Справа № 815/821/14
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/821/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання
Гунько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергорежим» до
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання неправомірним та
скасування податкового повідомлення -
рішення № 000223224 від 09.07.2013 року, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Енергорежим» надалі
по тексту - позивач або ТОВ
«Енергорежим») звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Київському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області (надалі по тексту -
відповідач або ДПІ у Київському районі
м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській
області), в якому просило визнати
неправомірним та скасувати податкове
повідомлення-рішення № 000223224 від 09.07.2013
року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що незважаючи на відсутність
підстав для проведення перевірки,
незаконність наказу № 382-п від 14.05.2013
року, з порушенням самого порядку було
проведено документальну невиїзну
перевірку ТОВ «Енергорежим» з питань
дотримання податкового законодавства
під час здійснення
фінансово-господарських відносин з ТОВ
«Торговий дім Теплотрейд» за вересень
2011 року, за результатами якої складено
акт від 15.05.2013 року № 874/22-34/36794946/3, на
підставі якого відповідачем винесено
податкове повідомлення-рішення № 000223224
від 09.07.2013 року, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 3765,00 грн., у
тому числі: за основним платежем - 2510,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 1255,00 грн. Позивач
вважає, що оскаржуване податкове
повідомлення - рішення підлягає
скасуванню як таке, що не відповідає
чинному законодавству, оскільки
прийнято на підставі хибних висновків,
до яких прийшов відповідач в ході
проведення перевірки.

Представник позивач у судовому
засіданні підтримала позовні вимоги та
просила позов задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на обставини
викладені в позові.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог у судовому
засіданні заперечував у повному обсязі
з підстав викладених у запереченнях на
позов, зокрема зазначивши, що в ході
перевірки з боку позивача були
встановлені порушення, які знайшли
відображення в акті перевірки, що
підтверджується фактичними
обставинами, а тому оскаржуване
рішення є законним.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, а
також дослідивши обставини, якими
обґрунтовувалися позовні вимоги,
перевіривши їх доказами, судом
встановлені наступні факти та
обставини.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України, документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Судом встановлено, що в період з 14.05.2013
року по 15.05.2013 року на підставі наказу
ДПІ у Київському районі м. Одеси
Одеської області ДПС від 14.05.2013 року №
382-п та відповідно до п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1
п. 78.1 ст. 78, п. 79.1 ст. 79 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року № 2756-УІ,
посадовою особою відповідача з
урахуванням матеріалів невиїзної
документальної позапланової перевірки
(звірки) «Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ ТД «Теплотрейд»
з питань правових взаємовідносин з
контрагентами за період з 01.10.2009 року по
30.09.2012 року» Роздільнянської МДПІ
Одеської області ДПС № 110-108/22-00/3605780 від
17.10.2012 року, здійснено аналіз та
проведено документальну невиїзну
перевірку по ТОВ «Енергорежим» з
питань дотримання податкового
законодавства під час здійснення
фінансово-господарських відносин з ТОВ
«Торговий дім Теплотрейд» за вересень
2011 року.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем був складений акт від
15.05.2013 року № 874/22-34/36794946/3 «Про
результати документальної невиїзної
перевірки ТОВ «Енергорежим» з питань
дотримання податкового законодавства
під час здійснення
фінансово-господарських відносин з ТОВ
«Торговий дім Теплотрейд» за вересень
2011 року», відповідно до висновку якого
перевіркою встановлено відсутність у
ТОВ «Енергорежим» об'єктів, які
підпадають під визначення ст.ст. 134, 185,
188, 200 Податкового кодексу України за
вересень 2011 року з відповідними
додатками не підтверджують реальність
здійснення фінансово-господарських
операцій з ТОВ «Торговий дім
Теплотрейд»; порушення ст. 185, п. 188.1 ст.
188, п. 198.2 ст. 198, ст. 200 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження ТОВ «Енергорежим» суми
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість, в тому числі за
рахунок завищення податкового кредиту
- за вересень 2011 року у сумі 2510,41 грн.
(а.с. 30-39).

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення - рішення № 000223224 від
09.07.2013 року, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 3765,00 грн., у
тому числі: за основним платежем - 2510,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 1255,00 грн. (а.с. 45).

