Справа № 763/6914/13
Суддя: Ілюхіна Ганна Павлівна
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 763/6914/13

04.03.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Ілюхіної Г.П.,

суддів Горошко Н.П. ,

Курапової З.І.

секретар судового засідання
Козловська С. О.

за участю сторін:

від прокурора Гагарінського району м.
Севастополя - Шульга Олександр
Геннадійович, посвідчення № 017644 від
11.03.2013,

від позивача (ОСОБА_4): ОСОБА_5,
довіреність № б/н від 07.10.13,

від відповідача (Севастопольського
національного технічного
університету): Пузіна Валентина
Іванівна, довіреність № 90-09/1871 від 30.12.13

розглянувши апеляційну скаргу
Севастопольського національного
технічного університету на постанову
Гагарінського районного суду
м.Севастополя (суддя Завгородня Л.М. )
від 20.11.13 по справі № 763/6914/13

за позовом Прокурора Гагарінського
району м. Севастополя
(вул.П.Корчагіна,16, м. Севастополь, 99014)

в інтересах дитини, яка є особою з числа
дітей-сиріт та дітей позбавлених
батьківського піклування ОСОБА_4
(АДРЕСА_1)

до Севастопольського національного
технічного університету (вул.
Університетська, 33, м. Севастополь, 99053)

про неправомірні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Гагарінського
районного суду м. Севастополя від
20.11.13 позов - задоволено ( арк. с. 59-61).

Стягнуто з
Севастопольського національного
технічного університету на користь
ОСОБА_4 одноразової допомоги при
працевлаштуванні у розмірі 6882 грн., а
також на придбання одягу, взуття,
м'якого інвентарю і обладнання на суму
680 грн., всього 7 562 грн. та держмито у
сумі 229 грн. 40 коп. в дохід держави.

Рішення суду мотивовано тим, що
ОСОБА_4 повинна була отримати
одноразову грошову допомогу при
закінченні учбового закладу та
працевлаштуванні в розмірі шести
прожиткових мінімумів, що дорівнює
6882,00 грн. та суми на придбання одягу,
взуття, м'якого інвентарю і обладнання
на суму, не менш 40 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян - 680,00 грн.,
так як 30.06.2013 вона була відрахована з
Севастопольського національного
технічного університету.

Не погодившись з рішенням
суду, відповідач - Севастопольський
національний технічний університет,
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення по справі, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі ( арк. с . 67-69).

Доводи апеляції мотивовані тим, що
судове рішення прийнято з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, основні з яких
полягають в тому, що якщо студент
закінчив 4 курси та продовжує надалі
навчатись на нього розповсюджується
п.п. 1 п. 13 Постанови № 226., а якщо
закінчив 4 курси і далі не вчиться, а
працевлаштувався або закінчив 5 курсів
і працевлаштувався на нього
розповсюджується п.п. 4 п. 13 Постанови №
226, тобто все, що вказано в п.п. 4 п. 13
Постанови ОСОБА_4 отримає після
закінчення 5 курсу та надасть довідку
про працевлаштування; виплативши
ОСОБА_4 необхідні пільги по п.п. 1 п. 13
Постанови № 226 ректорат повним чином
виконав вимоги вказаної Постанови
після закінчення нею 4 курсу; ОСОБА_4
почала працювати після 4-го курсу, але
продовжує навчатись на 5 курсі не дає їй
право на одержання пільг які
передбачені п.п. 4 п. 13 Постанови № 126,
оскільки вона ще не закінчила закладу,
а працювати у вільний від навчання час
в державі не заборонено. Стягнувши 7562
грн. на користь ОСОБА_4, які передбачені
п.п. 4 п. 13 Постанови № 226 суд не взяв до
уваги, що по-перше вона ще продовжує
навчатись, по-друге ОСОБА_4 вже все
одержала по п.п. 1 п.13 Постанови № 226,
по-третє в один рік, після четвертого
курсу вона отримає всі пільги як по
п.п. 1 п. 13 так і по п.п. 4 п. 13 Постанови №
226 (що не передбачено постановою) і
вчетверте, відсутні підстави
виплачувати двічі пільги по п.п. 4 п. 13
Постанови № 226, бо після закінчення 5
курсу університет зобов'язаний
виплатити та видати всі пільги
передбачені п.п. 4 п. 13 Постанови № 226 які
видаються всім студентам, позбавленим
батьківського піклування після
закінчення навчального закладу та які
нададуть довідку про працевлаштування.

