Справа № 9101/19133/2012
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2014 рокусправа № 2а/0470/4889/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А.
Лукманової О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Соломки М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційні скарги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, Центральної
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
19 серпня 2011 року

по справі за адміністративним позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Центральної міжрайонної державної
податкової інспекції м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1) звернулася до
суду з адміністративним позовом до
відповідача Центральної міжрайонної
державної податкової інспекції м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області (далі Центральної МДПІ м.
Кривого Рогу ) про визнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення - рішення
форми «Р» №/0 від 17.01.2011 року, яким
їй визначено зобов'язання про сплату
податку на додану вартість в розмірі
основного платежу в сумі 118 578,55грн.,
штрафних санкцій в сумі 29 644,64 грн., та
податкового повідомлення - рішення
форми «Р» № від 17.03.2011 року про
сплату штрафних санкцій в сумі 3400 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
19 серпня 2011 року позовні вимоги
задоволені частково, визнане
протиправним та скасоване податкове
повідомлення - рішення форми «Р»
№/0 від 17.01.2011 року в частині
нарахування штрафних санкцій в сумі 29
644, 64 грн., в іншій частині позову
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач ФОП ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу, в якій
просить змінити постанову суду першої
інстанції та задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем
Центральною МДПІ м. Кривого Рогу подано
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду
сторони не з'явилися, про день розгляду
справи повідомлені належним чином, у
зв'язку з чим фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
відповідно ст.41 КАС України не
здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційних скарг і заявлених позовних
вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, суд приходить до висновку, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачем Центральною МДПІ м.
Кривого Рогу в грудні 2010 року проведено
документальну планову виїзну
перевірку позивача ФОП ОСОБА_1 з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10. 2007 року по 30.09.2010 року, по
результатам якої складений акт
№5424/173/НОМЕР_1 від 31.12.2010 року.

Відповідно до викладених в акті
перевірки висновків, позивач порушила
приписи положень пп.2.3.1 п.2.3 ст.2, пп.7.3.1
п.7.3, пп.7.7.1 п.7.7 ст.7, п.9.3,9.4 ст.9,п.10.1 ст.10
Закону України «Про податок на додану
вартість» від 3.04.1997 року №168/97-ВР (далі
Закону №168/97-ВР), внаслідок чого нею
занижений податок на додану вартість
на суму 118 578, 55грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийняте податкові
повідомлення - рішення форми «Р»
№/0 від 17.01.2011 року про
донарахування позивачу податку на
додану вартість в сумі 118 578, 55грн., та
штрафних санкцій в сумі 29 644,64 грн.

За результатами адміністративного
оскарження позивачем зазначеного
податкового повідомлення - рішення
скарга залишена без задоволення , та
прийняте рішення про застосування
штрафних санкцій в розмірі 3400 грн., на
підставі якого Центральною МДПІ м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області прийняте податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 17.03.2011 року, яким позивачу
донараховано суму штрафних санкцій в
розмірі 3400 грн. за неподання податкових
декларацій з ПДВ за період з 1.02.2009 року
по 30.09.2010 року.

Не погодившись з висновками акту
перевірки та винесеними податковими
повідомленнями - рішеннями, позивач
оскаржила їх в судовому порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач ФОП ОСОБА_1 у період з 01.10.2007
року по 30.09.2010 року здійснювала
підприємницьку діяльність на
загальній системі оподаткування у
відповідності з розділом 1У Декрету КМ
України від 26.12.1992 року №13/92 «Про
прибутковий податок з громадян»(далі
Декрету №13/92).

Розділ IV Декрету №13/92 (який був чинним
на час виникнення спірних відносин)
визначає особливості оподаткування
доходів від зайняття підприємницькою
діяльністю.

Абзацом 1 ст. 13 цього Декрету визначено,
що згідно з цим розділом Декрету
оподаткуванню підлягають доходи
громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход, тобто різниця
між валовим доходом (виручка у грошовій
та натуральній формі) i документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу (абзац 2 вказаної статті).