Не погодившись з висновками акту
перевірки та прийнятим податковим
повідомленням-рішенням, ТОВ
«Енергорежим» оскаржило його в
судовому порядку, вимагаючи визнання
його неправомірним та скасування.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
вважає зазначене податкове
повідомлення-рішення необґрунтованим,
а позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню у зв'язку з наступним.

Судом встановлено, що між ТОВ
«Енергорежим» та ТОВ «Торговий дім
Теплотрейд» був укладений договір
поставки №ДП-017 від 22.05.2011 року,
відповідно до умов якого ТОВ «ТД
«Теплотрейд» взяло на себе
зобов'язання передати у власність
позивача сантехнічний товар для тепло
та водопостачання, а позивач взяв на
себе зобов'язання сплатити за нього на
умовах, встановлених договором (а.с.
93-97).

Відповідно до ст. 265 Цивільного кодексу
України, за договором поставки одна
сторона - постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
(строк) другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму. Предметом
договору купівлі-продажу може бути
товар, який є у продавця на момент
укладення договору або буде створений
(придбаний, набутий) продавцем у
майбутньому (ст. 656 ЦК України).

Момент виконання обов'язку продавця
щодо передачі товару згідно ст. 664
Цивільного кодексу України є: вручення
товару покупцеві, якщо договором
встановлений обов'язок продавця
доставити товар, надання товару в
розпорядження покупця, якщо товар має
бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару. Таким чином,
факт отримання товару документально
підтверджується наявними первинними
бухгалтерськими документами (накладні)
та первинними бухгалтерськими
документами подальшої реалізації
отриманого товару.

Судом встановлено, що на виконання умов
вищезазначеного договору, позивачем
було направлено по електронній пошті
замовлення на постачання товару, а
саме: сіль для видалення накипу MAX PLZ (1,2
кг) у кількості 10 одиниць загальною
вартістю 1220,02 грн. (у т.ч. ПДВ 203,34 грн.);
бойлер косв. ОКС 500 NTRR/lMPa ND Drazice в
кількості 1 одиниці та Бак мембранний
HYDRO-PRO 50 (вертикальний) у кількості 1
одиниці загальною вартістю 13 842,39 грн. (у
т.ч. ПДВ 2 307,07 грн.).

У відповідь на отримані замовлення, ТОВ
«ТД «Теплотрейд» виставило позивачу на
оплату рахунки №СФ-0039825 від 09.09.2011 року
на 1 220,02 грн. (у т.ч. ПДВ 203,34 грн.) та №39721
від 09.09.2011 року на 13 842,39 грн. (у т.ч. ПДВ 2
307,07 грн.) (а.с. 98, 102

).

В цей же день, 09.09.2011 року позивачем було
сплачено ТОВ «ТД «Теплотрейд» вартість
вказаного товару на підставі отриманих
рахунків 1 220,02 грн. та 13 842,39 грн., що
підтверджуються платіжними
дорученнями №216 та 217 від 09.09.2011 року
відповідно (а.с. 99, 103).

При настанні першої події (здійснення
оплати), відповідно до вимог
Податкового кодексу України, ТОВ «ТД
«Теплотрейд» було виписано позивачу
дві податкові накладні: податкова
накладна №17 від 09.09.2011 року на загальну
суму 1 220,02 грн. (у т.ч. ПДВ 203,34 грн.) та
податкова накладна №32 від 09.09.2011 року
на загальну суму 13 842,39 грн. (у т.ч. ПДВ
2307,07 грн.), усього на суму 15 062,41 грн. (у
т.ч. ПДВ 2510,41 грн.) (а.с. 101, 105).

Після отримання оплати, ТОВ «ТД
«Теплотрейд» було поставлено позивачу
замовлений товар, що підтверджується
відповідними видатковими накладними:
видаткова накладна №РН-0000421 від 09.09.2011
року на поставку солі для видалення
накипу MAX PLZ (1,2 кг) у кількості 10 одиниць
загальною вартістю 1 220,02 грн. (у т.ч. ПДВ
203,34 грн.) та видаткова накладна №РН-0000444
від 19.09.2011 року на поставку бойлеру
косв. ОКС 500 NTRR/lMPa ND Drazice в кількості 1
одиниці та баку мембранного HYDRO-PRO 50
(вертикальний) у кількості 1 одиниці
загальною вартістю 13 842,39 грн. (у т.ч. ПДВ
2 307,07 грн.) (а.с. 100, 104).