В судовому засіданні відповідач
підтримав апеляційну скаргу, просить
її задовольнити, рішення суду першої
інстанції скасувати по мотивам,
викладеним в ній.

В судовому засіданні прокурор,
представник позивача заперечували
проти задоволення апеляційної скарги,
просив в її задоволенні відмовити,
вважає рішення суду першої інстанції
законним та обґрунтованим, залишити
рішення суду першої інстанції без змін,
посилаючись на норми законів, а не
підзаконні нормативні акти..

Розглянувши справу в порядку статей 195,
196 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів
встановила наступне.

ОСОБА_4 є дитиною, яка позбавлена
батьківського піклування, що
підтверджується Розпорядженням
Балаклавської районної державної
адміністрації м. Севастополя від 14.11.2003
№ 475 - р « Про встановлення опіки над
неповнолітнім ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ( арк. с.
5).

В період з 10.08.2009 по 30.06.2013 ОСОБА_4
навчалась у Севастопольському
національному технічному університеті
та перебувала на повному державному
утриманні

30.06.2013 ОСОБА_4 відрахована з
Севастопольського національного
технічного університету, у зв'язку з
його закінченням та отримала диплом
бакалавра.

Згідно з витягу з Наказу від 30.06.2013
Севастопольського національного
технічного університету № 185-с
відраховано 30.06.2013 студентів денної
форми навчання пройшли підготовку за
програмою базової вищої освіти, які
здали державний іспит і захистили
випускну роботу бакалавра за напрямом
6.030509 "Облік і аудит" та вручено диплом
державного зразка з відзнакою про
присвоєнням кваліфікації бакалавра
обліку і аудиту: ОСОБА_4( арк. с. 6
зворотний бік).

01.07.2013 ОСОБА_4 була прийнята на роботу на
посаду бухгалтера , що стверджується
копією трудової книжки та копією
наказу про прийняття на роботу ( арк. с.
6) .

27.08.2013 ОСОБА_4 звернулась до СевНТУ з
письмовою заявою про виплату
одноразової грошової допомоги
відповідно до п.п. 4 п.13 ПКМУ №226 до якої
додала довідку про працевлаштування (
арк. с. 5 зворотний бік).

27.08.2013 № 99-07/1140 Листом Севастопольський
національний технічний університет
повідомило ОСОБА_4, що ректоратом
університету розглянуто заяву про
виплату грошової компенсації та
допомоги. Згідно з наказом № 234 -С від
20.08.2013. Вона зарахована з 01.09.2013 на
навчання для здобуття освітньо -
кваліфікаційного рівня спеціаліста
тобто продовжуєте навчання. На
підставі пп. 1 п. 13 Постанови КМ України
№ 226 від 05.04.1994 їй буде проведена
виплата у вересні місяці 2013 року на
придбання комплекту нового одягу і
взуття на суму не менше 12
неоподатковуваних мінімумів доходу
громадян і грошова допомога в розмірі
не менше 2,5 неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян - 42 грн. 50 коп.
Зазначені в пп. 4 п. 13 постанови КМ
України № 226 виплати здійснюються
після отримання освітньо -
кваліфікаційного рівня бакалавр, в
разі якщо студент працевлаштовується
та не продовжує навчання .

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правову оцінку обставин у
справі та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, з наступних підстав.

Правовідносини сторін регулюються
Законом України ''Про забезпечення
організаційно правових умов
соціального захисту дітей - сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування", Законом України " Про
освіту", Законом України " Про вищу
освіту".

Суд першої інстанції здійснив аналіз
діючого законодавства України та
дійшов вірного висновку про
задоволення позовних вимог.

Статтею 27 Закону України «Про
освіту» закріплено, що випускнику
державного або іншого акредитованого
(атестованого) навчального закладу
видається відповідний документ про
освіту встановленого зразка.

Відповідно до статті 6 Закону
України «Про вищу освіту» базова вища
освіта є одним із освітніх рівнів та
бакалавр - є одним з
освітньо-кваліфікаційних рівнів вищої
освіти.

