Справа № 821/3198/13-а
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 р. Справа № 821/3198/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Войтович І.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Зуєвої Л.Є.,

- Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Бериславського відділення
Новокаховської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 20
вересня 2013 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Бериславський машинобудівний завод"
до Бериславського відділення
Новокаховської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ "Бериславський машинобудівний
завод" звернулось до суду з
адміністративним позовом до
Бериславського відділення
Новокаховської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № та №000062220
від 14.06.2013 року.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 20 вересня
2013 року позов задоволено.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення Бериславської
міжрайонної Державної податкової
інспекції Херсонської області №
від 14.06.2013 року.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення Бериславської
міжрайонної Державної податкової
інспекції Херсонської області №
від 14.06.2013 року.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства "Бериславський
машинобудівний завод" ()
судовий збір в сумі 1610, 00 грн.

В апеляційній скарзі Бериславського
відділення Новокаховської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області ставиться питання
про скасування судового рішення в
зв'язку з тим, що воно постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, оскільки судом
першої інстанції не було досліджено
обставини справи, що мають значення для
справи, наслідком чого стало
постановлення необґрунтованого та
неправомірного рішення суду.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
встановив, що ПАТ "Бериславський
машинобудівний завод" зареєстроване
Бериславською районною Державною
адміністрацією Херсонської області
28.10.2010 року, про що видане Свідоцтво
СеріяА01 №015565.

19.11.2010 року позивачем отримано
свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість №100309485
НВ№081482.

Згідно Довідки АБ №608509 з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України видами діяльності
позивача за КВЕД є: виробництво
двигунів і турбін, крім авіаційних,
автотранспортних і мотоциклетних;
виробництво інструментів; виробництво
інших машин і устаткування загального
призначення, н.в.і.у.; виробництво
залізних локомотивів і рухомого
складу; відновлення відсортованих
відходів; неспеціалізована оптова
торгівля.

На підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 79.1 ст.
79 Податкового кодексу України
відповідачем проведена документальна
невиїзна перевірка позивача з питань
дотримання вимог чинного податкового
законодавства при проведених
взаєморозрахунках з контрагентами ТОВ
"Дидактика" за період травень-червень
2012 року та дослідження впливу даних
операцій подальших звітних періодах.

За результатами вказаної перевірки
складено акт №144/22/00211004 від 07.06.2013 року,
згідно висновку якого позивачем
порушено п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 п.200.1-200.3
ст.200 Податкового кодексу України в
результаті чого завищено податковий
кредит та відповідно: завищено
задекларовану суму податку, що
враховується у зменшення податкових
зобов'язань наступних звітних
періодах, за травень на суму 35833, 00 грн.;
занижено задекларовану суму податку,
що підлягає сплаті за підсумками
поточного звітного періоду, за
урахуванням залишку від'ємного
значення попереднього звітного
податкового періоду за липень 2012 року
на суму 71500, 00 грн., оскільки зменшення
податкового кредиту за червень 2012 року
вплинуло на формування від'ємного
значення, яке включається до складу
податкового кредиту наступного
звітного періоду.

В Акті перевірки позивача відповідач
посилається на акт №7209/22-4/34735238 від
21.12.2012 року "Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки фінансово-господарської
діяльності з питань дотримання вимог
податкового законодавства України ТОВ
"Дидактика" з ТОВ "Інфотерм", ПП "СВ
Гермес", ПВП "Форест" за період червень
2011 року, ТОВ "Олімп", ТОВ "Пасіфік", БПП
"Сура" за період вересень 2011 року, ПП "СВ
Гермес" за березень 2011 року, ТОВ
"Кафепродакшн" за січень 2011 року.

На підставі викладеного відповідач
дійшов висновку про не здійснення
правочину, укладеного між позивачем та
ТОВ "Дидактика"

На підставі акта перевірки
відповідачем винесено оскаржене
податкове повідомлення-рішення від
14.06.2013 року №, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
на суму 107250, 00 грн., у тому числі за
основним платежем 71500,00 грн., штрафні
санкції - 35750, 00 грн.

Також, відповідачем прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 14.06.2013
року, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування в сумі 35833, 00
грн., у тому числі штрафні (фінансові)
санкції (траф) в сумі 17916, 00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з
обґрунтованості та доведеності
позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з цими
висновками суду першої інстанції та
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 198 ПК України - право
на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу
(п.198.1 ст. 198).

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною (п.198.2 ст. 198).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (п.198.3 ст. 198).

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з п.201.1 1 ст. 201 цього
Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до Закону (п.198.6 ст. 198)

Таким чином, правомірність формування
платником податку податкового кредиту
і, відповідно, розрахунку суми
бюджетного відшкодування надмірно
сплаченого ПДВ визначається фактичним
проведенням операцій (з придбання
товару для використання у власній
господарській діяльності) платником
податку зі своїми безпосереднім
контрагентом, які оформлені належними
документами, що було вірно встановлено
судом першої інстанції.