Згідно Декрету №13-92 та Інструкції «Про
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю», затвердженої Наказом
ГДПІУ від 21.04.1993 року №12 ,
зареєстрованої в МЮ України 09.06.1993 року
за N 64, фізичні особи, які займаються
підприємницькою діяльністю, надають
податковому органу податкові
декларації наростаючим підсумком з
початку року (за квартал, півріччя, три
квартали, рік), у строки, визначені
законом (протягом 40 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного (податкового) кварталу). У
декларації зазначаються загальні суми
одержаного доходу, витрат і сплаченого
податку за звітний податковий період,
за який здійснюється оподаткування.

Декларація про доходи складається на
підставі даних книги обліку доходів та
витрат, яка заповнюється на підставі
первинних документів.

Згідно приписів пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону
№168/97-ВР (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин) особа
підлягає обов'язковій реєстрації як
платник податку у разі, коли загальна
сума від здійснення операцій з
поставки товарів (послуг), що
підлягають оподаткуванню згідно з цим
Законом, нарахована (сплачена, надана)
такій особі або в рахунок зобов'язань
третім особам, протягом останніх
дванадцяти календарних місяців
сукупно перевищує 300 000 грн. (без
урахування податку на додану вартість).

Відповідно до п. 9.4 ст. 9 Закону №168/97-ВР
передбачено, якщо обсяг
оподатковуваних операцій особи
протягом звітного податкового періоду
перевищує суму, визначену пп. 2.3.1 п. 2.3
ст. 2 цього Закону, не більше ніж у два
рази, така особа зобов'язана надіслати
податковому органу заяву про
реєстрацію протягом двадцяти
календарних днів, наступних за таким
звітним податковим періодом; особа, що
не надсилає таку заяву у таких випадках
та у такі строки, несе відповідальність
за ненарахування або несплату цього
податку на рівні зареєстрованого
платника без права нарахування
податкового кредиту та отримання
бюджетного відшкодування.

При цьому п.13 Положення про реєстрацію
платників податку на додану вартість,
затвердженого наказом ДПА України від
1.03.2000 року № 79 (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Положення), передбачено, що особами,
які підлягають реєстрації згідно з пп.
2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону № 168/97-ВР (пп. 4.1 п. 4
цього розділу), мають бути подані
(надіслані) податковому органу заяви не
пізніше двадцятого календарного дня з
моменту досягнення суми
оподатковуваних операцій, визначеної
зазначеним підпунктом Закону № 168/97-ВР.

Матеріали справи свідчать, що
відповідно до пояснень ФОП ОСОБА_1
податковому органу, через втрату
первинних документів нею сума валових
доходів за перевірений період
визначена виходячи із узгоджених даних
декларацій про доходи за 2007, 2008, 2009 та 9
місяців 2010року, надісланих нею
податковому органу.

При перевірці поданих позивачем
декларацій відповідачем встановлено,
що у 2008 році ФОП ОСОБА_1 отримала дохід у
сумі 348 248,33 гри., що на 48 248,33 грн.
перевищує суму 300 000 гри.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позивач повинна
була з лютого 2009 року зареєструватися
як платник ПДВ у податковому органі за
місцезнаходженням (місцем проживання),
за неподання позивачем податкових
декларацій з ПДВ за період з 01.02.2009 року
по 30.09.2010 року відповідач правомірно
застосував до неї штрафні санкції в
сумі 3400 грн., а тому підстави для
скасування податкового
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 17.03.2011 року відсутні.

Доводи позивача про те, що нею
самостійно виявлені помилки у веденні
обліку, та податковому органу
направлені уточнюючи розрахунки та
декларації №-5434 від 07.12.2010 року, №5435
від 07.12.2010року по обліку доходів за 2008
рік, які всупереч чинного податкового
законодавства відповідач не прийняв до
обліку, суд першої інстанції правильно
оцінив як неналежні докази
неправомірності дій відповідача,
оскільки відповідно до абз. 1 пп.4.15.2 п.4.15
розділу 4 Наказу від 31.12.2008 року № 827
«Про затвердження Методичних
рекомендацій щодо Централізованого
приймання та комп'ютерної обробки
податкової звітності платників
податків в ОДПС України» форми
податкових звітів не передбачають
уточнення розрахунків для суб'єктів
господарської діяльності - фізичних
осіб, які знаходяться на загальній
системі оподаткування оподаткування.

П.10.1 ст.10 Закону №168/97-ВР визначено, що
особою, відповідальною за нарахування,
утримання та сплату (перерахування)
податку до бюджету є платник податку.

Пп.7.3.1 п.7.3 ст.7,пп. 7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону
№168/97-ВР визначено, що датою виникнення
податкових зобов'язань вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: або
дата зарахування коштів від покупця
(замовника) на банківський рахунок
платника податку як оплата товарів
(робіт, послуг), що підлягають поставці,
а у разі поставки товарів (робіт,
послуг) за готівкові грошові кошти -
дата їх оприбуткування її касі
платника податку; або дата
відвантаження товарів, а для робіт
(послуг) - дата оформлення документа, що
засвідчує факт виконання робіт (послуг)
платником податку; сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

Оскільки ФОП ОСОБА_1 в порушення
приписів Закону №168/97-ВР за
перевірений період занижений податок
на додану вартість , відповідачем
правомірно прийняте податкове
повідомлення - рішення форми «Р»
№/0 від 17.01.2011 року про нарахування
позивачу грошовою зобов'язання по ПДВ у
розмірі 118 578,55 гри.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про необґрунтованість
нарахування вищезазначеним
податковим повідомленням - рішенням
форми «Р» №/0 від 17.01.2011 року
штрафних санкцій в сумі 29 644,64грн.
виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.58 Конституції України
передбачено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Приписами пп.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», що діяв на час виникнення
спірних правовідносин, передбачено, що
у разі, коли контролюючий орган
самостійно донараховує суму
податкового зобов'язання платнику
податків за підставами, викладеними у
підпункті «б» пп. 4.2.2 п. 4.2.ст. 4 цього
Закону, такий платник податків
зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 10
відсотків від суми недоплати
(заниження суми податкового
зобов'язання) за кожний з податкових
періодів, установлених для такого
податку, збору (обов'язкового платежу),
починаючи з податкового періоду, на
який припадає така недоплата, та
закінчуючи податковим періодом, на
який припадає отримання таким
платником податків податкового
повідомлення від контролюючого органу,
але не більше 50 відсотків такої суми та
не менше 10 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян сукупно за весь строк
недоплати, незалежно від кількості
податкових періодів, що минули.

Із матеріалів справи видно, що
правовідносини щодо наслідків
заниження позивачем ПДВ в сумі 118 578,55
гри. виникли до 1.01.2011 року - набрання
чинності Податковим Кодексом
України(далі ПК України).

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що в даному випадку
відповідач мав застосовувати норми
вищезазначеного Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», а не
норми ПК України, які погіршують
становище боржника, оскільки за
приписами п. 123.1 ст.123 ПК України у разі,
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового зобов'язання
з ПДВ платнику податків на підставах,
визначених пп. 54.3.1. 54.3.2. 54.3.4. 54.3.5. 54.3.6 п.
54.3 ст. 54 цього Кодексу, це тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання.

В силу викладеного суд першої
інстанції правомірно скасував
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» №/0 від 17.01.2011 року в частині
нарахування позивачу штрафних санкцій
у розмірі 29 644,64 грн.

Доводами апеляційних скарг ФОП ОСОБА_1,
Центральної МДПІ м. Кривого Рогу
висновки суду першої інстанції не
спростовуються.

За таких обставин суд вважає, що судом
першої інстанції в достатньому обсязі
з'ясовано обставини справи та ухвалене
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
підстави для його зміни або скасування
відсутні.

Керуючись ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, Центральної
міжрайонної державної податкової
інспекції м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
19 серпня 2011 року- без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Т.С. Прокопчук

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова