Справа № 810/4847/13-а
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/4847/13-а Головуючий у
1-й інстанції: Виноградова О.І.
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі
Киричуку Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «П.И.К.» на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 26 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «П.И.К.» до Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними дій
та скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 26 листопада
2013 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про задоволення
позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, податковим органом було
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при взаємовідносинах з
ПП «Клер Шато Фіорд» та ТОВ «ТПК
«Техномашпостач» за весь період
фінансово - господарських
взаємовідносин, за результатами якої
04.02.2013 р. складено акт перевірки №
61/22-02/34846372, в якому були зафіксовані
виявлені порушення ч. 5 ст. 203, ч. 1, 2 ст. 215,
ст. 216 ЦК України, п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1
ст. 4, п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.5.1 п. 7.5,
п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», п. 1.32 ст. 1,
п. 5.1 ст. 5, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

За результатами розгляду матеріалів
перевірки відповідачем було винесено
податкові №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 46302,00
грн., та податкове повідомлення -
рішення №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств на загальну суму
57877,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями
податкового органу, позивач звернувся
із адміністративним позовом до суду, в
якому просив визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення.

В основу обґрунтування свого рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції посилався
на те, що відповідачем надано суду
достатньо належних та допустимих
доказів того, що
фінансово-господарські операції між
позивачем та його контрагентом не були
спрямовані на настання реальних
наслідків фінансово-господарської
діяльності, а первинні документи,
складені позивачем та його
контрагентами у ході господарських
операцій, не відповідають вимогами
чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 3
Господарського кодексу України, під
господарською діяльністю розуміється
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність.

Частиною 2 ст. 3 цього Кодексу
передбачено, що господарська
діяльність, яка здійснюється для
досягнення економічних і соціальних
результатів та з метою одержання
прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями.
Господарська діяльність може
здійснюватись і без мети одержання
прибутку (некомерційна господарська
діяльність).

Відповідно до п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», господарська
операція - дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Так, згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

При цьому відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1
ст. 139 ПК України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Водночас відповідно до п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податку.

Водночас за відсутністю факту
придбання товарів чи послуг або в разі,
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

При цьому, під час розгляду зазначеної
категорії справ необхідно звертати
особливу увагу на дослідження
реальності здійснення господарських
операцій платника податку, на підставі
яких таким платником були сформовані
дані податкового обліку та приймати на
підтвердження даних податкового
обліку лише достовірні первинні
документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП
«Клер Шато Фіорд» продав позивачу
комплект обладнання для діагностики та
випробування гідросистем пресів, а
також здійснив капітальний
відновлюючий ремонт преса
гідравлічного ДГ2428А без укладення
письмового договору.

Судом встановлено, що керівником та
головним бухгалтером ПП «Клер Шато
Фіорд» є громадянин Російської
Федерації ОСОБА_4

Як вбачається, з наданих позивачем суду
податкових накладних від 25, 29 червня 2010
р. №250608, №290603 та видаткової накладної
від 25 червня 2010 р. № РН-250604 названі
накладні, видані від імені ПП «Клер
Шато Фіорд», датовані червнем 2010 р. та
підписані ОСОБА_4

Проте, згідно з інформацією Головного
центру обробки спеціальної інформації
Державної прикордонної служби України
від 19.12.2011 р. № 4539/5/07-6016 у період 2009 - 2011
р.р. громадянин Російської Федерації
ОСОБА_4 державний кордон України не
перетинав.

Більш того, з протоколу допиту свідка
ОСОБА_4 вбачається, що він ніколи не був
засновником або директором будь - яких
підприємств на території України, про
ПП «Клер Шато Фіорд» йому нічого не
відомо, жодних документів, які
стосуються діяльності названого
підприємства, він не підписував.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що податкові накладні від 25,
29 червня 2010 р. №290603, №250608 та видаткова
накладна від 25 червня 2010 р. № РН-250604 не
можуть вважатися такими, що видані ПП
«Клер Шато Фіорд», оскільки, зазначена
в них особа - ці документи не
підписувала.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ
«ТПК «Техномашпостач», колегія суддів
зазначає, що вони є аналогічними із
взаємовідносинами з ПП «Клер Шато
Фіорд», оскільки керівником та
головним бухгалтером ТОВ «ТПК
«Техномашпостач» є громадянка
Російської Федерації ОСОБА_5, яка
згідно з інформацією Головної центру
обробки спеціальної інформації
Державної прикордонної служби України
від 19.12.2011 р. № 4539/5/07-6016 у період 2009 - 2011
р.р. державний кордон України не
перетинала, а тому не була і не могла
бути засновником та директором ТОВ
«ТПК «Техномашпостач».

Таким чином, для надання юридичної сили
і доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок,
встановлений Законом України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні».

Крім того, позивачем також не було
надано доказів на підтвердження
перевезення товару від контрагента, а
саме, не надано товарно-транспортні
накладні, які б у достатній мірі
відображали суть цієї господарської
операції.

Враховуючи наведені правові норми, суд
першої інстанції прийшов до висновку ,
що первинні документи по
взаємовідносинам з ПП «Клер Шато
Фіорд» та ТОВ «ТПК «Техномашпостач»
оформлені на виконання недійсних
(нікчемних) правочинів, а тому відсутні
підстави вважати такі документи
первинними бухгалтерськими
документами в розумінні Закону України
«Про бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні», тобто
документами, які дають позивачу право
на податковий кредит та включення
відповідних витрат до складу його
валових витрат.

Таким чином, позивачем не доведено факт
вчинення господарських операцій, за
наслідками яких виникло право позивача
на формування податкового кредиту.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами та
нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно
ст. 200 КАС України залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, з урахуванням того, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «П.И.К.» -
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 26 листопада
2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 04.03.2014
року

Головуючий суддя
Шурко О.І.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.