Колегія суддів акцентує увагу на тому,
що якщо навіть безпосередній
контрагент не виконав свого
зобов'язання зі сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування ПДВ у
разі, якщо останній виконав усі
передбачені Законом умови отримання
такого відшкодування та має всі
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту і, тому,
суперечні цьому висновку доводи
апелянта є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем (покупець) та ТОВ "Дидактика"
(продавець) укладено договір
купівлі-продажу №25.05.2012 від 25.05.2012 року.
Згідно п.1.1 даного договору продавець
зобов'язується передати у власність
покупцю, а покупець прийняти та
оплатити вартість станків
токарно-револьверних мод.1М63ДФ101 в
кількості 2 штуки, і мод 1М63МФ101 в
кількості 2 штуки, не бувши в
експлуатації.

На виконання вищенаведеного договору
були виписані наступні податкові
накладні №573 від 31.05.2012 року, №183 від
13.06.2012 року, №284 від 20.06.2012 року, №291 від
20.06.2012 року, №292 від 20.06.2012 року, №293 від
20.06.2013 року.

Факт оплати підтверджується
платіжними дорученнями №2020 від 31.05.2012
року, №2256 від 13.06.2012 року, №2333 від 20.06.2012
року.

Поставка придбаного обладнання
підтверджується: договором
перевезення вантажу №31 від 20.01.2009 року,
специфікацією №1 та №2 до договору №31
від 20.01.2009 року, додатковими угодами
№№1, 2, 3, 4 до договору №31 від 20.01.2009 року,
товарно-транспортною накладною №241
від10.09.2012 року, свідоцтвом про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, ліцензією на здійснення
господарської діяльності, серія НОМЕР_1
від 25.10.2010 року, копією рахунком-фактури
№13/9 від 13.09.2012 року, платіжним
дорученням №4027 від 11.10.2012 року, актом -
реєстром виконаних робіт №62 від 13.09.2012
року.

Також на виконання укладеного
правочину між позивачем та ТОВ
"Дидактика" позивачем надані докази:
акт готовності обладнання для
відвантаження від 10.09.2012 року,
прихідний ордер №15 від 13.09.2012 року, акт
прийому-передачі обладнання від 17.09.2012
року, актом приймання-передачі
(внутрішнього переміщення) основних
засобів, інвентарною карткою, наказом
№329/1 від 31.10.2012 року "Про введення в
експлуатацію основних засобів",
паспортом на станок
токарно-револьверний та керівництва по
експлуатації.

Отже, фактичне здійснення
господарських операцій позивача зі
своїм безпосереднім контрагентом
підтверджена належним чином.

Наведені документи містять необхідну
для цілей оподаткування інформацію
щодо змісту спірних операцій та мають
усі необхідні реквізити первинних
документів, що дозволяють
ідентифікувати учасників цих операцій
та встановити факт надання послуг.

Разом з тим, на момент укладення
позивачем договору з ТОВ "Дидактика" та
отримання податкових накладних,
останнє було в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців та мало діюче
свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість.

Крім того, чинне законодавство не
ставить умовою дійсності правочинів, а
також виникнення податкових
зобов'язань платника у залежність від
стану податкового обліку його
контрагенту, фактичного знаходження
його за місцем реєстрації та наявності
чи відсутності основних фондів або
спеціальних дозволів у останніх.
Позивач не може нести відповідальність
за невиконання його контрагентом своїх
зобов'язань, адже, поняття
"добросовісний платник", яке вживається
у сфері податкових правовідносин, не
передбачає виникнення у платника
додаткового обов'язку з контролю за
дотриманням його постачальниками
правил оподаткування, а саме, платник
не наділений повноваженнями
податкового контролю для виконання
функцій, покладених на податкові
органи, а тому не може володіти
інформацією відносно виконання
контрагентом податкових зобов'язань. А
відтак, за умови не встановлення
податковим органом наявності
замкнутої схеми руху коштів, яка б
могла свідчити про узгодженість дій
позивача та його постачальників для
одержання товариством незаконної
податкової вигоди, останнє не може
зазнавати негативних наслідків
внаслідок діянь інших осіб, що
перебувають поза межами його впливу.

За таких обставин, висновки суду першої
інстанції про правомірність
формування позивачем податкового
кредиту є правильними.

За таких обставин, висновки суду першої
інстанції щодо скасування податкового
повідомлення-рішення № та №000062220
від 14.06.2013 року є правильними.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, відповідно,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197., п.1 ч.1 ст. 198, ст.
200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Бериславського
відділення Новокаховської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області залишити без
задоволення, постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 20
вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий :

Судді: