Справа № 435/13942/13-а
Суддя: Жаботинська С.В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чаркіна І.Є.
Суддя-доповідач - Жаботинська С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року
справа №435/13942/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у
складі:

судді - доповідача: Жаботинської С.В.,
суддів: Лях О.П., Нікуліна О.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Жовтневого районного суду
м. Луганська від 03 січня 2014 р. у справі
№ 435/13942/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Жовтневої районної у
м. Луганську ради, третя особа Головне
управління Державної казначейської
служби України у Луганській області
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії по
перерахунку пенсії,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2009 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом в якому просила визнати
неправомірними дії відповідача щодо
виплати їй не в повному обсязі, як члену
"сім'ї загиблого військовослужбовця"
грошової допомоги до 5 травня у 1999-2008
роках, зобов'язати виплатити
недоплачену суму разової допомоги,
оскільки отримувала зазначену
допомогу в розмірах менших, ніж
визначено чинним законодавством.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Луганська від 09 жовтня 2009 року,
залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Луганської області
від 13 липня 2011 року, в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 05" грудня 2013 р. у справ
№ К/9991/78420/11 постанову
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 09 жовтня 2009 року та ухвалу
Апеляційного суду Луганської області
від 13 липня 2011 року скасовано, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Луганська від 03 січня 2014 року
відмовлено позивачу у задоволенні
позовних вимог за період з 2001 по 2007 року
за пропуском строку звернення до суду,
а за 2008 рік з зв'язку з
необґрунтованістю.

З постановою суду першої інстанції
позивач не погодився, подав апеляційну
скаргу, вважаючи, що судом першої
інстанції неправильно застосовані
норми матеріального та процесуального
права, вказуючи, що має право на пільги
встановлені законодавством України
для сімей загиблих (померлих) ветеранів
війни. Просить скасувати постанову
суду першої інстанції позовні вимоги
задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, представників
сторін, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечення на неї, встановила
наступне:

Позивач має статус «сім'я загиблого
військовослужбовця» відповідно до ст.
10 п. 1 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22.10.1993 року та
має право на пільги, встановлені
законодавством України для сімей
загиблих (померлих) ветеранів війни, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 від 22.07.2003 року (а.с. 7),
знаходиться на обліку в Управлінні
праці та соціального захисту населення
Жовтневої районної у м. Луганську ради.

Позивачці, як члену сім'ї загиблого
військовослужбовця виплачена
щомісячна грошова допомога до 5 травня
у таких розмірах: у 2003році - 50 грн., у 2004
році - 65 грн., у 2005 році - 130 грн., у 2006 році
-130 грн., у 2007 році - 150 грн., у квітні 2008
році - 170 грн., що підтверджується
довідкою № 721 1 від 06.10.2009 року на ім'я
позивача від УПСЗН Жовтневого району (
а.с. 29).

Частиною 2 статті 99 КАС України (в
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до п. 1 ст. 100 КАС України (в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин), пропущення
строку звернення до суду з позовом є
підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову, за умови
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

У зв'язку з тим, що позивачем пропущено
строк звернення до суду з вимогами про
виплату щомісячної допомоги за період
2001-2007 років, а відповідач наполягає на
застосування вказаного строку, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про відмову позивачу
у задоволенні позовних вимог у зв'язку
з пропущенням строку звернення до суду.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 про
виплату щомісячної грошової допомоги
за 2008 рік, колегія суддів зазначає:

Позивачка є членом сімЧї померлого
ветерана війни, що підтверджується
посвідченням /а.с.7/, їй наряду з іншими
вимогами заявлені вимоги стосовно
щорічної грошової допомоги до 5 травня
за 2008 р.

Позивачці разова грошова допомога до 5
травня за 2008 рік виплачена у квітні 2008
року в розмірі 170 гривень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 17
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII)
фінансування витрат, пов'язаних з
введенням в дію цього Закону,
здійснюється за рахунок коштів
державного та місцевих бюджетів.

Згідно частини 1 статті 17-1 Закону №
3551-XII щорічну виплату разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірах,
передбачених статтями 12-16 цього Закону,
здійснюють органи праці та соціального
захисту населення через відділення
зв'язку або через установи банків
(шляхом перерахування на особовий
рахунок отримувача) пенсіонерам - за
місцем отримання пенсії, а особам, які
не є пенсіонерами, - за місцем їх
проживання чи одержання грошового
утримання.

