Справа № 127/29614/13-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Венгрин О.О.
Суддя-доповідач: Біла Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці на постанову Вінницького
міського суду Вінницької області від 29
січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді , -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
Вінницького міського суду Вінницької
області з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м.Вінниці про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді.

Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 29 січня 2014 року
позов задоволено. Визнано протиправною
бездіяльність УПФ України в м.Вінниці
щодо нездійснення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_2
Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці ОСОБА_2 з 04.06.2013 р., виходячи з
82% заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді на підставі
довідок Господарського суду
Вінницької області від 06.11.2013 р. №39 і
від 21.11.2013 р. №49 без обмеження
граничного розміру, виплатити
недоплачену суму.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати зазначену
постанову та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Сторони повноважних представників в
судове засідання не направили, хоча
повідомлялися про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, що
підтверджується матеріалами справи.

До початку судового засідання через
канцелярію Вінницького апеляційного
адміністративного суду за вхідним
№4555/14 від представника відповідача
надійшла заява з проханням розглянути
апеляційну скаргу без її участі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження, при цьому згідно ч.6 ст.12,
ч.1 ст.41 КАС України, повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції - без змін, з наступних
підстав.

Як встановлено судом при дослідженні
матеріалів справи, позивачка ОСОБА_2 є
суддею у відставці, з 05.04.2008 року
перебуває на обліку в УПФ України в
м.Вінниці і отримує щомісячне довічне
грошове утримання у розмірі 82%
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді.

Позивачка звернулась до відповідача з
заявою про здійснення перерахунку та
виплату щомісячного довічного
грошового утримання їй як судді у
відставці, виходячи з 82% заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді на підставі довідок
Господарського суду Вінницької
області від 06.11.2013 р. №39 і від 21.11.2013 р.
№49 без обмеження граничного розміру,
виплатити недоплачену суму.

Листом УПФ України у м.Вінниці № 338/М-1
від 12.11.2013 року відмовило позивачці в
здійсненні перерахунку довічного
грошового утримання, оскільки згідно
ст. 138 Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» перерахунок довічного
грошового утримання передбачено лише
суддям Конституційного Суду України.

Вказана відмова послугувала підставою
звернення позивача до суду із
зазначеними позовними вимогами.

Задовольняючи даний адміністративний
позов, суд першої інстанції виходив з
обґрунтованості позовних вимог
позивача.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
неправомірності відмови відповідача
та задоволення позовних вимог, з огляду
на наступне.

Конституційний Суд України у
мотивувальній частині рішення від 14
грудня 2011 року № 18-рп/2011 зазначив, що
щомісячне довічне грошове утримання
судді є самостійною гарантією
незалежності судді та складовою його
правового статусу. Правова природа
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці та
щомісячного грошового утримання
працюючого судді є однаковою, а самі ці
поняття - однорідними та
взаємопов'язаними.

Згідно ч.3 ст.138 ЗУ "Про судоустрій і
статус суддів", щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80% грошового утримання судді, з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. За кожний
повний рік роботи на посаді судді понад
20 років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на 2%
заробітку, але не більше 90% заробітної
плати судді, без обмеження граничного
розміру щомісячного довічного
грошового утримання.

Відповідно до ч.5 ст.138 Закону «Про
судоустрій і статус суддів» № 2453 у
редакції Закону України від 08.07.2011 р. N
3668-VI передбачалось, що виплата
щомісячного довічного грошового
утримання, призначеного відповідно до
цієї статті, на період роботи на
посадах, які дають право на його
призначення або право на призначення
пенсії в порядку та на умовах,
передбачених законами України «Про
прокуратуру», «Про наукову і
науково-технічну діяльність», «Про
статус народного депутата України»,
«Про державну службу", припиняється. На
цей період призначається і
виплачується пенсія відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Колегія суддів зазначає, що рішенням
Конституційного Суду України № 3-рп/2013
від 03 червня 2013 року встановлено, що
підлягають застосуванню частини 1, 2
статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону
№ 3668 як такі, що не суперечать
Конституції України; частина 3 статті
138 Закону № 2453 у редакції Закону № 3668,
яка суперечить Конституції України‚
не підлягає застосуванню як така, що
втратила чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина 3 статті 138 Закону
№ 2453 в редакції до змін, внесених
Законом № 3668, а саме: «Щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Перше, друге, трете речення
частини 5 статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, що суперечать
Конституції України, не підлягають
застосуванню як такі, що втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення частини 5 статті 138 Закону
№ 2453 в редакції до змін, внесених
Законом № 3668, а саме: «Пенсія або
щомісячне довічне грошове утримання
судді виплачується незалежно від
заробітку (прибутку), одержуваного
суддею після виходу у відставку"‚ та
четверте речення частини 5 статті 138
Закону № 2453 зі змінами, внесеними
Законом № 3668, а саме: «Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України. Дія статті 2 Закону № 3668 не
поширюється на Закон № 2453. Дія абзацу
другого пункту 2 розділу II «Прикінцеві
та перехідні положення» Закону № 3668 не
поширюється на правовідносини щодо
виплати суддям пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання).

У рішенні Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 03 червня 2013 року, зокрема,
зазначено, що конституційний статус
судді передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді як під час
здійснення ним своїх повноважень
(суддівська винагорода), так і в
майбутньому у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання). Статус
судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Зміст ст.138 Закону №2453 в редакції, яка
діє внаслідок прийняття рішення
Конституційного Суду України № 3-рп/2013
від 03 червня 2013 року, чітко та
однозначно встановлює співвідношення
та залежність розміру місячного
довічного грошового утримання судді у
відставці від розміру грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. Існуюче
формулювання змісту статті
зазначеного закону є цілком достатнім
для того, щоб зробити висновок, що зміна
розміру грошового утримання
працюючого на відповідній посаді
судді, є достатньою підставою для зміни
розміру відповідного місячного
довічного грошового утримання судді у
відставці.

Таким чином, колегія суддів не
погоджується з обґрунтуваннями
апеляційної скарги управління
Пенсійного фонду України в м.Вінниці
стосовно того, що наявність прямо
передбаченого порядку перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці тільки для
суддів Конституційного Суду України,
вказує на неможливість здійснення
перерахунку суддям інших рівнів.

Крім того, доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону і підстав для
її скасування не вбачається.

На підставі наведеного, враховуючи
положення ст.195 КАС України та беручи до
уваги надане суду апеляційної
інстанції право перегляду рішень суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці, -
залишити без задоволення, а постанову
Вінницького міського суду Вінницької
області від 29 січня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
/підпис/ Біла Л.М.

Судді
/підпис/ Гонтарук В. М.

/підпис/ Матохнюк Д.Б.

З оригіналом згідно:

секретар