Справа № 255/6250/13-а
Суддя: Шальєва В. А.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Цукуров В.П.
Суддя-доповідач - Шальєва В. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року справа №255/6250/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого - судді Шальєвої В.А.

суддів Компанієць І.Д., Бишова М.В.

секретар Іллінов О.Є.

за участі представника відповідача
Гнатенка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання
Донецького апеляційного
адміністративного суду за адресою: м.
Донецьк, б. Шевченка, 26, апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на постанову
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 12.11.2013 р. в справі №
255/6250/13-а за позовом ОСОБА_3 до
управління Пенсійного фонду України в
Ворошиловському районі м. Донецька про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Ворошиловського
районного суду м. Донецька з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Ворошиловському районі м. Донецька про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії, в
обґрунтування якого зазначив, що він
працював в органах прокуратури та
набув право на пенсію за вислугою
років, у зв'язку з чим з 20.09.2005 р. отримує
пенсію, призначену на підставі ст. 50№
Закону України «Про прокуратуру», в
розмірі 90% середнього заробітку по
посаді старшого прокурора відділу
прокуратури Донецької області. 16.07.2012 р.
позивачем подано відповідачу заяву про
перерахунок пенсії з більшого
заробітку. Відповідачем здійснений
перерахунок пенсії у бік зменшення, а
саме в розмірі 80% від суми місячного
заробітку на підставі Закону України
«Про прокуратуру» в редакції на час
набрання чинності постановою Кабінету
Міністрів України від 31.05.2012 р. № 505 та з
урахуванням Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи». У
зв'язку з тим, що відповідач здійснив
перерахунок розміру пенсії у бік
зменшення, розмір пенсії після
перерахунку є нижчим, ніж встановлено
законодавством, просив визнати
неправомірними дії відповідача щодо
нарахування пенсії в розмірі 80%
заробітку, зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок пенсії
відповідно до ст. 50№ Закону України
«Про прокуратуру» в редакції, що діяла
на момент призначення пенсії, виходячи
з розрахунку 90% від середнього
заробітку.

Постановою Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 12.11.2013 р. в
задоволенні позову відмовлено.

Позивачем подана апеляційна скарга, в
якій з посиланням на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права апелянт просить скасувати
постанову, ухвалити нове рішення про
задоволення позову. Апелянт вказує, що
він набув право на пенсію 20.09.2005 р., яка
призначена відповідно до ст. 50№ Закону
України «Про прокуратуру» у розмірі 90%
від середньомісячного заробітку. При
перерахунку пенсії за його заявою від
16.07.2012 р. проведений перерахунок пенсії
за вислугу років із розрахунку 80% від
середньої заробітної плати. Позивач
зазначає, що судом першої інстанції не
враховані приписи Конституції України
щодо заборони звуження та обмеження
пенсійних прав громадянина внаслідок
прийняття нових законів.

Позивач до судового засідання не
з'явився, про дату, час та місце
апеляційного перегляду справи
повідомлений належним чином, у зв'язку
з чим колегія суддів визнала за можливе
здійснити апеляційний перегляд справи
за відсутністю позивача.

Представник відповідача в судовому
засіданні просив в задоволенні
апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
матеріалами справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що
ОСОБА_3 з 20.09.2005 р. перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Ворошиловському районі м. Донецька як
отримувач пенсії, призначеної на
підставі ст. 50№ Закону України «Про
прокуратуру», в розмірі 90% від суми
місячного заробітку. 16.07.2012 р. позивач
звернувся до відповідача із заявою про
перерахунок пенсії з більшого
заробітку. Відповідачем зроблений
перерахунок пенсії на підставі ст. 50№
Закону України «Про прокуратуру» в
редакції від 08.07.2011 р. із розрахунку 80%
середнього заробітку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що до
даних правовідносин підлягає
застосуванню Закон України від 08.07.2011 р.
№ 3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», яким ст. 50№ Закону України
«Про прокуратуру» викладена в новій
редакції.

