Справа № К/9991/27926/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/27926/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Кочана В.М., Іваненко
Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення Овруцької районної
державної адміністрації Житомирської
області про перерахунок пенсії, за
касаційною скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області на
постанову Овруцького районного суду
Житомирської області від 26
листопада 2009 року та постанову
Апеляційного суду Житомирської
області від 13 квітня 2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2009 року позивач звернулася з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області
(далі УПСЗН) про стягнення коштів,
виплата яких передбачена статтями 37, 39
Закону України від 28 лютого 1991 року
№796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі Закон
№796-ХІІ).

В обґрунтування позову зазначала, що є
особою потерпілою внаслідок
Чорнобильської катастрофи ІІІ
категорії, працюючим пенсіонером, що
проживає в зоні гарантованого
добровільного відселення, а тому має
право на щомісячну грошову допомогу,
передбачену Законом №796-ХІІ.

Посилаючись на те, що всупереч
згаданому Закону спірна доплата
провадилась без застосування проценту
від розміру мінімальної заробітної
плати, а в твердій сумі, просила
стягнути з УПСЗН заборгованість з 1
січня 1998 року по 30 вересня 2009 року.

Постановою Овруцького районного суду
Житомирської області від
26 листопада 2009 року позовні вимоги
задоволено.

Постановою Апеляційного суду
Житомирської області від 13 квітня 2011
року постанову суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нову постанову,
якою позовні вимоги задоволено
частково, зобов'язано відповідача
провести перерахунок та виплату
спірної доплати, передбаченої статтею
39 Закону №796-ХІІ, з 1 жовтня 2008 року по 30
вересня 2009 року, в решті позову
відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення судів скасувати та
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про залишення
скарги без задоволення з таких підстав.

Судами встановлено, що позивач є
працюючим пенсіонером, потерпілою
внаслідок Чорнобильської катастрофи
ІІІ категорії, проживає у зоні
гарантованого добровільного
відселення, що визначено постановою
Кабінету Міністрів України від 23 липня
1991 року № 106.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судами попередніх
інстанції, позивачу щомісяця
виплачувалися передбачені статтями 37,
39 Закону № 796-ХІІ виплати в
розмірах, визначених постановою
Кабінету Міністрів України від 26 липня
1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Суди на підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що виходячи із загальних засад
пріоритету законів над підзаконними
нормативними актами, при визначенні
розміру спірних виплат застосуванню
підлягає саме стаття 39 Закону № 796-ХІІ,
а не постанова Кабінету Міністрів
України № 836 від 26 липня 1996 року «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка істотно звужує обсяг
установлених законом прав.

Також, скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд
обґрунтовано застосував до спірних
правовідносин положення статей 99-100
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Згідно частини 2 статті 39 Закону №
796-ХІІ пенсії непрацюючим пенсіонерам,
які проживають на цих територіях, і
стипендії студентам, які там
навчаються, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї
статті. Пенсіонерам, які працюють у
зонах радіоактивного забруднення,
оплата праці додатково підвищується на
25 процентів від розміру мінімальної
заробітної плати.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28 грудня 2007 року внесені зміни до
редакції статті 39 Закону № 796-ХІІ.

Проте, нову редакцію частини 2 статті 39
Закону № 796-ХІІ визнано такою, що не
відповідає Конституції України (є
неконституційною), згідно з рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року №10-рп/2008.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Тому з прийняттям Конституційним Судом
України зазначеного рішення стаття 39
Закону № 796-ХІІ відновила свою
попередню редакцію.

Отже, висновок судів щодо нарахування
спірної виплати позивачу у 2008 році
відповідає нормам матеріального і
процесуального права.

При цьому, колегія суддів не приймає
доводів касаційної скарги про те, що
УПСЗН не є належним відповідачем у
справі, з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20 вересня 2005 року № 936 затверджено
Порядок використання коштів
державного бюджету для виконання
програм, пов'язаних із соціальним
захистом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
(далі - Порядок).

Згідно вимог абзацу 5 пункту 4 Порядку,
виплата компенсацій та допомоги певних
видів, передбачених Законом 796-12,
проводиться центрами по нарахуванню і
виплаті соціальних допомог,
управліннями праці та соціального
захисту населення районних (міських)
держадміністрацій, виконкомів
міських, районних у містах рад (далі -
уповноважений орган) за місцем
реєстрації громадян працюючим і
непрацюючим громадянам та пенсіонерам,
зокрема пенсіонерам та особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, Державної
кримінально-виконавчої служби та
інших структур, громадянам, що
займаються підприємницькою
діяльністю без утворення юридичної
особи, громадянам, які працюють у
громадян, що займаються
підприємницькою діяльністю без
утворення юридичної особи, а саме:
доплата особам за роботу (службу) на
території зон радіоактивного
забруднення відповідно до статей 39, 40
Закону 796-12, пункту 2 постанови
Кабінету Міністрів України від 26 липня
1996 р. N 836.

При цьому, згідно з пунктом 5 Порядку
визначено, що соціальні виплати,
доплати (види допомоги), передбачені
підпунктами 5 - 13 пункту 4 цього Порядку
(зокрема доплата особам за роботу
(службу) на території зон
радіоактивного забруднення відповідно
до статей 39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи") проводяться за місцем
основної роботи (служби) громадян
підприємствами, установами,
організаціями (далі - підприємства) та
фізичними особами - суб'єктами
підприємницької діяльності без
утворення юридичної особи, установами,
організаціями та військовими
частинами відповідно до розрахункових
даних, поданих до уповноваженого
органу за формою, затвердженою
Мінпраці.

З огляду на зазначені положення
чинного законодавства, спірна доплата
не входить до структури заробітної
плати, а є соціальною гарантією,
виплата якої компенсується
підприємствам управліннями праці та
соціального захисту населення.

Отже, в зазначеній частині рішення
судів відповідають дійсним обставинам
справи та нормам матеріального і
процесуального права, доводи
касаційної скарги їх висновків не
спростовують, а тому підстав для
скасування судових рішень в частині
задоволених позовних вимог колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області
залишити без задоволення, а постанову
Овруцького районного суду
Житомирської області від 26
листопада 2009 року та постанову
Апеляційного суду Житомирської
області від 13 квітня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.