Справа № 804/813/14
Суддя: Парненко Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

17 лютого 2014 р. Справа № 804/813/14 Суддя
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Парненко В.С.,
розглянувши у місті Дніпропетровську у
порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Позашкільного навчального закладу
«Комплексна дитячо-юнацька спортивна
школа «Гірник» спортивного клубу
«Гірник» профкому ПО ПМГУ на ПАТ
«Марганецький ГЗК» до Виконавчої
дирекції Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про визнання
протиправним та скасування рішення, -
13.01.2014 року Позашкільний навчальний
заклад «Комплексна дитячо-юнацька
спортивна школа «Гірник» спортивного
клубу «Гірник» профкому ПО ПМГУ на ПАТ
«Марганецький ГЗК» (надалі - позивач)
звернувся до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності (надалі - відповідач)
про визнання протиправним та
скасування рішення від 04.12.2013 р. №045 Про
повернення коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, використаних
неправомірно (не за цільовим
призначенням), та застосування
фінансових санкцій в частині
визначення неправомірних витрат в
розмірі 30 847 грн.14 коп. та застосування
штрафу в розмірі 15 423 грн.57 коп.
В обґрунтування позову позивач
зазначив, що вважає винесене
відповідачем рішення таким, що
суперечить вимогам чинного
Позивач надав заяву про розгляд справи
за його відсутності у порядку
письмового провадження.
Відповідач надав заяву про розгляд
справи за його відсутності у порядку
письмового провадження. Надав
заперечення проти позову, згідно яких
вважає, що рішення було винесене
Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.
Згідно з ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача -
суб'єкта владних повноважень, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин або без повідомлення ним про
причини неприбуття розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
Частиною 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового
розгляду, суд має право розглянути
справу у письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності сторін, в
письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
Судом встановлено, що з 28.10.2013 року по
20.11.2013 року відповідач провів
позапланову перевірку правомірного
(цільового) використання позивачем
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності за
період з 01.01.2013 р. по 01.10.2013 р.
За результатами перевірки, 20.11.2013 р.
відповідачем складений Акт №45 в якому
зазначено, що відповідачем виявлено
використання коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності з порушенням діючого
грн. в тому числі за перше півріччя 2013
року в сумі 20 486,59 грн. (а.с.7-9).
04.12.2013 р. відповідачем на підставі Акту
перевірки № 45 від 20.11.2013р., прийнято
Рішення за № 045 про повернення коштів,
використаних неправомірно (не за
цільовим призначенням), та застосовані
фінансові санкцій на загальну суму 46
270,71 (сорок шість тисяч двісті сімдесят
гривень 71 коп.) з яких 3 847 грн. 14 коп. -
неправомірні витрати; 15 423 грн. 57 коп. -
штрафні санкції (а.с.10).

Перевіркою встановлено порушення
вимог ст. 48 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» від
18.01.2001 року № 2240, п.2.5.1 Порядку
часткового фінансування
дитячо-юнацьких спортивних шкіл за
рахунок коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, затвердженого
постановою правління Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 31.07.2012р. № 44
(надалі - Порядок №44), та пункту 31
Положення про дитячо-юнацьку спортивну
школу, затвердженого Постановою КМУ
від 05.11.2008р. № 993 (надалі - Положення №993),
а саме: тренер-викладач ОСОБА_1, який
прийнятий на посаду згідно наказу від
28.11.1997 року №22, не має вищої освіти з
фізичного виховання і спорту
освітньо-кваліфікаційного рівня
«бакалавр», «спеціаліст» чи «магістр».

Механізм проведення перевірок
підприємств, установ, організацій (у
тому числі громадських об'єднань),
дитячо-юнацьких спортивних шкіл,
дитячих закладів оздоровлення,
санаторіїв-профілакторіїв, які є
структурними підрозділами
підприємств, установ, організацій, та
навчальних закладів щодо використання
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
цільового призначення їх отримувачами
відповідно до статті 48 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням", а
також перевірок страхових коштів
цільового призначення, які виділяються
одноразово на підставі рішень
правління Фонду, прийняття рішень про
повернення страхових коштів до бюджету
Фонду у разі їх неправомірного
(нецільового) використання та їх
оскарження, передбачений Порядком
проведення перевірок отримувачів
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
цільового призначення, оформлення,
реалізації та оскарження їх
результатів, затвердженим Постановою
правління Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності від 22.12.2010 №30.

Розділом VI зазначеного порядку
передбачена процедура оскарження
рішень за матеріалами перевірок.

Пунктком 6.1. вказаного порядку
зазначено, якщо отримувач страхових
коштів вважає, що орган Фонду
неправильно визначив суми страхових
коштів, використаних з порушенням
встановленого порядку та фінансових
санкцій, чи прийняв будь-яке інше
рішення, що суперечить законодавству
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, або
виходить за межі його компетенції,
такий отримувач страхових коштів
протягом десяти календарних днів з дня
отримання такого рішення має право в
письмовій формі звернутися до
зазначеного органу Фонду із скаргою
про перегляд цього рішення.

