Справа № 2а-522/10/1870
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/20144/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Малиніна В.В. (доповідач), Ситникова О.Ф.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ПАТ
"Сумихімпром" на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 03
лютого 2010 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15 червня 2010 року по справі за
позовом ПАТ "Сумихімпром" до
Управління Пенсійного фонду України в
Зарічному районі м. Суми про визнання
протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2009 року ВАТ "Сумихіпром"
звернулось до суду з вимогами про
скасування вимоги УПФУ в Зарічному
районі м. Суми від 04.11.2009 року № Ю-988/11
про сплату недоїмки по внескам на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та фінансових санкцій.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15 червня 2010
року, у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просить їх рішення скасувати та
постановити нове яким задовольнити
позов.

У свою чергу, відповідач, надіслав
письмові заперечення на касаційну
скаргу, просить її вимоги залишити без
задоволення.

Розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження
відповідно до статті 222 КАС України.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Суд першої інстанції, з висновком
якого погодився суд апеляційної
інстанції, вірно дійшов висновку про
те, що вимога УПФУ в Зарічному районі м.
Суми від 04.11.2009 року № Ю-988/11 пред'явлена
в межах його компетенції та в повній
відповідності з нормами чинного
законодавства, у зв'язку з чим позовні
вимоги є безпідставними та такими, що
задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів з урахуванням вимог
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та Інструкції щодо
здійснення органом Пенсійного фонду
України перерозподілу сплачених сум на
погашення поточних платежів по
страховим внескам в рахунок погашення
існуючої заборгованості (недоїмки,
пені, фінансових санкцій) у порядку
календарної черговості їх виникнення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 14 Закону
України "Про загальнообов"язкове
державне пенсійне страхування"
страхувальниками відповідно до цього
Закону є роботодавці, а саме:
підприємства, установи і організації,
створені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання,
об'єднання громадян, профспілки,
політичні партії (у тому числі філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи зазначених
підприємств, установ, організацій,
об'єднань громадян, профспілок,
політичних партій, які мають окремий
баланс і самостійно ведуть розрахунки
із застрахованими особами), фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності та інші особи (включаючи
юридичних та фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий
патент), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру, - для осіб, зазначених у
пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.17 вказаного
Закону страхувальник зобов'язаний
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Частиною 3 ст.106 згаданого вище
Закону встановлено, що територіальні
органи Пенсійного фонду за формою і у
строки, визначені правлінням
Пенсійного фонду, надсилають
страхувальникам, які мають недоїмку,
вимогу про її сплату.

Згідно п.8.3. «Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженої постановою
Правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004 р.
за №64/8663, вимога про сплату недоїмки
формується на підставі актів
документальних перевірок та облікових
даних з карток особових рахунків
страхувальників за формою
встановленою законодавством.

Крім того, відповідно до п.8 ч.3
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" у разі якщо страхувальник,
який одержав вимогу територіального
органу Пенсійного фонду про сплату
недоїмки і протягом десяти робочих
днів після її отримання не сплатив
зазначену у вимозі суму недоїмки разом
з застосованою до нього фінансовою
санкцією, включеної до вимоги, або не
узгодив вимогу з відповідним органом
Пенсійного фонду, або не оскаржив
вимогу в судовому порядку, відповідний
орган Пенсійного фонду звертається в
установленому законом порядку і подає
вимогу про сплату недоїмки до
відповідного підрозділу державної
виконавчої служби. У зазначених
випадках орган Пенсійного фонду також
має право звернутися до суду чи
господарського суду з позовом про
стягнення недоїмки. У разі звернення
органу Пенсійного фонду з позовом про
стягнення недоїмки до господарського
суду передбачені законодавством
заходи досудового врегулювання спорів
не застосовуються.

Таким чином, законодавцем надано
право органу Пенсійного фонду щодо
врегулювання спору з приводу несплати
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування як в
досудовому порядку, тобто шляхом
подання вимоги про сплату недоїмки до
державної виконавчої служби так і в
судовому порядку, шляхом звернення до
суду з позовом про стягнення недоїмки.

З огляду на викладене, висновки
судів є правильними, обґрунтованими,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків судів та обставин
справи не спростовують.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ПАТ "Сумихімпром", -
залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15 червня 2010 року по справі за
позовом ПАТ "Сумихімпром" до
Управління Пенсійного фонду України в
Зарічному районі м. Суми про визнання
протиправною та скасування вимоги, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

О.Ф.Ситников

Ю.К.Черпак