Справа № 821/430/14
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2014 р. Справа № 821/430/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

при секретарі: Осташевському Е.Є.,

за участю представників: позивача -
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідача -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державної фінансової
інспекції в Херсонській області до
Херсонської обласної державної
телерадіокомпанії "Скіфія" про
зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Державна фінансова інспекція в
Херсонській області (далі - позивач, ДФІ
в Херсонській області, ДФІ) звернулась
до суду із позовом до Херсонської
обласної державної телерадіокомпанії
«Скіфія» (далі - відповідач, ХОДТРК
«Скіфія»), в якому просить зобов'язати
відповідача виконати п.п. 4, 5, 6 вимоги
ДФІ в Херсонській області від 09.08.2013р.
№21-03-14-14/4746 «Про усунення порушень та
недоліків, виявлених ревізією».

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
наслідками проведеної працівниками
ДФІ ревізії фінансово-господарської
діяльності ХОДТРК «Скіфія» за період з
01.04.2011р. по 30.04.2013р., оформленої актом
ревізії від 05.07.2013р. №03-17/10, встановлені
допущені відповідачем фінансові
порушення.

У зв'язку з цим на адресу ХОДТРК
«Скіфія» надіслано лист-вимогу від
09.08.2013р. №21-03-14-14/4746, якою від
відповідача вимагається усунути
виявлені ревізією порушення. Оскільки
відповідачем порушення не усунуті, ДФІ
просить задовольнити позов.

У судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги та
наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення позову, посилаючись
на те, що п.п. 4, 5 вимоги ДФІ в
Херсонській області від 09.08.2013р.
№21-03-14-14/4746 виконуються, а п.6 виконаний
в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, оцінивши наявні у справі докази
у їх сукупності, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на виконання п.2.5
плану роботи Державної фінансової
інспекції України на ІІ квартал 2013р.
позивачем з 20.05.2013р. по 27.06.2013р.
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
ХОДТРК «Скіфія» за період з 01.04.2011р. по
30.04.2013р.

За результатами ревізії складено акт
від 05.07.2013р. №03-17/10, згідно з яким
встановлено допущені відповідачем
наступні порушення.

Так, позивачем встановлено, що 2
працівники творчо-виробничого
об'єднання «Факт» та 2 ведучі
телепрограм ХОДТРК «Скіфія» виконують
роботу, пов'язану з виготовленням та
розповсюдженням телепрограм з надання
платних послуг і яким відповідно до
Паспорту бюджетної програми на
відповідні роки, п.20 Порядку складання,
розгляду, затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ, затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 лютого 2002 р. № 228, ч.ч. 3, 4, 8 ст.13
бюджетного кодексу України
нарахування та виплата заробітної
плати повинні відбуватись за рахунок
відповідних надходжень від надання
платних послуг по спеціальному фонду.

Проте посади цих працівників
безпідставно внесені до штатного
розкладу по загальному фонду, тобто при
формуванні штатного розпису на
2011-2013р.р. не враховано фактичну
чисельність працівників, які
займаються підготовкою до ефіру
телерадіопрограм на умовах платних
послуг та як наслідок завищено
кількість посад, які утримуються за
рахунок коштів загального фонду.

З цього позивач робить висновок, що
відповідачем безпідставно здійснено з
загального фонду видатки на оплату
праці, які повинні здійснюватись за
рахунок коштів спеціального фонду на
загальну суму 326 749,43 грн. (239 728,12грн. -
видатки на оплату праці, 87 021,31грн. -
нарахування на неї).

Також позивач зробив висновки про
безпідставне здійснення за рахунок
коштів загального фонду кошторису за
КПКВ 1701080 видатків на трансляцію
телерадіопрограм поза державним
замовленням, які повинні здійснюватись
за рахунок спеціального фонду на
загальну суму 286 029,08грн., що є
порушенням п.п.6, 8 ч.1 ст.7 Бюджетного
кодексу України, п.п. 20, 29 Порядку
складання, розгляду, затвердження та
основних вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ, затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 лютого 2002 р. № 228, умов Паспортів
бюджетної програми на відповідні роки.