Судом встановлено, що вищезазначений
товар було доставлено транспортом
постачальника - ТОВ «ТД «Теплотрейд» на
склад позивача та прийнято особисто
директором ТОВ «Енергорежим» Бурлак
Д.В. на підставі довіреностей на
отримання ТМЦ серії 12ААВ №876192 від
09.09.2011 року та серії 12ААВ №876195 від 19.09.2011
року, що були зареєстровані у Книзі
обліку довіреностей за 2010-2015 роки
позивача (а.с. 106-108).

Таким чином про підтвердження поставки
товару за вищезазначеною угодою
свідчать вищезазначені первинні
бухгалтерські документи, а саме:
видаткові накладні, рахунки на оплату,
платіжні доручення, податкові
накладні.

Отже, судом встановлено, що позивачем
було виконано всі зобов'язання, які
покладено Цивільним кодексом України
за договором поставки, а саме: прийнято
товар та сплачено продавцю грошові
кошти, про що свідчать вище досліджені
первинні документи.

Суми податку на додану вартість за
податковими накладними, виписаними ТОВ
«ТД «Теплотрейд» у загальному розмірі
2510,41 грн., включені позивачем до складу
податкового кредиту відповідного
періоду, відображені у реєстрі
отриманих податкових накладних ТОВ
«Енергорежим», які відповідають даним
додатку 5 до податкової декларації з
податку на додану вартість та даним
декларації з ПДВ за вересень 2011 року.

Як вбачається з акту перевірки,
перевіряючі дійшли висновку про
завищення ТОВ «Енергорежим»»
податкового кредиту за вересень 2011
року на суму 2510,41 грн. на підставі
матеріалів акту перевірки
Роздільнянської МДПІ Одеської області
ДПС від 17.10.2012 року № 110-108/22-00/36057580 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «ТД «Теплотрейд» з питань
правових відносин з контрагентами за
період з 01.10.2009 року по 30.09.2012 року».

У вищевказаному акті податкова
інспекція дійшла висновків про те, що
фінансово-господарська діяльність
«Союз Р.О.» здійснюється поза межами
правового поля, що у свою чергу
свідчить про не набуття належним чином
цивільної праводієздатності «Союз
Р.О.», фінансово-господарські
взаємовідносини між «Союз Р.О.» та
контрагентами є фіктивними
правочинами, та такими, що вчинено без
наміру створення реальних правових
наслідків, які обумовлювались цими
правочинами, за результатами акту про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «ТД «Теплотрейд» вбачаються
неможливими операції ТОВ «ТД
«Теплотрейд» з придбання товарів
(робіт, послуг) у ПП «Союз Р.О.» та
поставки цих товарів (робіт, послуг) на
адресу вищевказаних в даному акті
ймовірних контрагентів-покупців.

По результатам зазначеної перевірки
встановлено, що право ТОВ
«Енергорежим» на податковий кредит з
ПДВ на підставі податкових накладних,
наданих ТОВ «ТД «Теплотрейд» за
вересень 2011 року і далі по ланцюгу
постачання, на виконання укладених
угод, не виникає.

Суд зазначає, що в акті перевірки
висновки про відсутність поставки за
укладеним ТОВ «Енергорежим» з його
контрагентом правочином ґрунтуються
на припущеннях та не підтверджені
посиланнями на будь-які первинні
документи.

Недопустимість таких підходів до
проведення перевірок платників
податків визнано ДПА України та
доведено до відома підпорядкованих
підрозділів листом № 20289/7/16-1617 від
29.09.2010 року «Щодо підстав для визнання
договорів нікчемними».

Жодних доказів про самостійне
дослідження податковим органом
обставин укладання договору між ТОВ
«Енергорежим» та ТОВ «ТД «Теплотрейд»,
предметів даного правочину, змісту
прав та обов'язків сторін за ним,
повноважень фізичних осіб, які від
імені суб'єктів господарювання
укладався цей правочин, обізнаності
суб'єктів господарювання щодо обставин
діяльності один одного, дійсних
намірів сторін правочину, наявності чи
відсутності розумних економічних
чинників на укладання правочинів,
подальшого руху сплачених позивачем
грошових коштів акт перевірки не
містить. При цьому, надані позивачем в
ході судового розгляду справи
документи підтверджують товарність
всіх операцій і правильність
податкового обліку ТОВ «Енергорежим».

