Справа № 522/832/13-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 522/832/13-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Свячена Ю.Б. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді
- Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

при секретарі
- Журкіній І.І.,

за участі: представник
відповідача - ОСОБА_2 (довіреність від
13.04.2011 р.),

представник відповідача
- ОСОБА_3 (довіреність від 13.04.2011 р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Приморського
районного суду м. Одеси від 12 серпня 2013
року про залишення без розгляду
позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
Виконавчого комітету Одеської міської
ради, Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради,
про визнання неправомірними дій,
скасування розпорядження та
свідоцтва,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_5, Виконавчого комітету Одеської
міської ради, Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради, в
якому позивачка просила: визнати
неправомірними дії Виконавчого
комітету Одеської міської ради,
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради при оформленні
та винесені розпорядження Приморської
районної адміністрації Одеської
міської ради від 14 березня
2007 року № 495 «Про збереження виконаної
реконструкції квартири АДРЕСА_1,
під офіс-магазин з улаштуванням
фасадного входу», видачі свідоцтва про
право власності на нежитлове
приміщення офісу-магазину № 520 від 10
квітня 2007 року; скасувати
розпорядження Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 14 березня 2007 року № 495 «Про
збереження виконаної реконструкції
квартири АДРЕСА_1, під офіс-магазин з
улаштуванням фасадного входу»;
скасувати свідоцтво про право
власності на нежитлове приміщення
офісу-магазину № 520 від 10 квітня 2007
року.

Також, позивачкою було заявлено
клопотання про поновлення строку
звернення до суду з вищевказаним
адміністративним позовом. В
обґрунтування зазначеного клопотання
позивачка вказала, що про оскаржуване
нею розпорядження Приморської
районної адміністрації Одеської
міської ради від 14 березня 2007 року № 495
«Про збереження виконаної
реконструкції квартири АДРЕСА_1 під
офіс-магазин з улаштуванням фасадного
входу» та про свідоцтво про право
власності на нежитлове приміщення
офісу-магазину № 520 від 10 квітня 2007
року, їй стало відомо лише у 2011 році.

За результатами розгляду зазначеного
клопотання, Приморським районним судом
м. Одеси винесено ухвалу від 12 серпня 2013
року, якою адміністративний позов
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Виконавчого комітету
Одеської міської ради, Приморської
районної адміністрації Одеської
міської ради, про визнання
неправомірними дій, скасування
розпорядження залишено без розгляду у
зв'язку з пропуском строку звернення до
суду.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою
позивачка подала апеляційну скаргу,
згідно якої просить скасувати
оскаржуване судове рішення та
направити справу до суду першої
інстанції для продовження розгляду,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права.

В судовому засіданні представники
відповідача - ОСОБА_5 заперечували
проти задоволення апеляційної скарги
позивачки та просили залишити останню
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Представники відповідачів -
Виконавчого комітету Одеської міської
ради, Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради в
судове засідання не прибули, про дату,
час та місце апеляційного розгляду
справи були повідомлені належним чином
та своєчасно, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
повідомленнями про вручення повісток
про виклик до суду (а.с.72-73, 89-90, 93-94),
причини неприбуття не відомі.

Апелянтка або її представник в судове
засіданні, також, не прибули, про дату
час та місце проведення апеляційного
розгляду справи позивачка була
повідомлена належним чином та
своєчасно, що підтверджується наявними
в матеріалах справи повідомленнями про
вручення повісток про виклик до суду
(а.с.70, 87, 95). За клопотаннями позивачки
судом апеляційної інстанції
неодноразово відкладався апеляційний
розгляд справи, проте позивачка у
судові засідання на виклики суду
апеляційної інстанції не з'явилась.

Згідно вимог ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів
порадившись на місці, ухвалила слухати
справу за відсутністю апелянтки та
представників відповідачів -
Виконавчого комітету Одеської міської
ради, Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради,
сповіщених належним чином про час і
місце апеляційного розгляду.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як слідує із змісту оскаржуваної
ухвали, підставою для залишення
заявлених позовних вимог без розгляду,
в порядку ст.ст. 99, 100 КАС України,
визначено судом першої інстанції ту
обставину, що ОСОБА_4 пропущено строк
звернення до суду за захистом
порушених прав, не наведено поважних
причин пропуску строку звернення до
суду із розглядуваним позовом, спірні
правовідносини виникли у зв'язку із
прийняттям розпорядження Приморською
районною адміністрацією Одеської
міської ради від 14 березня 2007 року № 495
«Про збереження виконаної
реконструкції квартири АДРЕСА_1 під
офіс-магазин з улаштуванням фасадного
входу» та у зв'язку з видачею свідоцтва
про право власності на нежитлове
приміщення офісу-магазину № 520 від 10
квітня 2007 року, а відтак суд першої
інстанції дійшов висновку, що підстави
для поновлення позивачці пропущеного
строку звернення до суду відсутні.