Окрім цього, позивачем встановлено, що
між відповідачем та ФОП ОСОБА_5
укладено договір оренди державного
майна - нежитлового приміщення підвалу
площею 14,0 кв.м. від 01.06.2012р. №1009-12-065 та
договір від 01.06.2012р. без номеру про
відшкодування витрат
балансоутримувачу на утримання
орендованого нерухомого майна та
надання комунальних послуг.

Протягом дії договорів орендарем не
відшкодовано відповідачу витрати на
утримання орендованого нерухомого
майна та надання комунальних послуг на
загальну суму 6 699,53грн., разом з тим,
заборгованості ХОДТРК «Скіфія» перед
постачальниками комунальних послуг
немає.

З цього позивач робить висновок, що
відповідачем в порушення п.п. 5, 20
Порядку складання, розгляду,
затвердження та основних вимог до
виконання кошторисів бюджетних
установ, затвердженому постановою
Кабінету Міністрів України від 28
лютого 2002 р. № 228 та п.1 ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» за
рахунок бюджетних коштів оплачено
комунальні послуги, спожиті орендарем
в сумі 6 699,53грн.

Державною фінансовою інспекцією в
Херсонській області надіслано на
адресу ХОДТРК «Скіфія» лист-вимогу від
09.08.2013р. №21-03-14-14/4746, якою відповідача
зобов'язано вжити заходи щодо усунення
вказаних порушень, а саме:

п.4 - у відповідності до вимог чинного
законодавства вирішити питання щодо
зменшення бюджетних асигнувань у
поточному бюджетному періоді на суму
завищеної потреби в бюджетних коштах,
що профінансована протягом періоду з
01.04.2011р. по 30.04.2013р. на загальну суму 326
749,43 грн.;

п.5 - у відповідності до вимог чинного
законодавства вирішити питання щодо
зменшення бюджетних асигнувань у
поточному бюджетному періоді на суму
завищеної потреби в бюджетних коштах,
що профінансована протягом періоду з
01.04.2011р. по 30.04.2013р. на загальну суму 286
029,08 грн.;

п.6 - у відповідності до вимог чинного
законодавства вжити заходів щодо
відшкодування орендарем видатків в
сумі 6 699,53 грн.

Як зазначає позивач, вказані пункти
вимоги відповідачем не виконані.

Вирішуючи даний спір, суд враховує
наступні положення законодавства та
встановлені обставини справи.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» від 26 січня 1993 року № 2939-XII
(далі - Закон № 2939-XII), здійснення
державного фінансового контролю
забезпечує центральний орган
виконавчої влади, уповноважений
Президентом України на реалізацію
державної політики у сфері державного
фінансового контролю (далі - орган
державного фінансового контролю).

Орган державного фінансового контролю
у своїй діяльності керується
Конституцією України, цим Законом,
іншими законодавчими актами, актами
Президента України та Кабінету
Міністрів України.

Головними завданнями органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

Порядок проведення органом державного
фінансового контролю державного
фінансового аудиту, інспектування та
перевірок державних закупівель
установлюється Кабінетом Міністрів
України.

Права органу державного фінансового
контролю визначені ст. 10 Закону № 2939-XII,
в тому числі п.п. 7, 8, 9, 10, 15 цієї статті
встановлені їх повноваження за
наслідками фінансового аудиту,
інспектування та перевірок державних
закупівель.

Так, згідно із п.п. 7, 10 ст. 10 Закону №
2939-XII органу державного фінансового
контролю надається право: пред'являти
керівникам та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства; звертатися до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів.

Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону № 2939-XII,
законні вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що контролюються.

Оцінюючи обґрунтованість позовних
вимог щодо покладення на відповідача
обов'язку виконати п.п.4, 5 вимоги від
09.08.2013р. №21-03-14-14/4746, суд виходить з
наступного.

