Справа № 323/19/14-а
Суддя: Плечищева О. В.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 323/19/14-а
ПОСТАНОВА

іменем України

05.03.2014 року
м. Оріхів

Оріхівський районний суд
Запорізької області у складі судді
Плечищевої О.В. при секретарі
Свириденко О.С розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Оріхівському районі Запорізької
області про визнання незаконним та
скасування рішення про відмову в
призначенні пенсії, зобов'язання
призначення пенсії за віком матері
інваліда з дитинства,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом, в якому вказує, що має сина
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який згідно
довідки серії ЗАП-Р-82 № 031499 від 17.01.1984
року, наданої ЛТЕК колишнього
Міністерства соціального забезпечення
УРСР,є інвалідом з дитинства.

Згідно ч.2 ст.17 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення від 05.11.1991 року № 1788,
введеного в дію Постановою Верховної
ради України від 06.12.1991 року № 1931 з
01.01.1992 року, матері інвалідів з
дитинства, які виховали їх до 8-річного
віку, мають пенсію за віком після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 15-ти років. При цьому до числа
інвалідів з дитинства належать також
діти-інваліди віком до 16-ти років, які
мають право на одержання соціальної
виплати.

На час вступу в дію указаного
Закону позивач мала стаж роботи 32 роки.
В 1992 році вона звернулася до
Оріхівського відділу районного
соціального забезпечення, який на той
час призначав пенсію, із заявою про
призначення їй пенсії за віком як
матері інваліда з дитинства, але їй
було відмовлено в прийнятті
документів, причина їй невідома.

З 04.12.1991 року позивач не працювала
за станом здоров'я. У 1995 році їй була
призначена пенсія за віком на
загальних умовах. В силу свого віку і
правової необізнаності вона змирилась
з цим, але в цьому році дізналася, що має
право звернутися за призначенням
пенсії за віком як матері інваліда з
дитинства навіть в даний час.
Звернувшись із відповідною заявою до
УПСЗН Оріхівської
райдержадміністрації, отримала
відповідь, що питання призначення і
своєчасності виплати пенсії належить
до компетенції управління Пенсійного
фонду України. В установленому
законодавством порядку вона
звернулася до УПФУ України в
Оріхівському районі і 23.09.2013 року
отримала відповідь, в якій їй
відмовлено в призначенні пенсії з
посиланням на те, що на момент
досягнення нею 50 років призначення
вказаного виду пенсії пенсійним
законодавством колишнього СРСР не було
передбачено. Але таке право вона мала з
01.01.1992 року, коли вступив в дію ЗУ «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року
№ 1788. Вважає, що згідно ст..46 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», нараховані суми пенсії,
не отримані нею з вини органу, що
призначає і виплачує пенсію,
виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком з
нарахуванням компенсації втрати
частини доходів. Компенсація втрати
частини пенсії у зв'язку з порушенням
строків її виплати пенсіонерам
здійснюється згідно із законом. Вважає,
що несвоєчасне нарахування і виплати
їй пенсії є виною колишнього
Оріхівського відділу районного
соціального забезпечення, яке на той
час здійснювало нарахування і виплату
пенсії і правонаступником якого є
управління соціального захисту
населення Оріхівської
райдержадміністрації. З часу вступу в
дію ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 року за № 1058, нарахування та
виплата пенсії є його компетенцією.

Позивач прохає визнати
неправомірною бездіяльність
відповідача - Управління Пенсійного
фонду України Оріхівського району
Запорізької області про відмову в
прийнятті документів на призначення
пенсії за віком матері інваліда з
дитинства згідно ст..17 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» та в призначенні пенсії,
а також зобов'язати відповідача - УПФУ
України в Оріхівському районі
Запорізької області прийняти
документи на призначення пенсії за
віком матері інваліда з дитинства та
призначити і виплатити пенсію за віком
матері інваліда з дитинства відповідно
до ст..17 ЗУ «Про пенсійне забезпечення
за період з 01.01.1992 року по 09.10.1995 року з
нарахуванням компенсації втрати
частини доходів.

В судовому засіданні представник
позивача на позовних вимогах
наполягає, прохає задовольнити їх в
повному обсязі.

Представник відповідача з
вимогами не згодна, прохала відмовити в
їх задоволенні.

Суд, заслухавши представників
сторін, вивчивши матеріали справи,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено в судовому
засіданні 09.09.2013 року ОСОБА_1 звернулася
із заявою до УПФУ України в
Оріхівському районі Запорізької
області з проханням надати відповідь,
на підставі чого їй не була призначена
пенсія в 50 років при трудовому стажі 15
років як матері сина-інваліда та чому
не виплачувалася допомога на
дитину-інваліда з дитинства (а.с.35).

Відповідно до відповіді
Управління Пенсійного фонду України в
Оріхівському районі Запорізької
області від 23.09.2013 року за № 20/к-7, ОСОБА_1
було повідомлено про те, що на момент
виповнення їй 50-ти років, а саме 09.10.1990
року та виплати допомоги на
дитину-інваліда, діяв Закон СРСР «Про
державні пенсії» від 14.07.1956 року, яким
достроковий вихід на пенсію жінкам, які
народили і виховали до шестирічного
віку інвалідів з дитинства, а також
призначення соціальних пенсій
дітям-інвалідам не було передбачено.
Вказані пенсії почали призначатися з
01.01.1992 року після вступу в дію ЗУ «Про
пенсійне забезпечення» за умови
надання необхідних документів, а саме
медичного висновку про визнання дитини
інвалідом з дитинства у віці до шести
років. 29.09.1995 року позивачу призначена
пенсія на загальних умовах з 09.10.1995 року
( а.с.16).

Відповідно до відповіді
Управління соціального захисту
населення Оріхівської районної
державної адміністрації Запорізької
області від 04.09.2013 року за № 2972/04/03
позивача було повідомлено про те, що її
звернення щодо відмови в призначенні
пенсії в 50-річному віці розглянуто та
вказано звернутися до УПФУ України в
Оріхівському районі Запорізької
області.

Статтею 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Вказана стаття встановлює
захист не будь-якого інтересу, а тільки
правового, або інакше - легітимного.

Відповідно до ст..6 КАС України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи чи інтереси.

Проаналізувавши заяву позивача,
вбачається, що позивач, звернувшись до
УПФУ України в Оріхівському районі
Запорізької області не прохала
призначити їй пенсію як такій, що
досягла 50- річного віку, маючи трудовий
стаж 15 років та як матері
дитини-інваліда дитинства, а лише
прохала їй пояснити чому така пенсія їй
не була призначена в 1990 році.
Відповідач відповідно не приймав
рішення про відмову чи то про
призначення такої, а лише
проінформував позивача про порядок
призначення.

Так як позивач не зверталася до
УПФУ України в Оріхівському районі за
захистом свого порушеного права, а
відповідач не має законодавчої
ініціативи по вчиненню будь-яких дій
стосовно призначення пенсії без заяви
та необхідних документів для
призначення пенсії, необхідно позивачу
відмовити в задоволенні позову.

Керуючись ст. 2, 6, 162-163 КАС України,
-

П О С Т А Н
О В И В :

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч.3 ст.160 КАС апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:
Плечищева О.В.