Колегія суддів частково погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з огляду на викладене.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до
адміністративного суду щодо
оскарження рішення суб'єкта владних
повноважень, на підставі якого ним може
бути заявлено вимогу про стягнення
грошових коштів, встановлюється
місячний строк.

Як вбачається з прохальної частини
позовної заяви, позивачка просить суд:
визнати неправомірними дії
Виконавчого комітету Одеської міської
ради, Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
при оформленні та винесені
розпорядження Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 14 березня 2007 року № 495 «Про
збереження виконаної реконструкції
квартири АДРЕСА_1, під офіс-магазин з
улаштуванням фасадного входу», видачі
свідоцтва про право власності на
нежитлове приміщення офісу-магазину №
520 від 10 квітня 2007 року; скасувати
розпорядження Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 14 березня 2007 року № 495 «Про
збереження виконаної реконструкції
квартири АДРЕСА_1, під офіс-магазин з
улаштуванням фасадного входу»;
скасувати свідоцтво про право
власності на нежитлове приміщення
офісу-магазину № 520 від 10 квітня 2007
року, проте вказана позовна заява
позивачкою подана лише 09 січня 2013 року,
тобто з пропуском строку звернення до
суду визначеного ст. 99 КАС України.

Зі змісту заявленого
адміністративного позову, а також
поданої апеляційної скарги на ухвалу
суду першої інстанції про залишення
позовної заяви без розгляду справи,
вбачається, що позивачкою не
заперечується факт пропуску строку
звернення до суду з вказаними вимогами.
Позивачка, як в позовній заяві, так і в
поданій апеляційній скарзі зазначає,
що дізналась про оскаржувані рішення
ще в 2011 році, проте останньою не
зазначається жодних поважних причин
пропуску строку звернення до суду з
вказаним позовом, остання жодним чином
не обґрунтовує з яких підстав даний
позов нею був заявлений лише в 2013 році,
тобто після сплину близько двох років з
моменту коли вона дізналась про
оскаржувані рішення.

Згідно з імперативною нормою ч. 1 ст. 100
КАС України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Позовна заява відповідно до ч. 2 ст. 100
КАС України може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку щодо відсутності
підстав для поновлення позивачці
строку звернення до суду з вимогами в
частині визнання неправомірними дії
виконавчого комітету Одеської міської
ради, Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
при оформленні та винесені
розпорядження Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 14 березня 2007 року № 495 «Про
збереження виконаної реконструкції
квартири АДРЕСА_1, під офіс-магазин з
улаштуванням фасадного входу», видачі
свідоцтва про право власності на
нежитлове приміщення офісу-магазину №
520 від 10 квітня 2007 року, скасування
розпорядження Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 14 березня 2007 року № 495 «Про
збереження виконаної реконструкції
квартири АДРЕСА_1, під офіс-магазин з
улаштуванням фасадного входу».

Крім того, колегія суддів підкреслює,
що зазначений висновок суду, також,
підтверджується тією обставиною, що ще
24 листопада 2009 року Приморським
районним судом м. Одеси було винесено
ухвалу, якою задоволено клопотання
ОСОБА_4 по цивільній справі № 2-4529/09
про застосування заходів забезпечення
позову у вигляді накладення арешту на
нежитлове приміщення офісу-магазину в
будинку АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_5
(а.с.78). Тобто, ще в 2009 році позивачка
знала, що квартиру за вказаною адресою
реконструйовано в офісне приміщення.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо наявності підстав для
залишення без розгляду позовної заяви
позивачки про скасування свідоцтва про
право власності на нежитлове
приміщення офісу-магазину № 520
від 10 квітня 2007 року з огляду на
викладене.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України
передбачено, що справа
адміністративної юрисдикції (далі -
адміністративна справа) - переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

При цьому, відповідно до п. 7 цієї ж
статті КАС України суб'єкт владних
повноважень - орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Положеннями ч. 2 ст. 2 КАС України
визначено, що до адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового вирішення.

