Справа № 804/1370/14
Суддя: Парненко Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 р. Справа № 804/1370/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Парненко
В.С.

при секретарі судового засідання
Драгота С.А.,

за участю:

представник позивача Тропін В.В.

представник відповідача Чекмез
М.М.

представник третьої особи Буляк
О.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Комунального
закладу «Дніпропетровський
дитячо-юнацький центр міжнародного
співробітництва» Дніпропетровської
обласної ради до Дніпропетровської
обласної ради, третя особа Дочірнє
підприємство «Південьтеплоенерго»
комунального підприємства
«Дніпротеплоенерго»
Дніпропетровської обласної ради про
визнання протиправними дії та
скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2014 року Комунальний заклад
«Дніпропетровський дитячо-юнацький
центр міжнародного співробітництва»
Дніпропетровської обласної ради
(надалі - позивач) звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Дніпропетровської обласної ради
(надалі - відповідач) з наступними
позовними вимогами:

1. Визнати протиправними дії
Дніпропетровської обласної ради з
прийняття рішень «Про деякі питання
управління майном, що належить до
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст
Дніпропетровської області» від 21.06.2013
р. № 455-19/VІ та «Про деякі питання
управління майном, що належить до
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст
Дніпропетровської області» від 30.08.2013
р. № 475-20/VІ в частині що стосується
передачі майна Комунального закладу
«Дніпропетровський дитячо-юнацький
центр міжнародного співро бітництва»
Дніпропетровської обласної ради на
баланс ОКП «Дніпротеплоенерго».

2. Скасувати рішення
Дніпропетровської обласної ради «Про
деякі питання управління майном, що
належить до спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Дніпропет ровської області» від 21.06.2013
р. № 455-19/VІ та «Про деякі питання
управління майном, що належить до
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст
Дніпропетровської облас ті» від 30.08.2013
р. № 475-20/VІ в частині що стосується
передачі майна Комунального закладу
«Дніпропетровський дитячо-юнацький
центр міжнародного співробітництва»
Дніпропетровської обласної ради на
баланс ОКП «Дніпротеплоенерго».

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 03.02.2013 р.
залучено в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору Дочірнє підприємство
«Південьтеплоенерго» комунального
підприємства «Дніпротеплоенерго»
Дніпропетровської обласної ради
(надалі - третя особа).

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що вважає винесені
відповідачем рішення такими, що
виконати не можливо, оскільки останні
не ґрунтуються на дійсних обставинах
та суперечать чинному законодавству
України.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив позов задовольнити.

Представник відповідача та третьої
особи в судовому засіданні проти
позовних вимог заперечували, просили в
задоволенні позову відмовити. Надали
заперечення проти позову.

Заслухавши представників сторін,
розглянувши подані документи і
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
місцеве самоврядування в Україні - це
гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста - самостійно
або під відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
система місцевого самоврядування
включає: територіальну
громаду;сільську, селищну, міську раду;
сільського, селищного, міського голову;
виконавчі органи сільської, селищної,
міської ради; районні та обласні ради,
що представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст;
органи самоорганізації населення.

Відповідно до норм ч. 3 ст. 24 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи
діють лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією і законами України, та
керуються у своїй діяльності
Конституцією і законами України,
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України.

У статті 43 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» визначені
питання, які вирішуються обласними
радами виключно на їх пленарних
засіданнях, зокрема, вирішення за
дорученням відповідних рад питань про
продаж, передачу в оренду, концесію або
під заставу об'єктів комунальної
власності, які забезпечують спільні
потреби територіальних громад і
перебувають в управлінні районних,
обласних рад, а також придбання таких
об'єктів в установленому законом
порядку; вирішення в установленому
законом порядку питань щодо управління
об'єктами спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст,
районів у містах, що перебувають в
управлінні районних і обласних рад;
призначення і звільнення їх
керівників.

Районні і обласні ради можуть
розглядати і вирішувати на пленарних
засіданнях й інші питання, віднесені до
їх відання цим та іншими законами.

Згідно ч. 5 ст. 60 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, районів у містах належить право
комунальної власності на рухоме і
нерухоме майно, доходи місцевих
бюджетів, інші кошти, землю, природні
ресурси, підприємства, установи та
організації, в тому числі банки,
страхові товариства, а також пенсійні
фонди, частку в майні підприємств,
житловий фонд, нежитлові приміщення,
заклади культури, освіти, спорту,
охорони здоров'я, науки, соціального
обслуговування та інше майно і майнові
права, рухомі та нерухомі об'єкти,
визначені відповідно до закону як
об'єкти права комунальної власності, а
також кошти, отримані від їх
відчуження.