Частиною 5 статті 15 Закону № 3551-XII (в
редакції чинної до внесення в неї змін
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»)
щорічно до 5 травня членам сімей,
зазначеним у пункті 1 статті 10 цього
Закону, а також дружинам (чоловікам)
померлих інвалідів війни, які не
одружились вдруге, виплачується разова
грошова допомога у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком. Дружинам
(чоловікам) померлих учасників бойових
дій, учасників війни, визнаних за життя
інвалідами від загального
захворювання, трудового каліцтва та з
інших причин, які не одружились вдруге,
щорічна разова грошова допомога
виплачується в розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до пункті 1 статті 10 Закону
№ 3551-XII (в редакції чинної на момент
здійснення позивачу виплати разової
грошової допомоги до 5 травня), чинність
цього Закону поширюється на: сім'ї
військовослужбовців, партизанів,
підпільників, учасників бойових дій на
території інших держав, прирівняних до
них осіб, зазначених у статтях 6 і 7
цього Закону, які загинули (пропали
безвісти) або померли внаслідок
поранення, контузії чи каліцтва,
одержаних під час захисту Батьківщини
або виконання інших обов'язків
військової служби (службових
обов'язків), а також внаслідок
захворювання, пов'язаного з
перебуванням на фронті або одержаного
в період проходження військової служби
чи на території інших держав під час
воєнних дій та конфліктів; сім'ї
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу, які
призивалися на збори
військовозобов'язаних Міністерства
оборони, органів внутрішніх справ і
державної безпеки колишнього Союзу РСР
і загинули (померли) під час виконання
завдань по охороні громадського
порядку при надзвичайних ситуаціях,
пов'язаних з антигромадськими
проявами; сім'ї загиблих під час
Великої Вітчизняної війни осіб із
числа особового складу груп
самозахисту об'єктових та аварійних
команд місцевої протиповітряної
оборони, а також сім'ї загиблих
внаслідок бойових дій працівників
госпіталів, лікарень та інших медичних
закладів.

До членів сімей загиблих (тих, які
пропали безвісти) військовослужбовців,
партизанів та інших осіб, зазначених у
цій статті, належать: утриманці
загиблого або того, хто пропав
безвісти, яким у зв'язку з цим
виплачується пенсія; батьки; один з
подружжя, який не одружився вдруге,
незалежно від того, виплачується йому
пенсія чи ні; діти, які не мають (і не
мали) своїх сімей; діти, які мають свої
сім'ї, але стали інвалідами до
досягнення повноліття; діти, обоє з
батьків яких загинули або пропали
безвісти.

Підпунктом «б» підпункту 4 пункту 20
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI частину 5 статті 15
Закону № 3551-XII викладено в новій
редакції, відповідно до якої щорічно до
5 травня членам сімей, зазначеним у
пункті 1 статті 10 цього Закону, а також
дружинам (чоловікам) померлих
інвалідів війни, які не одружилися
вдруге, та дружинам (чоловікам)
померлих учасників бойових дій,
учасників війни, визнаних за життя
інвалідами від загального
захворювання, трудового каліцтва та з
інших причин, які не одружилися вдруге,
виплачується разова грошова допомога у
розмірах, які визначаються Кабінетом
Міністрів України в межах бюджетних
призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України".

Кабінет Міністрів України у постанові
«Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується в 2008 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» від 12
березня 2008 року № 183 установив, що у 2008
році виплата разової грошової
допомоги, передбаченої Законами
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» та
«Про жертви нацистських
переслідувань», зокрема, членам сімей
загиблих війсковослужбовців,
здійснюється у розмірі 170 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення
підпункту «б» підпункту 4 пункту 20
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

Зазначене рішення Конституційного
Суду України є обов'язковим до
виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене,
крім того, воно має преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначеного закону, що визнані
неконституційними.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, положення підпункту «б»
підпункту 4 пункту 20 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнані
неконституційними та втратили
чинність з 22 травня 2008 року - дня
ухвалення Конституційним Судом
України рішення № 10-рп/2008, які
відповідно до положень частини 1 статті
58 Конституції України не мають
зворотної дії в часі. Якщо суб'єкт
владних повноважень виплатив грошову
допомогу під час дії зазначеної норми
Закону, то після прийняття рішення
Конституційним Судом України у нього
не виникло додаткових зобов'язань щодо
перерахунку раніше виплаченої
позивачеві щорічної разової грошової
допомоги.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Виплата щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня за 2008 рік позивачці
здійснювалася в квітні 2008 року у
період, коли наведені норми Закону були
чинними, а їх виконання обов'язковим, а
тому дії відповідача на час виплати
ОСОБА_2 зазначеної щорічної разової
грошової допомоги за 2008 рік були
правомірними.

Антологічної позиції дотримується
Вищий адміністративний суд України в
постанові від 30.01.2014 року по справі
К/9991/913442/11.

Відповідно до вимог ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування рішення є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про те, що при
розгляді справи судом першої інстанції
допущено неправильне застосування
норм матеріального чи процесуального
права.

Судова колегія дійшла висновку про те,
що підстави для скасування рішення
суду першої інстанції відсутні, а тому
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
судове рішення без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 197, 198, 200,
205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити
без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Луганська від 03 січня 2014 р. у справі
№ 435/13942/13-а - залишити без
змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками розгляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення їх
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Колегія суддів
С.В. Жаботинська

О.П. Лях

О.А. Нікулін