Використовуючи своє право на
оскарження, 09.12.2013 р. позивач направив
відповідачу скаргу на Рішення №045 від
04.12.2013 р. (а.с.11-12), на що отримана
відповідь (рішення №027 від 19.12.2013р. про
результат розгляду скарги), якою
відмовлено у задоволені вимог
викладених в скарзі (а.с.13-15).

Пунктом 6.3 порядку передбачено, що у
разі якщо орган Фонду надсилає рішення
про відмову у задоволенні скарги,
отримувач страхових коштів протягом
десяти календарних днів з дня
отримання відповіді має право
звернутися з повторною скаргою до
органу Фонду вищого рівня з
дотриманням зазначеного десятиденного
строку для кожного випадку оскарження
та зазначеного двадцятиденного строку
для відповіді на нього або до суду.

Відносини у сфері
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
регулюються Законом України від
18.01.2001р. №2240-111 «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» (надалі - Закон
№2240).

Частиною 1 ст. 3 Закону № 2240 визначено,
що законодавство України, що регулює
відносини у сфері
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
базується на Конституції України,
складається з Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
Кодексу законів про працю України,
цього Закону та прийнятих відповідно
до них інших нормативно-правових актів.

Статтею 4 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими похованням є одним із
видів загальнообов'язкового
державного соціального страхування.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону №2240
Фонд соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності є
органом, який здійснює керівництво та
управління загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, провадить
акумуляцію страхових внесків та інших
коштів, призначених для фінансування
матеріального забезпечення та
соціальних послуг, а також здійснює
контроль за використанням цих коштів.

Фінансове забезпечення
дитячо-юнацьких спортивних шкіл (ДЮСШ)
регулюється Законами України «Про
фізичну культуру і спорт», «Про
позашкільну освіту», «Положенням про
дитячо-юнацьку спортивну школу»,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 05.11.2008 року № 993,
постановою Верховної Ради України від
17.11.2006 року № 372-V «Про інформацію
Кабінету Міністрів України щодо
діяльності органів державної влади та
органів місцевого самоврядування з
розвитку фізичної культури і спорту»,
Бюджетним кодексом України, відповідно
до яких фінансування спортивних шкіл
здійснюється в установленому порядку
за рахунок коштів засновника (власника)
та/або відповідного бюджету, Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, інших джерел.
Тобто, кошти відповідача не є єдиним
джерелом фінансування утримання ДЮСШ.

Відповідно до ст. 48 Закону №2240 за
рахунок коштів загальнообов'язкового
державного соціального страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, у межах
асигнувань, що визначаються щорічно
при затвердженні бюджету Фонду на
наступний фінансовий рік, здійснюється
часткове фінансування утримання
дитячо-юнацьких спортивних шкіл в
порядку, визначеному правлінням Фонду.

Відповідно до ст. 11 Закону України № 2240
правління Фонду у межах своїх
повноважень приймає
нормативно-правові акти, що підлягають
державній реєстрації в порядку,
встановленому для реєстрації
нормативно-правових актів органів
виконавчої влади, якщо вони стосуються
прав і обов'язків страхувальників та
застрахованих осіб. Згідно з
«Положенням про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств,
інших органів виконавчої влади»,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 28 грудня 1992 р. №
731, державна реєстрація полягає у
проведенні правової експертизи на
відповідність його Конституції та
законодавству України, прийнятті
рішення про державну реєстрацію цього
акта, присвоєнні йому реєстраційного
номера та занесенні до Єдиного
державного реєстру
нормативно-правових актів.

На виконання п. 3 ст. 21 Закону №2240
постановою правління Фонду від 31.07.2012р.
№ 44 затверджено «Порядок часткового
фінансування дитячо-юнацьких
спортивних шкіл за рахунок коштів
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності»,
який зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 23.08.2012р. за №1429/21741, який
набув чинності 01.01.2013 року.

Відповідно до пп. 2.5.1 п.2.5 Порядку № 44 за
рахунок коштів Фонду передбачаються
витрати (часткове фінансування) на
оплату праці працівників ДЮСШ, які
відповідають вимогам, наведеним у
Положенні про дитячо-юнацьку спортивну
школу, затвердженому постановою
Кабінету Міністрів України від 05
листопада 2008 року № 993, згідно з
укомплектованим штатом відповідно до
спеціалізації ДЮСШ та наявних власних
споруд.

Згідно з п.31 Положення № 993,
тренером-викладачем спортивної школи
може бути особа, що має високі моральні
якості, вищу освіту з фізичного
виховання і спорту
освітньо-кваліфікаційного рівня
«бакалавр», «спеціаліст» чи «магістр».

Статтею 8 Конституції України від 28.06.1996
р., визначено принцип верховенства
права. Закон має вищу юридичну силу ніж
інші нормативно-правові акти.