Згідно частини другої статті 7
Закону України «Про вищу освіту»
базова вища освіта - освітній рівень
вищої освіти особи, який характеризує
сформованість її інтелектуальних
якостей, що визначають розвиток особи
як особистості і є достатнім для
здобуття нею кваліфікацій за
освітньо-кваліфікаційним рівнем
бакалавра.

Вищу освіту мають особи, які
завершили навчання у вищих навчальних
закладах, успішно пройшли державну
атестацію відповідно до стандартів
вищої освіти і отримали відповідний
документ про вищу освіту державного
зразка (ч.4 ст.7 Закону України «Про вищу
освіту»).

Відповідно до частини першої
статті 9 Закону України «Про вищу
освіту» диплом бакалавра відноситься
до документу, який засвідчує здобуття
особою вищої освіти та кваліфікації за
певним освітньо-кваліфікаційним
рівнем.

Згідно статті 25 Закону України ''Про
забезпечення організаційно правових
умов соціального захисту дітей - сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування" порядок відшкодування
витрат, пов'язаних з утриманням
дітей-сиріт, дітей, позбавлених
батьківського піклування, та осіб з їх
числа, у тому числі на харчування, одяг,
взуття, м'який інвентар на одну фізичну
особу, здійснення грошових виплат при
працевлаштуванні та вступі до
навчального закладу, а також інших
виплат, передбачених цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України відповідно до державних
соціальних, стандартів, зокрема п.п.1 та
4 пункту 13 постанови КМУ «Про
поліпшення виховання, навчання,
соціального захисту та матеріального
забезпечення дітей - сиріт і дітей,
позбавлених батьківського
піклування» від 05.04.1994 року №226 зі
змінами та доповненнями.

Згідно статті 8 цього закону, держава
здійснює повне забезпечення
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування, а також осіб
із їх числа.

Допомога та утримання таких дітей
не можуть бути нижчими за встановлені
мінімальні стандарти, що забезпечують
кожній дитині рівень життя, необхідний
для фізичного, розумового, духовного,
морального та соціального розвитку на
рівні, не нижчому за встановлений
прожитковий мінімум для таких осіб.

Право на повне державне
забезпечення в навчальних закладах
мають діти-сироти та діти, позбавлені
батьківського піклування, віком до
вісімнадцяти років та особи з числа
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування, при
продовженні навчання до 23 років або до
закінчення відповідних навчальних
закладів.

Особам із числа дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування, які навчаються, крім
повного державного забезпечення
виплачується стипендія в розмірі, який
на 50 відсотків перевищує розмір
стипендії у відповідному навчальному
закладі, а також виплачується 100
відсотків заробітної плати, яка
нарахована в період виробничого
навчання та виробничої практики.

Особам із числа дітей-сиріт та
дітей, позбавлених батьківського
піклування, які навчаються, до
завершення навчання виплачується
щорічна допомога для придбання
навчальної літератури в розмірі трьох
місячних стипендій. Виплата зазначеної
допомоги здійснюється протягом 30 днів
після початку навчального року за
рахунок коштів, що передбачаються для
навчальних закладів у відповідних
бюджетах.

При наданні особам із числа
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування, які
навчаються, академічної відпустки за
медичним висновком за ними
зберігається на весь період
академічної відпустки повне державне
забезпечення та виплачується
стипендія. Навчальний заклад сприяє
організації їх лікування.

Випускники навчальних закладів
із числа дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування,
забезпечуються за рахунок навчального
закладу або відповідної установи у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України, одягом і взуттям, а
також одноразовою грошовою допомогою в
розмірі не менше шести прожиткових
мінімумів для осіб відповідного віку.
Нормативи забезпечення одягом і
взуттям затверджуються Кабінетом
Міністрів України. За бажанням
випускників навчальних закладів їм
може бути видана грошова компенсація в
розмірі, необхідному для придбання
одягу і взуття.

Вартість повного державного
забезпечення у грошовому еквіваленті
для дітей віком від народження до трьох
років, від трьох до семи років, від семи
до десяти років, від десяти до
чотирнадцяти років, від чотирнадцяти
до вісімнадцяти років та осіб із числа
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування, до двадцяти
трьох років визначається відповідно до
Закону України "Про прожитковий
мінімум".