Органи місцевого самоврядування від
імені та в інтересах територіальних
громад відповідно до закону здійснюють
правомочності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності,
в тому числі виконують усі майнові
операції, можуть передавати об'єкти
права комунальної власності у постійне
або тимчасове користування юридичним
та фізичним особам, здавати їх в оренду,
продавати і купувати, використовувати
як заставу, вирішувати питання їхнього
відчуження, визначати в угодах та
договорах умови використання та
фінансування об'єктів, що
приватизуються та передаються у
користування і оренду.

Доцільність, порядок та умови
відчуження об'єктів права комунальної
власності визначаються відповідною
радою. Доходи від відчуження об'єктів
права комунальної власності
зараховуються до відповідних місцевих
бюджетів і спрямовуються на
фінансування заходів, передбачених
бюджетами розвитку.

На підтвердження позовних вимог,
позивач зазначив, що 19.09.2013 р. від
Департаменту освіти і науки обласної
державної адміністрації ним отримано
реєстр змін розподілу показників
зведених планів асигнувань загального
фонду місцевих бюджетів на 2013 рік, у
якому зроблено посилання на службове
розпорядження департаменту фінансів
обласної державної адміністрації від
18.09.2013 р.

Позивач вказує, що він дізнався про
передачу майна в господарське відання
дочірніх підприємств ОКП
«Дніпротеплоенерго» при зверненні до
управління Державної казначейської
служби у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області з метою оплати послуг
постачання природного газу ПАТ
«Дніпрогаз».

Запит Жовтневого району м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області та реєстр змін розподілу
показників зведених планів асигнувань
загального фонду місцевих бюджетів на
2013 рік в матеріалах справи відсутні.

У судовому засіданні позивач зазначив,
що оспорювані рішення ним отримані не
були, про що належних доказів не надано.

Судом встановлено, що вказані раніше
дії виконано на підставі рішення
Дніпропетровської обласної ради «Про
деякі питання управління майном, що
належить до спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Дніпропетровської області» від 21.06.2013
р. № 455-19/VІ (надалі - рішення від 21.06.2013 р.
№45 5-19/VІ) та рішення Дніпропетровської
обласної ради «Про деякі питання
управління майном, що належить до
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст Дніпропетровсь
кої області» від 30.08.2013 року № 475-20/VІ
(надалі - рішення від 30.08.2013 року №
475-20/VІ).

Відповідно до п.5.10. Рішення
Дніпропетровської обласної ради від
21.06.2013 р. №455- 19/VІ, враховуючи висновки й
рекомендації постійної комісії
обласної ради з питань комунальної
власності, житлово-комунального
господарства, обласна рада вирішила
передати майно спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Дніпропетровської області: споруди
котелень з обладнанням у господарське
відання дочірніх підприємств ОКП
«Дніпротеплоенерго».

Згідно додатку 3 до Рішення
Дніпропетровської обласної ради від
21.06.2013 р. №455-19/VІ визначено перелік
котелень, які належать до спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст Дніпропетровської області
та передаються в господарське відання
дочірніх підприємств ОКП
«Дніпротеплоенерго», в тому числі й
котельні, які знаходяться на балансі
комунального закладу
«Дніпропетровський дитячо-юнацький
центр міжна родного співробітництва»
ДОР».

Пунктом 23.3 рішення Дніпропетровської
обласної ради від 30.08.2013 року № 475-20/VІ
внесено зміни до рішення обласної ради
від 21.06.2013 р. № 455-19/VІ «Про деякі питання
управління майном, що належить до
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст
Дніпропетровської області», в частині
викладення підпункту 5.10 в такій
редакції: «Споруди котелень, інженерні
мережі та обладнання (додаток 3) - у
господарське відання дочірніх
підприємств ОКП «Дніпротеплоенерго».

Не погоджуючись з даними рішеннями у
вказаній частині позивач посилається
на той аргумент, що він не має на
балансі того майна (котелень), яке за
рішеннями має бути передано у
господарське відання дочірніх
підприємств ОКП «Дніпротеплоенерго».

Дані обставини позивач підтверджує
Довідкою щодо обліку необоротних
активів станом на 01.11.2013 р., на балансі
позивача за Класом 1. «Необоротні
активи» Субрахунків 103 «Будинки та
споруди» обліковуються придбані у 2006
році за КЕКВ 2143 «Реконструкція інших
об'єктів» основні засоби, про що
свідчать Інвентаризаційні картки
обліку основних засобів в бюджетних
установах №№ 1,2,3,11, а саме: топочна,
інвентаризаційний номер 1031001 -
балансова вартість - 163 203,00 грн.; котел
газовий 49 кВт 81іт1.4Ш, інвентаризаційний
номер 10410001- балансова вартість 6 748,00
грн.; котел газовий 49 кВт 81ІТІ.4Ш,
інвентаризаційний номер 10410002-
балансова вартість 6 748,00 грн.; котел
газовий БОМІСОМРАСТ Б 30Е,
інвентаризаційний номер 10410003 -
балансова вартість - 4 911,00 грн.