В п.1 ст. 54 Закону України «Про освіту»
зазначено, що педагогічною діяльністю
можуть займатися особи з високими
моральними якостями, які мають
відповідну освіту, професійно -
практичну підготовку, фізичний стан
яких дозволяє виконувати службові
обов'язки.

Пунктом 1 ст.21 Закону України «Про
позашкільну освіту» передбачено, що
педагогічним працівником
позашкільного навчального закладу
повинна бути особа з високими
моральними якостями, яка має вищу
педагогічну або іншу фахову освіту,
належний рівень професійної
підготовки, здійснює педагогічну
діяльність, забезпечує
результативність та якість своєї
роботи, фізичний та психічний стан
здоров'я якої дозволяє виконувати
професійні обов'язки в позашкільному
навчальному закладі.

Крім того, листами Міністерства освіти
і науки, молоді та спорту України від
09.10.2009 р. №5.1/12784 на адресу Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності та від 04.08.2011
року №7.2/4954 на адресу територіальних
підрозділів з фізичної культури та
спорту, центральних рад
фізкультурно-спортивних товариств та
інших, Міністерство зазначало, що
вимоги, визначені у п. 31 Положення №933,
не розповсюджуються на
тренерів-викладачів та інших фахівців
дитячо-юнацьких спортивних шкіл, які
вже працювали на момент прийняття
вказаного Положення.

З даного проводу відповідачем пояснень
не надано.

У відповідності до ст. 58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.02.1999 р. №1-рп/99 встановлено, що
надання зворотної дії в часі
нормативно-правовим актом може бути
передбачено шляхом прямої вказівки про
це в законі або іншому нормативно -
правовому акті.

Крім того, суд зазначає, що умови оплати
праці працівників ДЮСШ регулюються
Наказом Міністерства України у
справах молоді та спорту про
впорядкування умов оплати праці
працівників бюджетних установ,
закладів та організацій галузі
фізичної культури і спорту від 23.09.2005 p.
№2097, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20 жовтня 2005 р. за N
1236/11516, у примітках додатку 19 якого
зазначено, що особи, які мають стаж
тренерсько-викладацької роботи, можуть
займати посади тренерів-викладачів зі
спорту без наявності спеціальної
освіти після проходження ними
атестації в комісіях органів
виконавчої влади з питань фізичної
культури і спорту.

Судом встановлено, що трудові
відносини з тренером-викладачем ОСОБА_1
розпочато з 01.12.1997 р. відповідно до
наказу №22 від 28.11.1997 р. У звязку з
реорганізацією підприємства наказом
№2 від 01.09.2007 р. ОСОБА_1 було прийнято на
роботу по переведенню у заново
створений позашкільний навчальний
заклад.

Тобто, ОСОБА_1 був прийнятий на роботу
до вступу в дію вимог Положення № 993
05.11.2008 р. У період, який перевірявся
ОСОБА_1 фактично виконував роботу
тренера - викладача відповідно до
покладених на нього службових
обов'язків, на підставі документів що
свідчать про професійну придатність, а
тому позивач зобов'язаний платити
заробітну плату працівнику, у строки та
у порядку, що передбачені трудовим
законодавством України.

За наведених обставин, суд приходить до
висновку, що Рішення від 04.12.2013 р. №045
про повернення коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, використаних
неправомірно (не за цільовим
призначенням) винесено з порушенням
норм чинного законодавства України,
оскільки дія п.31 Положення № 993 не
розповсюджується на працівника ОСОБА_1,
оскільки останній був прийнятий на
роботу в 1997 році.

Частиною 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
зазначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи, що позивачем наведено
достатніх доказів щодо законних
підстав праці тренера-викладача
ОСОБА_1, а також оплати такої праці, суд
вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Позашкільного
навчального закладу «Комплексна
дитячо-юнацька спортивна школа
«Гірник» спортивного клубу «Гірник»
профкому ПО ПМГУ на ПАТ «Марганецький
ГЗК» до Виконавчої дирекції
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про визнання
протиправним та скасування рішення, -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасування
Рішення від 04.12.2013 р. №045 про повернення
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
використаних неправомірно (не за
цільовим призначенням), та
застосування фінансових санкцій в
частині визначення неправомірних
витрат в розмірі 30 847 грн.14 коп. та
застосування штрафу в розмірі 15 423 грн.57
коп.

В порядку розподілу судових витрат
стягнути з Державного бюджету України
на користь Позашкільного навчального
закладу «Комплексна дитячо-юнацька
спортивна школа «Гірник» спортивного
клубу «Гірник» профкому ПО ПМГУ на ПАТ
«Марганецький ГЗК» судовий збір в сумі
1720,50 грн. (одна тисяча сімсот двадцять
грн., 50 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
виготовленої у повному обсязі.

Суддя (підпис) Постанова
не набрала законної сили 17.02.14 Суддя З
оригіналом згідно Помічник суддіВ.С.
Парненко В.С. Парненко Ю.Ю. Ковтун