Державні соціальні стандарти,
нормативи споживання, нормативи
забезпечення є однаковими для всіх
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування, а також осіб
із їх числа, незалежно від форми їх
влаштування та утримання, і
затверджуються відповідно до
законодавства.

Відповідно до п.п. 4 п. 13 Постанови
Кабінету Міністрів України №226 від
05.04.1994 учням, студентам з числа дітей -
сиріт і дітей позбавлених
батьківського піклування, а також
учням, студентам які в період навчання
у віці від 18 до 23 років залишились без
батьків, що навчалися або виховувалися
в навчально-виховних та вищих
навчальних закладах і перебували на
повному державному утриманні, при їх
працевлаштуванні видається одяг,
взуття, м'який інвентар і обладнання, на
суму, не менш як 40-неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, а також
одноразова грошова допомога в розмірі
шести прожиткових мінімумів. За
бажанням випускникам навчальних -
закладів може бути виплачена грошова
компенсація у розмірі, необхідному для
придбання одягу і взуття.

Згідно п.п. 5 п. 13 Постанови
Кабінету Міністрів України №226 від
05.04.1994 діти-сироти і діти, позбавлені
батьківського піклування, що
перебувають під опікою (піклуванням),
на період навчання у загальноосвітній
школі забезпечуються безплатно
шильною і спортивною формами, обідами,
у вищих навчальних закладах і
професійних навчально-виховних
закладах - обідами і гуртожитком. При
працевлаштуванні після закінчення
навчального закладу їм виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
шести прожиткових мінімумів, а також
видається одяг і взуття на суму не менш
як 16 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян. За бажанням
випускникам навчальних закладів може
бути виплачена грошова компенсація у
розмірі, необхідному для придбання
одягу і взуття.

Суд першої інстанції, вважає
необґрунтованим посилання
представника відповідача на те що
ОСОБА_4 продовжує навчання у
Севастопольському національному
технічному університеті на п'ятому
курсі, а тому на неї розповсюджується
тільки п.п. 1 п. 13 Постанови Кабінету
Міністрів України №226 від 05.04.1994 якою
передбачено виплату грошової допомоги
в розмірі не менше 2,5 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян, що складає
42 грн. 50 коп., так як ОСОБА_4 поступила до
СевНТУ після того як була відрахована,
деякий час працювала, а потім знов
вирішила продовжити навчання в СевНТУ.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що право позивача
продовжити навчання та вибрати
навчальний заклад, тому право ОСОБА_4
на отримання грошової допомоги
наступає з 30.06.2013, тобто коли вона була
відрахована з Севастопольського
національного технічного
університету, у зв'язку з його
закінченням та отримала диплом
бакалавра, таким чином відповідач
невірно трактує Постанову Кабінету
Міністрів України № 226 від 05.07.1994.

За таких обставин, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що ОСОБА_4 повинна була
отримати одноразову грошову допомогу
при працевлаштуванні в розмірі шести
прожиткових мінімумів, що дорівнює 1147,00
х 6 = 6882,00 грн. та суми на придбання одягу,
взуття, м'якого інвентарю і обладнання
на суму, не менш 40 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян - 680,00 грн.,
так як 30.06.2013 вона була відрахована з
Севастопольського національного
технічного університету.

Правова оцінка, яку суд першої
інстанції надав обставинам справи, не
суперечить вимогам процесуального і
матеріального права, а доводи
апеляційної скарги щодо їх
неправильного застосування є
необґрунтованими.

Судове рішення є законним і
обґрунтованим й не може бути скасовано
з підстав, що наведені в апеляційній
скарзі.

На підставі викладеного, судова
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись частиною третьою статті 24,
статтями 160, 167, частиною першою статті
195, статтею 196, пунктом 1 частини першої
статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини
першої статті 205, статтями 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу
Севастопольського національного
технічного університету на постанову
Гагарінського районного суду м.
Севастополя від 20.11.13 по справі №
763/6914/13 залишити без задоволення.

2. Постанову Гагарінського
районного суду м. Севастополя від 20.11.13
по справі № 763/6914/13 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення згідно з частиною п'ятою
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення ухвали в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Повний текст судового рішення
складений 11 березня 2014 р.

Головуючий суддя підпис
Г.П.Ілюхіна

Судді підпис
Н.П.Горошко

підпис З.І.Курапова

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
Г.П.Ілюхіна