Колегія суддів вважає такий висновок
необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_3 з 20.09.2005 р.
призначена пенсія за вислугу років на
підставі ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» (далі - Закону № 1789) в
розмірі 90% від суми місячного
заробітку. Загальний стаж позивача
складає понад 20 років, стаж роботи
позивача на прокурорсько-слідчих
посадах складає понад 15 років. 16.07.2012 р.
позивач звернувся до відповідача із
заявою про перерахунок пенсії з
більшого заробітку на підставі довідки
прокуратури Донецької області від
12.07.2012 р. № 18-57-817. Розпорядженням № 168689
віл 25.07.2012 р. відповідачем зроблений
перерахунок пенсії позивачу на
підставі ст. 50№ Закону України «Про
прокуратуру» в редакції, яка діє з
01.10.2011 р., із розрахунку 80% середнього
заробітку.

Умови та порядок пенсійного
забезпечення прокурорів та слідчих
визначено статтею 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» № 1789-ХІІ. Редакція
зазначеної статті змінювалась.

Так, відповідно до частини першої
статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в редакції, що
діяла на час призначення пенсії ОСОБА_3,
прокурори і слідчі зі стажем роботи не
менше 20 років, у тому числі зі стажем
роботи на посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку.
Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до котрої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії. За кожен повний
рік роботи понад 10 років на цих посадах
пенсія збільшується на 2 відсотки, але
не більше 90 відсотків від суми
місячного (чинного) заробітку.

Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» №
3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011
року, внесено зміни до статті 50-1 Закону
№ 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках
розмір пенсії за вислугу років, яка
призначається прокурорам і слідчим у
разі реалізації ними такого права:
«Прокурори і слідчі мають право на
пенсійне забезпечення за вислугу років
незалежно від віку за наявності на день
звернення вислуги років. Пенсія
призначається в розмірі 80 відсотків
від суми їхньої місячної (чинної)
заробітної плати, до якої включаються
всі види оплати праці, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, одержуваної перед місяцем
звернення за призначенням пенсії».

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року
положення частини першої статті 50-1
Закону № 1789-ХІІ щодо призначення
прокурорам і слідчим пенсії за вислугу
років у розмірі не більше 90 відсотків
від суми місячного (чинного) заробітку
втратили чинність у зв'язку з внесенням
змін до редакції цієї статті Законом №
3668-VІ.

Разом з тим підстави та порядок
перерахунку пенсій прокурорам
регулюють частини тринадцята,
вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ,
положення яких щодо перерахунку пенсії
у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ
змін не зазнали (змінилася лише
нумерація частин цієї статті).

Так, відповідно до частини тринадцятої
статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ обчислення
(перерахунок) пенсій провадиться за
документами пенсійної справи та
документами, додатково поданими
пенсіонерами, виходячи з розміру
місячного заробітку за відповідною
посадою, з якої особа вийшла на
пенсію, станом на час звернення за
призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті
50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені
працівникам прокуратури пенсії
перераховуються у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця,
що йде за місяцем, у якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю в пенсії за минулий час
може бути виплачено йому не більш як за
12 місяців. Перерахунок пенсій
провадиться з урахуванням фактично
отримуваних працівником виплат і умов
оплати праці, що існували на день його
звільнення з роботи.

Відтак, суд апеляційної інстанції
вважає, що при перерахунку пенсії
працівникам прокуратури має
застосовуватися норма, що визначає
розмір пенсії у відсотках, яка діяла на
момент призначення пенсії, а внесені
Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1
Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у
відсотках стосуються порядку
призначення пенсії прокурорам і
слідчим у разі реалізації ними права на
пенсійне забезпечення, а не
перерахунку вже призначеної пенсії.
Процедури призначення та перерахунку
пенсії різні за змістом і механізмом їх
проведення. Нормами, які визначають
механізм проведення перерахунку
пенсії за вислугу років прокурорам, є
частини тринадцята, вісімнадцята
статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у
зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не
зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про
застосування цього Закону в часі,
колегія суддів виходить із того, що
згідно зі статтею 22 Конституції
України закріплені нею права і свободи
не є вичерпними, гарантуються і не
можуть бути скасовані. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законодавчих актів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав питання,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист, і сформулював
правову позицію, згідно з якою
Конституція України виокремлює певні
категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій
соціального захисту з боку держави. До
них, зокрема, належать громадяни, які
відповідно до статті 17 Конституції
України перебувають на службі у
військових формуваннях та
правоохоронних органах держави,
забезпечуючи суверенітет і
територіальну цілісність України, її
економічну та інформаційну безпеку, а
саме: у Збройних Силах України, органах
Служби безпеки України, міліції,
прокуратури, охорони державного
кордону України, податкової міліції,
Управління державної охорони України,
державної пожежної охорони, Державного
департаменту України з питань
виконання покарань тощо (рішення
Конституційного Суду України від 6
липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо
права на пільги та від 20 березня 2002 року
№ 5-рп/2002 у справі щодо пільг,
компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний
Суд України вказав, що необхідність
додаткових гарантій соціальної
захищеності цієї категорії громадян як
під час проходження служби, так і після
її закінчення зумовлена насамперед
тим, що служба у Збройних Силах України,
інших військових формуваннях та
правоохоронних органах держави
пов'язана з ризиком для життя і
здоров'я, підвищеними вимогами до
дисципліни, професійної придатності,
фахових, фізичних, вольових та інших
якостей. Це повинно компенсуватися
наявністю підвищених гарантій
соціальної захищеності, тобто
комплексу організаційно-правових
економічних заходів, спрямованих на
забезпечення добробуту саме цієї
категорії громадян як під час
проходження служби, так і після її
закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях
Конституційного Суду України
розуміння сутності соціальних
гарантій працівників правоохоронних
органів, зокрема працівників
прокуратури, зміст та обсяг досягнутих
ними соціальних гарантій не може бути
звужено шляхом внесення змін до
законодавства.

Верховним Судом України вирішено
питання про усунення розбіжностей у
застосуванні статей 50-1 Закону № 1789-ХІІ
у постановах від 10.12.2013р. (справа
№21-348а13) та від 17.12.2013р. (справа №21-445а13),
в яких зазначено, що виходячи із
висловленого у рішеннях
Конституційного Суду України
розуміння сутності соціальних
гарантій працівників правоохоронних
органів, зокрема працівників
прокуратури, зміст та обсяг досягнутих
ними соціальних гарантій не може бути
звужено шляхом внесення змін до
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Сукупність зазначених обставин дає
підстави суду апеляційної інстанції
вважати помилковим висновок суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні позову.

Обираючи спосіб захисту порушеного
права позивача, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне визнати
протиправними дії відповідача з
перерахунку пенсії за вислугу років
ОСОБА_3 з 01.07.2012 р. із розрахунку 80%
заробітної плати, а не з відмову у
перерахунку пенсії, як просив позивач.
Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок пенсії з дати,
коли позивач набув право на такий
перерахунок, тобто з 01.07.2012 р.

З урахуванням викладеного колегія
суддів прийшла до висновку, що судом
першої інстанції постанова прийнята з
порушенням норм матеріального права,
що є підставою для скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення.

Згідно зі ст. 94 КАС України на користь
позивача підлягають стягненню судові
витрати пропорційно задоволеним
позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 202,
205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 12.11.2013 р. в справі №
255/6250/13-а задовольнити частково.

Постанову Ворошиловського
районного суду м. Донецька від 12.11.2013 р.
в справі № 255/6250/13-а за позовом ОСОБА_3 до
управління Пенсійного фонду України в
Ворошиловському районі м. Донецька про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії
скасувати.

Постановити в справі № 255/6250/13-а
нову постанову.

Позов позовом ОСОБА_3 до
управління Пенсійного фонду України в
Ворошиловському районі м. Донецька про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в
Ворошиловському районі м. Донецька з
перерахунку пенсії за вислугу років
ОСОБА_3 з 01.07.2012 р. із розрахунку 80%
заробітної плати.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Ворошиловському
районі м. Донецька здійснити
перерахунок та виплату призначеної
ОСОБА_3 пенсії на підставі довідки
прокуратури Донецької області № 18-57-817
від 12.07.2012 р. відповідно до ст. 50-1 Закону
України «Про прокуратуру», виходячи з
90% середнього заробітку, починаючи з 01
липня 2012 р. з урахуванням виплачених
сум.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_3 судові
витрати зі сплати судового збору в
розмірі 24 (двадцять чотири) грн. 30 коп.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений
06.03.2014 р.

Головуючий суддя:
Шальєва В.А.

Судді:
Компанієць І.Д.

Бишов М.В.