З матеріалів справи видно, що за
наслідками ревізії позивачем зроблено
висновок про порушення відповідачем
бюджетного законодавства та про
необхідність його усунення шляхом
зменшення відповідачу бюджетних
асигнувань на загальну суму 612 778,51 грн.

Позивачем виставлено відповідачу
вимогу від 09.08.2013р. №21-03-14-14/4746, п.п.4, 5
якої останнього зобов'язано у
відповідності до вимог чинного
законодавства вирішити питання щодо
зменшення бюджетних асигнувань у
поточному бюджетному періоді на суму
завищеної потреби в бюджетних коштах,
що профінансована протягом періоду з
01.04.2011р. по 30.04.2013р. на такі суми: 326 749,43
грн. (п.4 вимоги), 286 029,08 грн. (п.5 вимоги).

За змістом ч.1 ст. 10 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»,
позивачу як органу державного
фінансового контролю надано право:
зупиняти в межах своїх повноважень
бюджетні асигнування, зупиняти
операції з бюджетними коштами в
установленому законодавством порядку,
а також застосовувати та ініціювати
застосування відповідно до закону
інших заходів впливу у разі виявлення
порушень законодавства; пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

За порушення бюджетного законодавства
до учасників бюджетного процесу
відповідно до Бюджетного кодексу
України, можуть застосовуватися такі
заходи впливу: попередження про
неналежне виконання бюджетного
законодавства з вимогою щодо усунення
порушення бюджетного законодавства;
зупинення операцій з бюджетними
коштами; призупинення бюджетних
асигнувань; зменшення бюджетних
асигнувань; повернення бюджетних
коштів до відповідного бюджету;
зупинення дії рішення про місцевий
бюджет; безспірне вилучення коштів з
місцевих бюджетів; інші заходи впливу,
які можуть бути визначені законом про
Державний бюджет України.

Питання зменшення бюджетних
асигнувань як наслідку вчинення
порушень бюджетного законодавства
вичерпно регулюється положеннями
ст.ст. 116, 117, 118, 119 Бюджетного кодексу
України та Порядком зменшення
бюджетних асигнувань розпорядникам
бюджетних коштів, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 березня 2011 р. №255 (далі - Порядок
№255).

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 117 Бюджетного
кодексу України, за порушення
бюджетного законодавства до учасників
бюджетного процесу можуть
застосовуватися такі заходи впливу, як
зменшення бюджетних асигнувань -
застосовується за порушення
бюджетного законодавства, визначені
пунктом 24 (стосовно розпорядників
бюджетних коштів), пунктом 29 та пунктом
38 частини першої статті 116 цього
Кодексу. Зменшення бюджетних
асигнувань передбачає позбавлення
повноважень на взяття бюджетного
зобов'язання на відповідну суму на
строк до завершення поточного
бюджетного періоду шляхом внесення
змін до розпису бюджету (кошторису) та у
разі необхідності з подальшим
внесенням змін до закону про Державний
бюджет України (рішення про місцевий
бюджет) у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України

Згідно із ч.2 ст. 118 Бюджетного кодексу
України, рішення про застосування
заходів впливу за порушення бюджетного
законодавства, визначених пунктами 2 - 5
та 7 частини першої статті 117 цього
Кодексу, приймається центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
бюджетної політики, органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
органами державного фінансового
контролю, місцевими фінансовими
органами, головними розпорядниками
бюджетних коштів у межах встановлених
їм повноважень на підставі протоколу
про порушення бюджетного
законодавства або акта ревізії та
доданих до них матеріалів. Рішення
набирає чинності з дня його підписання.