Відповідно до ч.1 ст.208 ГК України якщо
господарське зобов'язання визнано
недійсним як таке, що вчинено з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, то за наявності
наміру в обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а в
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
усе належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише в однієї зі
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.

Частиною 1 статті 228 ЦК України
передбачено, що правочин вважається
таким, що порушує публічний порядок,
якщо він був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Зміст наведеної норми свідчить на
користь висновку, що законодавець
відокремив порушення публічного
порядку від інших підстав нікчемності
правочинів та передбачив наявність
умислу сторін (сторони) на незаконний
результат, а також суперечність його
публічно-правовим актам держави.

Зважаючи на те, що публічний порядок
держави порушується у разі
недотримання нормативних актів, у яких
він закріплений, а ухилення від сплати
податків, на факт якого податковий
орган посилається як на підставу для
відмови у задоволенні позовних вимог, є
злочином, відповідальність за який
встановлена Кримінальним кодексом
України, суд вважає, що за обставин, які
склалися визначенню правочину як
такого, що порушує публічний порядок,
повинен передувати вирок суду про
притягнення учасника (учасників)
такого правочину до кримінальної
відповідальності, який би набрав
законної сили.

Аналогічна позиція викладена в
Постанові Вищого адміністративного
суду України від 02.09.2010 року № К-23029/07.

Податковим органом фактично зроблений
висновок, що ТОВ «ТД «Теплотрейд»
здійснювало діяльність, спрямовану на
здійснення операцій, пов'язаних з
наданням податкової вигоди для третіх
осіб. Податковий орган встановив, що
оскільки актом звірки щодо
підприємства ТОВ «ТД «Теплотрейд» не
підтверджено наявність поставок
товарів до покупців, то можна зробити
висновок, що ТОВ «Енергорежим» не
придбавало товар.

У своїх висновках податковий орган
вважає, що постачальник позивача
фактично не здійснював господарської
діяльності, а лише документував
операції із товаром.

При цьому, актом перевірки від 15.05.2013
року № 874/22-34/36794946/3 не встановлено
жодного фактичного порушення вимог
норм законодавства, яке б позбавляло
позивача права на формування
податкового кредиту та податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість.

Позиція щодо безтоварності угоди про
поставку товарів ТОВ «Енергорежим»
спростовується наявними в матеріалах
справи копіями договору поставки,
видаткових накладних, платіжних
доручень, рахунків на оплату,
податкових накладних.

Крім того, позивачем було надано до
суду докази подальшого використання
придбаного гіпсу в господарській
діяльності.

Так, сіль для видалення накипу MAX PLZ (1,2
кг) у кількості 10 одиниць, придбана у
ТОВ «ТД «Теплотрейд» за видатковою
накладною №РН-0000421 від 09.09.2011 року за 1
220,02 грн. була 14.11.2012 року реалізована
ТОВ «Боріскол» за 1 474,80 грн. (в т.ч. 248,80
грн. ПДВ) на підставі видаткової
накладної №РН-0000103 від 14.11.2012 року (а.с.
119-121).

В свою чергу, бойлер косв. ОКС 500 NTRR/lMPa ND
Drazice в кількості 1 одиниці та бак
мембранний HYDRO-PRO 50 (гідроакумулятор 50л
10 бар) у кількості 1 одиниці загальною
вартістю 13 842,39 грн. були використані
позивачем при виконанні будівельних
робіт по реконструкції топочної та
теплового пункту ОСББ «Дружба» за
договором №95 від 19 серпня 2011 року.
Відповідно до акту №1 приймання
виконаних будівельних до договору №95
від 19 серпня 2011 року, позивач встановив
у ОСББ «Дружба» бойлер косв. ОКС 500 та
бак мембранний HYDRO-PRO 50 (гідроакумулятор
50л 10 бар) загальною вартістю 18 261,09 грн.
(а.с. 122-131).

Тобто усі вищезазначені документи
безумовно підтверджують фактичну
поставку і передачу у власність
товарів.

Таким чином, визнаючи правочини з
поставки товарів платників податків
нікчемними, податковий орган не
аргументував висновок щодо
безпідставного формування ТОВ
«Енергорежим» відповідними
положеннями Податкового кодексу
України. При цьому постачальник
товарів - ТОВ «ТД «Теплотрейд» склав та
належним чином оформив податкові
накладні, а придбані товари
призначалися для використання у
господарській діяльності ТОВ
«Енергорежим», проведені операції були
підтверджені відповідними
бухгалтерськими та податковими
документами.