Станом на 01.11.2013 року загальна
балансова вартість вище зазначених
основних засобів складає - 181 610,00 грн.

Згідно Акту державної приймальної
комісії про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта від
20.10.2006 р. об'єкт - «Технічне
переоснащення систем опалювання та ГВП
Дніпропетровського дитячо-юнацького
центра міжнародного співробітництва
по вул. Овражная, 49а, Газопостачання», у
відповідності до проекту №60614,
розробленого генеральним
проектувальником ПП «Термтехніка»,
затвердженого наказом Комунального
закладу «Дніпропетровський
дитячо-юнацький центр міжнародного
співробітництва» ДОР від 04.09.2006 р. №3
введено в експлуатацію. Проект №60614 та
Акт приймання в експлуатацію не
передбачає введення в експлуатацію
таких об'єктів, як споруди котелень,
інженерні мережі та обладнання.

У судовому засіданні позивач вказав, що
зі змісту оспорюваних рішень не
зрозуміло яке саме обладнання підлягає
передачі, проте за роз'ясненнями цього
питання до відповідача не звертався.

Заперечуючи проти даних висновків,
відповідач та третя особа надали
пояснення з проводу того, що входить до
поняття «котельня» для з'ясування
відсутності або наявності даного майна
у позивача.

Так, топочна - це об'єкт
теплопостачання, який знаходиться в
приміщенні будівлі з потужністю не
більше 100 кВт (ДБН В.2.5.-20-2001).

Котел - пристрій, що має топку і
призначений для отримання гарячої води
або пари під тиском вище атмосферного,
що використовується як теплоносій поза
самим пристроєм (Технічний регламент
безпеки обладнання, що працює під
тиском, затверджений постановою КМ
України від 19.01.2011р № 35).

Позивач не згоден з такими
твердженнями та всупереч нормам на які
посилається відповідач та третя особа,
звертає увагу суду на наступне.

Відповідно до п.1.1.1, 1.1.2. ДБН Д.2.4-16-2000
«Ресурсні елементні кошторисні норми
на ремонтно-будівельні роботи. Збірник
16. Зовнішні інженерні мережі»,
затвердженого Наказом Держбуду
України від 14.09.2000 р. № 201, до зовнішніх
інженерних мереж відносяться мережі
водопостачання, каналізації,
теплопостачання і газопостачання.
Аналогічний перелік міститься й у ДБН
А.3.1-5-96 «Організація будівельного
виробництва», затвердженому наказами
Мінрегіонбуду України від 25.12.2009 р. №689,
від 31.08.2010 р. №334.

Відповідно до Керівного документу до
Рекомендацій по проектуванню дахових,
вбудованих і прибудованих котельних
установок та установлення побутових
теплогенераторів працюючих на
природному газі, (Посібник до СНиП П-35-76)
2-е видання, перероблене та доповнене,
схвалений Науково-технічною Радою
Держбуду України (протокол № 64 від 05.11.98
р.), у додатку 4 розглянуто проектування
установлення побутових газових
водогрійних опалювальних
теплогенераторів (опалювальних
побутових водогрійних котлів, ємких та
проточних опалювальних
водопідігрівачів, опалювальних
модулей, що складаються з проточних
газових водопідігрівачів) заводського
виготовлення, на які не поширюються
вимоги СНиП П-35-76 «Котельні установки»,
затвердженого Державним комітетом
Ради Міністрів СРСР по справах
будівництва від 31 грудня 1976 р. №229.

Відповідно до п.1 Додатку 4
«Проектування установлення побутових
газових водогрійних опалювальних
теплогенераторів», вимоги до
улаштування газопостачання
автоматизованих по бутових газових
теплогенераторів з відводом продуктів
згоряння (опалювальних водогрійних
котлів, ємкісних і проточних
опалювальних водонагрівачів,
опалювальних модулів теплопродук
тивністю не вище 100 кВт кожний, що
складаються із проточних газових
водонагрівачів), до приміщень, в яких
вони установлюються, вентиляція цих
приміщень, відводу продуктів згоряння
і улаштуванню димоходів повинні
прийматися відповідно до СНиП 2.04.08-87
«Газоснабжение» з урахуванням
викладеного в цьому додатку.