Відповідно до цих правових норм
застосування такого заходу впливу, як
зменшення бюджетних асигнувань,
відбувається у випадку вчинення таких
порушень бюджетного законодавства:
нецільового використання бюджетних
коштів; здійснення видатків бюджету чи
надання кредитів з бюджету без
встановлених бюджетних призначень або
з їх перевищенням всупереч цьому
Кодексу чи закону про Державний бюджет
України; здійснення видатків на
утримання бюджетної установи
одночасно з різних бюджетів всупереч
цьому Кодексу чи закону про Державний
бюджет України (п.п.24, 29, 38 ч.1 ст. 116
Бюджетного кодексу України).

Нецільовим використанням бюджетних
коштів за ст. 119 Бюджетного кодексу
України є їх витрачання на цілі, що не
відповідають: бюджетним призначенням,
встановленим законом про Державний
бюджет України (рішенням про місцевий
бюджет); напрямам використання
бюджетних коштів, визначеним у
паспорті бюджетної програми (у разі
застосування програмно-цільового
методу у бюджетному процесі) або в
порядку використання бюджетних коштів;
бюджетним асигнуванням (розпису
бюджету, кошторису, плану використання
бюджетних коштів).

Відповідно до п.п. 2-7 Порядку №255,
підставою для зменшення бюджетних
асигнувань є протокол про порушення
бюджетного законодавства або акт
ревізії, в якому зафіксовано факт
вчинення розпорядником бюджетних
коштів у поточному чи минулих роках
одного з порушень бюджетного
законодавства. Такий протокол або акт
складається органом, уповноваженим
здійснювати контроль за дотриманням
бюджетного законодавства (далі -
контролюючий орган).

Рішення про зменшення бюджетних
асигнувань головному розпоряднику
коштів державного бюджету приймає
Міністр фінансів, головному
розпоряднику коштів місцевого бюджету
- керівник місцевого фінансового
органу, розпоряднику бюджетних коштів
нижчого рівня - головний розпорядник
коштів відповідного бюджету.

У разі встановлення одного з порушень
бюджетного законодавства контролюючий
орган протягом десяти робочих днів з
дати підписання протоколу про таке
порушення або реєстрації акта ревізії,
а в разі наявності заперечень
(зауважень) до акта ревізії - з дати
подання письмового висновку щодо таких
заперечень (зауважень) подає до Мінфіну
(місцевого фінансового органу,
головного розпорядника коштів
відповідного бюджету) протокол про
порушення бюджетного законодавства
або засвідчену підписом керівника
контролюючого органу копію акта
ревізії, що скріплений печаткою такого
органу.

Разом з копією акта ревізії
контролюючим органом подається
довідка про порушення бюджетного
законодавства, що складається у
порядку, визначеному Мінфіном.

Одночасно з поданням зазначених
документів керівник контролюючого
органу приймає в установленому
законодавством порядку рішення про
зупинення операцій з бюджетними
коштами розпорядника бюджетних коштів,
який вчинив порушення бюджетного
законодавства.

Міністр фінансів (керівник місцевого
фінансового органу, головний
розпорядник коштів відповідного
бюджету) протягом п'яти робочих днів
після надходження документів,
передбачених пунктом 4 цього Порядку,
приймає рішення про зменшення
бюджетних асигнувань у поточному
бюджетному періоді розпоряднику
бюджетних коштів, який вчинив
порушення бюджетного законодавства
(далі - рішення про зменшення бюджетних
асигнувань).

Виконання рішення про зменшення
бюджетних асигнувань передбачає
позбавлення повноважень на взяття
бюджетного зобов'язання на відповідну
суму на строк до завершення поточного
бюджетного періоду шляхом внесення
змін до розпису бюджету (кошторису) в
частині фактичного зменшення обсягу
бюджетних асигнувань на суму вчиненого
порушення бюджетного законодавства.

У разі необхідності до помісячного
розпису асигнувань відповідного
бюджету вносяться зміни шляхом
збалансованого за місяцями
коригування обсягу асигнувань у
поточному бюджетному періоді на
наступні місяці до внесення
відповідних змін у бюджетні
призначення державного чи місцевого
бюджету.