Відповідно до п.198.2 ст.198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно з абз.1 п.198.3 ст.198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно з п.201.1 ст.201 ПК України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 ПК
України).

Згідно з п.201.6 ст.201 ПК України податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(п.201.10 ст.201 ПК України).

Для встановлення факту вчинення
правочину з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, зокрема, з метою ухилення
від сплати податків, необхідно
встановити необґрунтованість
отриманої платником податків
податкової вигоди, наприклад,
внаслідок її виникнення не у зв'язку із
здійсненням реальної підприємницької
або іншої економічної діяльності.

Зобов'язання за договором між ТОВ
«Енергорежим» та ТОВ «ТД «Теплотрейд»,
виконані сторонами у повному обсязі, що
підтверджується належним чином
оформленими первинними документами.

Таким чином, доводи податкового органу
щодо фіктивності підприємницької
діяльності, безтоварності
господарських операцій, направленості
ТОВ «Енергорежим» або ТОВ «ТД
«Теплотрейд» на ухилення від сплати
податків, а у зв'язку з цим і
нікчемності угоди, укладеної позивачем
з вказаним підприємством не
приймаються як не підтверджені
належними та допустимими доказами, і
повністю спростовуються матеріалами
справи.

Позивач сформував податковий кредит з
урахуванням положень ст.198 Податкового
кодексу України, який містить заборону
включення до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджених податковими
накладними.

З огляду на вищевикладене суд дійшов
висновку, що ТОВ «Енергорежим»
сплатило ціну товарів, зокрема суму
податку на додану вартість, отримало
податкові накладні від підприємства,
що значилося в Єдиному реєстрі
підприємств та платників податку на
додану вартість. Товари придбані від
контрагенту позивача були використані
в подальшому позивачем у його власній
господарській діяльності. Отже, судом
встановлені обставини, які у своїй
сукупності свідчать про безумовну
дійсність правочину, фактичність
господарських операцій між ТОВ
«Енергорежим» та ТОВ «ТД «Теплотрейд»,
їх правомірність і прозорість. При
цьому, на користь своїх висновків
податковий орган не надав жодного
доказу і не обґрунтував їх.

Оцінка поданих особами, які беруть
участь в адміністративній справі та
самостійно зібраних судом в порядку
ст.11 КАС України доказів в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, здійснюється судом за
правилами ч.2 ст.71 КАС України в порядку,
що встановлений ст.86 цього Кодексу.

З аналізу ст.2 КАС України випливає, що
рішення державного органу, органу
місцевого самоврядування та їх
посадових осіб повинні бути прийняті в
межах компетенції відповідного органу
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності всіх
перед законом; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансі між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; не порушувати інтересів
держави, прав та інтересів фізичних та
юридичних осіб.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС
України, згідно якої, усі учасники
адміністративного процесу є рівними та
ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і
вирішення справ у адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними доказів, з'ясувавши
обставини у справі; перевіривши всі
доводи і заперечення сторін та надавши
правову оцінку наданим доказам, суд
дійшов висновку про необґрунтованість
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області № 000223224 від 09.07.2013 року, у
зв'язку із чим позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 6 Закон України
«Про судовий збір» розподіл судового
збору між сторонами та перевірка
повноти сплати судового збору
здійснюються відповідно до
процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України суд
присуджує всі здійснені позивачем
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Таким чином, в порядку ст. 94 КАС України
на користь позивача з Державного
бюджету України підлягає стягненню
сплачений судовий збір у розмірі 182 грн.
70 коп.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В
И В:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
«Енергорежим» до Державної податкової
інспекції у Київському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
неправомірним та скасування
податкового повідомлення - рішення №
000223224 від 09.07.2013 року, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області № 000223224 від 09.07.2013 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергорежим» (код
ЄДРПОУ - 36794946, адреса: 65104, м. Одеса, вул.
Ільфа і Петрова, 27, кВ. 16) сплачений
судовий збір у розмірі 182 грн. 70 коп.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги. Якщо апеляційну
скаргу не буде подано в строк,
встановлений ст. 186 КАС України,
постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги до Одеського
окружного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 06 березня 2014 року

Суддя
С.О. Cтефанов