Справа № 826/2746/14
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження в
адміністративній справі
05 березня 2014 року
м. Київ № 826/2746/14
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Бояринцева М.А.,
розглянувши позовну заяву і додані до
Державного підприємства "Еко" до
1) Державної фінансової інспекції в м.
Києві, 2) Головного державного
фінансового інспектора
Держфінінспекції в м. Києві Кошицької
Вікторії Георгіївни про визнання
незаконним акту,ВСТАНОВИВ:
Державне підприємство "Еко" звернулося
до суду з позовом про визнання
незаконними висновки на зауваження до
акта позапланової ревізії окремих
питань фінансово-господарської
діяльності Державного підприємства
"Еко" від 19 грудня 2013 року № 09-30/2758 за
період з 18 березня 2003 року по 1
листопада 2013 року, про визнання
незаконним акт Державної фінансової
інспекції в м. Києві від 19 грудня 2013
року № 09-30/2758 позапланової ревізії
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства "Еко" за період
з 18 березня 2003 року по 1 листопада 2013
року в частині внесення до нього
недостовірних та незаконних
відомостей (пункт 4) та про відмову в
вимозі щодо усунення порушень
виявлених ревізією в частині стягнення
з Державного підприємства "Еко" до
Державного бюджету України коштів в
сумі 177 574,41 грн.
Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
Згідно пункту 1 частини першої статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема, спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
При цьому, суд зазначає, що
нормативно-правовий акт - це офіційний
письмовий документ, прийнятий
уповноваженим на це суб'єктом
нормотворення у визначеній
законодавством формі та за
встановленою законодавством
процедурою, спрямований на регулювання
суспільних відносин, що містить норми
права, має неперсоніфікований характер
і розрахований на неодноразове
Правовий акт індивідуальної дії - це
правовий акт компетентного органу або
посадової особи, виданий на підставі
юридичних фактів і норм права, що
визначає права, обов'язки або міру
юридичної відповідальності конкретних
Обов'язковою ознакою як
нормативно-правового, так і правового
акту індивідуальної дії є юридичний
характер, тобто обов'язковість його
приписів для відповідного суб'єкта
(суб'єктів), дотримання якої
забезпечується правовими механізмами.
Загальне поняття акта перевірки
наведено у пункті 3 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від 22
грудня 2010 року № 984, згідно з яким акт -
це службовий документ, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
У цьому випадку акт перевірки, в якому
відображено узагальнений опис
виявлених перевіркою порушень
законодавства, що в свою чергу
відповідає встановленим правилам
складання акта перевірки, не є правовим
документом, який встановлює
відповідальність суб'єкта
господарювання та, відповідно, не є
актом індивідуальної дії у розумінні
частини першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
За змістом частини першої статті 13
Закону України від 26.01.1993 № 2939-ХІІ "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні" дії або
бездіяльність посадових осіб органу
державного фінансового контролю
можуть бути оскаржені в судовому або
адміністративному порядку.
Диспозиція цієї статті передбачає
оскарження дій службової особи, які
пов'язані з порушенням порядку
проведення перевірки (ревізії),
наприклад із порушенням трудового
розпорядку такою особою під час
проведення ревізії; дій, які полягають
у перевищенні повноважень службовою
особою щодо обмеження прав у
можливості ознайомлення з
результатами контрольного заходу,
(ревізії); дій щодо проведення ревізії
без установлених законом підстав
та/або з порушенням чинного
Разом з тим, дії службової особи щодо
включення до акта певних висновків не
можуть бути предметом розгляду у суді,
оскільки відповідно до пункту 3 Порядку
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року
№ 550, заперечення, зауваження до акта
ревізії (за їх наявності) та висновки на
них є невід'ємною частиною акта.
Це свідчить про те, що дії, пов'язані з
включенням до акта висновків, є
обов'язковими, тоді як самі висновки
При цьому, обов'язковою ознакою дій
суб'єкта владних повноважень, які
можуть бути оскаржені до суду, є те, що
вони безпосередньо породжують певні
правові наслідки для суб'єктів
відповідних правовідносин і мають
обов'язковий характер. Висновки,
викладені у акті, не породжують
обов'язкових юридичних наслідків.
Водночас судження контролюючого
органу є висновками тільки
контролюючого органу, зазначення яких
в акті перевірки не суперечить чинному
законодавству. Такі твердження акта
можуть бути підтверджені або
спростовані судом у разі спору про
законність рішень, дій, в основу яких
покладені згадувані висновки акта.
Отже, предметом оскарження відповідно
до статті 13 Закону України "Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні" є дії
чи бездіяльність службових осіб, якщо
вони обмежують чи порушують права,
свободи чи законні інтереси особи.
Враховуючи наведене суд зазначає, що
акт перевірки не є рішенням суб'єкта
владних повноважень у розумінні статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України, не зумовлює
виникнення будь-яких прав і обов'язків
для осіб, робота (діяльність) яких
перевірялися, тому його висновки не
можуть бути предметом спору.
Відсутність спірних відносин, в свою
чергу, виключає можливість звернення
до суду, оскільки відсутнє право, що
підлягає судовому захисту. Акт
перевірки є носієм доказової
інформації про виявлені контролюючим
органом порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
суб'єктами господарювання, документом,
на підставі якого приймається
відповідне рішення контролюючого
органу, а тому оцінка акта, в тому числі
й оцінка дій службових осіб
контролюючого органу щодо його
складання, викладення у ньому
висновків перевірки, може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта.
Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
10 вересня 2013 року № 21-237а13.
Разом з тим, як вбачається з позовної
заяви позивач фактично оскаржує
висновки акту ревізії від 19 грудня 2013
року № 09-30/2758, що унеможливлює розгляд в
судовому порядку позовних вимог в
частині визнання незаконними висновки
на зауваження до акта позапланової
ревізії окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства "Еко" від 19
грудня 2013 року № 09-30/2758 за період з 18
березня 2003 року по 1 листопада 2013 року,
про визнання незаконним акт Державної
фінансової інспекції в м. Києві від
19 грудня 2013 року № 09-30/2758 позапланової
ревізії окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства "Еко" за період
з 18 березня 2003 року по 1 листопада 2013
року в частині внесення до нього
недостовірних та незаконних
відомостей (пункт 4).
Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 109 Кодексу адміністративного
судочинства України суддя відмовляє у
відкритті провадження в
адміністративній справі лише, якщо
заяву не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.
На підставі вищенаведеного, ч. 1 ст. 109
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
1. Відмовити у відкритті провадження в
адміністративній справі в частині
позовних вимог про визнання
незаконними висновки на зауваження до
акта позапланової ревізії окремих
питань фінансово-господарської
діяльності Державного підприємства
"Еко" від 19 грудня 2013 року № 09-30/2758 за
період з 18 березня 2003 року по 1
листопада 2013 року, про визнання
незаконним акт Державної фінансової
інспекції в м. Києві від 19 грудня 2013
року № 09-30/2758 позапланової ревізії
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства "Еко" за період
з 18 березня 2003 року по 1 листопада 2013
року в частині внесення до нього
недостовірних та незаконних
відомостей (пункт 4).
2. Ухвалу про відмову у відкритті
провадження в адміністративній справі
надіслати позивачу негайно.
Ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили в порядку, передбаченим
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Ухвала може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції, за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
М.А. Бояринцева