У разі необхідності зменшення
бюджетних призначень здійснюється
шляхом внесення змін до закону про
Державний бюджет України (рішення про
місцевий бюджет) у встановленому
порядку.

Зі змісту цих правових норм видно, що
ініціювання питання про зменшення
бюджетних асигнувань віднесено до
повноважень позивача як органу
державного фінансового контролю;
прийняття рішення про зменшення
бюджетних асигнувань є компетенцією
Міністра фінансів, керівника місцевого
фінансового органу або головного
розпорядника коштів відповідного
бюджету.

Підставою для ініціювання питання про
зменшення бюджетних асигнувань є
складений органом державного
фінансового контролю протокол про
бюджетне правопорушення або акт
ревізії із висновками про вчинення
бюджетного правопорушення,
передбаченого п.п.24, 29, 38 ч.1 ст. 116
Бюджетного кодексу України разом із
довідкою про порушення бюджетного
законодавства.

Отже, учасниками процесу застосування
такого заходу впливу, як зменшення
бюджетних асигнувань, відповідно до
Бюджетного кодексу України та Порядку
№255 є орган державного фінансового
контролю, який порушує питання щодо
зменшення бюджетних асигнувань та
Міністр фінансів, керівник місцевого
фінансового органу або головний
розпорядник коштів відповідного
бюджету, які безпосередньо вирішують
це питання та приймають відповідне
рішення. Участі у цьому процесі самого
суб'єкту, який вчинив бюджетне
правопорушення, вказаними вище
правовими нормами не передбачено.

Таким чином, позивач у п.п. 4, 5 вимоги від
09.08.2013р. №21-03-14-14/4746, зобов'язуючи
відповідача вирішити питання про
зменшення йому бюджетних асигнувань,
фактично вимагає від нього вчинення
дій, які є виключною компетенцією
самого позивача та головного
розпорядника коштів державного
бюджету і не належать до повноважень
відповідача.

Тобто, відповідач не є тією особою, до
якої можуть бути звернуті вимоги щодо
вирішення питання про зменшення
бюджетних асигнувань.

Наявність установленої законодавством
чіткої процедури застосування заходів
впливу у вигляді зменшення бюджетних
асигнувань, учасником якої не є
відповідач, унеможливлює виконання ним
п.п. 4, 5 вимоги від 09.08.2013р. №21-03-14-14/4746.

У зв'язку з цим суд також звертає увагу
на те, що з матеріалів справи і, зокрема,
акту ревізії від 05.07.2013р. №03-17/10
вбачається, що ревізором не викладено
конкретних висновків про вчинення
відповідачем бюджетного
правопорушення, передбаченого п.п.24, 29,
38 ч.1 ст. 116 Бюджетного кодексу України.

В той же час, представниками позивача
зазначено, що за наслідками ревізії
було складено довідку про порушення
бюджетного законодавства та подано її
разом із актом ревізії до головного
розпорядника коштів - Державного
комітету телебачення і радіомовлення
України для застосування заходів
впливу - зменшення відповідачу
бюджетних асигнувань на суму,
визначену позивачем.

Ці обставини сторонами не
заперечувались.

Відповідачем надано лист Державного
комітету телебачення і радіомовлення
України від 24.12.2013р. 3211/6-3 на адресу
ХОДТРК «Скіфія», у якому повідомлено,
що на виконання вимоги від 09.08.2013р.
№21-03-14-14/4746 після прийняття Закону
України «Про державний бюджет на 2014
рік» під час формування річних
кошторисів за програмою 1701080 буде
зменшено відповідачу бюджетні
призначення за кодами КЕКВ: 2111 - на 239
728,12 грн., 2120 - 87 021,31 грн., 2240 - 286 029,08 грн.,
усього на загальну суму 612 778,51 грн.

Наведене свідчить про вирішення
уповноваженими особами питання про
зменшення відповідачу бюджетних
асигнувань відповідно до вимоги
позивача.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку про
безпідставність позовних вимог в
частині щодо покладення на ХОДТРК
«Скіфія» обов'язку виконати п.п. 4, 5
вимоги від 09.08.2013р. №21-03-14-14/4746.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача виконати п.6 вимоги від
09.08.2013р. №21-03-14-14/4746, суд зазначає
наступне.