Відповідно з ч. 2 ст. 4 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Аналіз наведених законодавчих
приписів дає підстави для висновку про
те, що справою адміністративної
юрисдикції, яку може бути передано на
вирішення адміністративного суду, є
спір, що виник між суб'єктами
суспільних відносин стосовно їх прав і
обов'язків у правовідносинах, в яких
хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений керувати поведінкою
іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти,
відповідно, зобов'язані виконувати
вимоги та приписи такого суб'єкта
владних повноважень. У тому ж випадку,
коли суб'єкт, у тому числі орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, не здійснюють у спірних
правовідносинах владних управлінських
функцій щодо іншого суб'єкта, з яким
виник спір, останній не має
встановлених нормами КАС України ознак
справи адміністративної юрисдикції та
не повинен вирішуватись
адміністративним судом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви
звертаючись до суду з позовом про
скасування свідоцтва про право
власності на нежитлове приміщення
офісу-магазину № 520 від 10 квітня
2007 року, позивачка фактично оспорює
право власності особи, якій воно видано
щодо вказаного приміщення. Отже,
предметом доказування у справі є
обставини щодо права власності на
майно, тобто відносини сторін у даній
справі не засновані на
адміністративному або іншому владному
підпорядкуванні, здійсненні
управлінських чи контрольних функцій
однією стороною стосовно іншої
сторони. Між сторонами існує спір про
право, що виключає можливість розгляду
даної справи порядку
адміністративного судочинства.

Зазначений висновок суду апеляційної
інстанції підтверджується і наявними в
матеріалах справи рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 11 липня 2012 року та
ухвалою Апеляційного суду Одеської
області від 13 листопада 2012 року,
прийняті по цивільній справі № 2-141/11
(а.с.79-85), якими відмовлено ОСОБА_4 у
задоволенні її цивільного позову до
ОСОБА_5, Виконавчого комітету Одеської
міської ради, в тому числі, про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на нежитлове приміщення
офісу-магазину № 520 загальною площею 52,6
кв.м., розташованого в будинку АДРЕСА_1,
виданого 10.04.2007 року виконкомом
Одеської міської ради на ім'я ОСОБА_5
Тобто, предметом розгляду саме в
цивільній справі було свідоцтва про
право власності на нежитлове
приміщення офісу-магазину № 520
загальною площею 52,6 кв.м.,
розташованого в будинку АДРЕСА_1,
виданого 10.04.2007 року виконкомом
Одеської міської ради на ім'я ОСОБА_5

Крім того, колегія судів наголошує, що
судом першої інстанції безпідставно не
надано належної оцінки тієї обставини,
що звертаючись до суду з даним позовом
позивачкою одним із відповідачів було
визначено ОСОБА_5, тобто особу, яка не
наділена владними, управлінськими
функціями.

З урахуванням наведених обставин,
проаналізувавши суб'єктний склад
учасників спірних правовідносин та
характер таких відносин, колегія
суддів приходить до висновку, що у суду
першої інстанції були відсутні
підстави для розгляду даної справи в
частині до ОСОБА_5, Виконавчого
комітету Одеської міської ради,
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради про скасування
свідоцтва про право власності на
нежитлове приміщення офісу-магазину №
520 від 10 квітня 2007 року за правилами
адміністративної юрисдикції.

За таких обставин, суд першої інстанції
взагалі був позбавлений права
вирішувати питання щодо порушення
позивачем строку звернення до суду в
частині вказаних вимог, оскільки
неуповноважений на розгляд таких
вимог, чим фактично допущено порушення
ст.ст. 17, 18 КАС України.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС
України суд закриває провадження у
справі якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що оскаржувана ухвала
суду першої інстанції в частині
залишення без розгляду позовної заяви
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Виконавчого комітету
Одеської міської ради, Приморської
районної адміністрації Одеської
міської ради, про скасування свідоцтва
про право власності на нежитлове
приміщення офісу-магазину № 520 від 10
квітня 2007 року, на підставі ст. 203 КАС
України, підлягає скасуванню з
винесенням у цій частині нового
рішення про закриття провадження, а в
іншій частині залишенню без змін, на
підставі ст. 200 КАС України.

Керуючись ст.ст. 196, 199, 200, 203, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу
Приморського районного суду м. Одеси
від 12 серпня 2013 року - задовольнити
частково.

Ухвалу Приморського районного суду м.
Одеси від 12 серпня 2013 року в частині
залишення без розгляду позовної заяви
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Виконавчого комітету
Одеської міської ради, Приморської
районної адміністрації Одеської
міської ради, про скасування свідоцтва
про право власності на нежитлове
приміщення офісу-магазину № 520 від 10
квітня 2007 року - скасувати.

Прийняти у вказаній частині нову
ухвалу, якою провадження у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Виконавчого
комітету Одеської міської ради,
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради, про скасування
свідоцтва про право власності на
нежитлове приміщення офісу-магазину
№ 520 від 10 квітня 2007 року - закрити.

В іншій частині ухвалу Приморського
районного суду м. Одеси від 12 серпня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20 днів після набрання
чинності безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний колегією суддів 21 лютого 2014
року.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/