Зазначеним пунктом вимоги відповідача
зобов'язано у відповідності до вимог
чинного законодавства вжити заходів
щодо відшкодування орендарем (ФОП
ОСОБА_5) видатків в сумі 6 699,53 грн., які
складаються з невідшкодованих
орендарем відповідачу як
балансоутримувачу видатків на
утримання орендованого державного
майна - нежитлового приміщення підвалу
будинку радіо площею 14,0 кв.м., які
підлягали сплаті відповідно до умов
договору від 01.06.2012р.

В ході судового розгляду справи
з'ясовано, що на час проведення ревізії
існувало таке, що набрало законної сили
рішення господарського суду
Херсонської області від 13 травня 2013р. у
справі №923/272/13 за позовом ХОДТРК
«Скіфія» до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача:
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Херсонській області, про стягнення 7059,94
грн. (номер рішення у ЄДРСР 31268629).

Предметом позову у цій справі
слугувала заборгованість за договором
оренди, а саме відшкодування витрат
балансоутримувачу на утримання
орендованого нерухомого майна та
надання комунальних послуг в розмірі
7059,94 грн., до складу якої увійшла і сума,
визначена позивача під час ревізії.

Господарським судом видано наказ, за
яким Відділом державної виконавчої
служби Дніпровського районного
управління юстиції у м. Херсоні 14.06.2013р.
відкрито виконавче провадження про
стягнення з ФОП ОСОБА_5 на користь
ХОДТРК «Скіфія» грошових коштів.

Ці обставини сторонами не
заперечувались, а тому в силу положень
ст.72 КАС України не підлягають
доказуванню.

Представники позивача у судовому
засіданні визнали ту обставину, що на
час проведення ревізії та складання
вимоги від 09.08.2013р. №21-03-14-14/4746 їм було
достовірно відомо про факти звернення
ХОДТРК «Скіфія» до господарського суду
із позовом до орендаря, винесення судом
рішення про стягнення на користь
ХОДТРК «Скіфія» грошових коштів та
відкриття за цим рішенням виконавчого
провадження.

З наведеного вбачається, що
відповідачем вжито всіх необхідних та
передбачених законодавством заходів
щодо усунення порушення ще до моменту
його виявлення ревізією та формування
вимоги від 09.08.2013р. №21-03-14-14/4746.

У зв'язку з цим суд зазначає, що у
відповідача не існувало інших законних
шляхів для усунення порушення та
відшкодування йому витрат як
балансоутримувачу на утримання
орендованого нерухомого майна та
надання комунальних послуг, крім
звернення до суду із позовом до
орендаря.

Питання щодо обґрунтованості вимог про
стягнення коштів у такому випадку
віднесено до виключної компетенції
суду, який виніс рішення про
задоволення позову.

Виконання такого рішення не є
компетенцією відповідача у даній
справі, оскільки воно повинно
відбуватись у порядку та суб'єктами,
визначеними Законом України «Про
виконавче провадження», тобто органами
Державної виконавчої служби.

Враховуючи це, суд приходить до
висновку про відсутність у відповідача
обов'язку виконувати п.6 вимоги від
09.08.2013р. №21-03-14-14/4746, тому що він ним вже
фактично виконаний в повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною першою ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки п.п. 4, 5 вимоги від
09.08.2013р. №21-03-14-14/4746 не підлягають
виконанню відповідачем, а п.6 фактично
ним виконаний шляхом подачі позову до
господарського суду про стягнення суми
коштів, визначеної позивачем, суд
вважає, що позов є необґрунтованим і
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України,
суд, -

постановив:

У задоволенні адміністративного
позову - відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 06 березня 2014 р.

Суддя
Пекний А.С.

кат. 9.3