З урахуванням викладеного, позивач
наголошує, що Проект №60614, розроблений
генеральним проектувальником ПП
«Термтехніка», затверджений наказом
Комунального закладу
«Дніпропетровський дитячо-юнацький
центр міжнародного співробітництва»
ДОР від 04.09.2006 р. №3, Акт державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта «Технічне переоснащення систем
опалювання та ГВП Дніпропетровського
дитячо-юнацького центра міжнародного
співробітництва по вул. Овражная, 49а,
Газопостачання» від 20.10.2006 р., паспорти
на настінні газові котли, напідложний
газовий котел свідчать про те, що в
приміщеннях позивача улаштувано
газопостачання автоматизованих
побутових газових теплогенераторів з
відводом продуктів згоряння
(опалювальних водогрійних котлів,
ємкісних і проточних опалювальних
водонагрівачів, опалювальних модулів
теплопродуктивністю не вище 100 кВт
кожний, що складаються із проточних
газових водонагрівачів), які прийняті в
експлу атацію саме відповідно до СНиП
2.04.08-87 «Газоснабжение».

Проте, позивачем не взято до уваги, що
відповідачем та третьою особою у ході
судового розгляду надано пояснення
виключно з проводу визначення понять
«котельня» та «топочна».

Отже, топочна та котли, що знаходяться
на балансі позивача, це приміщення з
котлами призначене для виробництва
тепла з метою теплопостачання, що саме
і було підтверджено Довідкою щодо
обліку необоротних активів позивача,
мова про яку йшла раніше.

Жодних належних та достатніх доказів у
спростування даних обставин позивачем
до суду не надано.

Крім того, наявність чи відсутність у
позивача конкрентого (індивідуально
визначеного майна) не може бути
предметом розгляду у адміністравному
суді відповідно до правил
адміністративної юрисдикції.
Дослідженню підлягають саме дії
відповідача на предмет їх законності
та обгрунтованості.

Отже, щодо посилання позивача на
протиправність дії відповідача в
частині передачі майна Комунального
закладу «Дніпропетровський
дитячо-юнацький центр міжнародного
співробітництва» Дніпропетровської
обласної ради на баланс третьої особи,
суд зазначає наступне.

Згідно положень ст. 319 Цивільного
кодексу України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд та вчиняє
будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 318 Цивільного кодексу
України суб'єктами права власності є
Український народ та інші учасники
цивільних відносин, визначені статтею 2
цього Кодексу.

Від імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, встановлених
Конституцією України (ч.2 ст.324
Цивільного кодексу України).

Як передбачено ст. 327 Цивільного
кодексу України, у комунальній
власності є майно, у тому числі грошові
кошти, яке належить територіальній
громаді. Управління майном, що є у
комунальній власності, здійснюють
безпосередньо територіальна громада
та утворені нею органи місцевого
самоврядування.

Згідно п. 1 ст. 137 Господарського кодексу
України правом оперативного
управління визнається речове право
суб'єкта господарювання, який володіє,
користується і розпоряджається майном,
закріпленим за ним власником
(уповноваженим ним органом) для
здійснення некомерційної
господарської діяльності, у межах,
встановлених Кодексом та іншими
законами, а також власником майна.

Частиною 2 ст. 137 Господарського кодексу
України, власник майна, закріпленого на
праві оперативного управління за
суб'єктом господарювання, здійснює
контроль за використанням і
збереженням переданого в оперативне
управління майна безпосередньо або
через уповноважений ним орган і має
право вилучати у суб'єкта
господарювання надлишкове майно, а
також майно, що не використовується, та
майно, що використовується ним не за
призначенням.

Постановою Кабінету Міністрів України
про передачу об'єктів права державної
та комунальної власності від 21 вересня
1998 р. N 1482 затверджено Порядок подання
та розгляду пропозицій щодо передачі
об'єктів з комунальної у державну
власність та утворення і роботи
комісії з питань передачі об'єктів у
державну власність, яким визначно
основні вимоги до подання та розгляду
пропозицій щодо передачі об'єктів з
комунальної у державну власність, а
також утворення і роботи комісії з
питань передачі об'єктів у державну
власність відповідно до Закону України
«Про передачу об'єктів права державної
та комунальної власності».

Відповідно до положень вказаного
Порядку, ініціатива щодо передачі
об'єктів з комунальної у державну
власність може виходити від
міністерств, інших центральних та
місцевих органів виконавчої влади,
Ради міністрів Автономної Республіки
Крим, Фонду державного майна, інших
державних органів, які відповідно до
законодавства здійснюють функції з
управління державним майном, об'єднань
підприємств, яким делеговано функції з
управління майном підприємств і
організацій, заснованих на державній
власності, Національної академії наук,
галузевих академій наук, інших установ
та організацій, яким державне майно
передано у безоплатне користування,
органів місцевого самоврядування.

Передача об'єктів з комунальної у
державну власність здійснюється,
зокрема, за рішенням районних, обласних
рад - щодо об'єктів права спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст, що перебувають в
управлінні районних, обласних рад.

Об'єкти соціальної сфери передаються
разом з майном підприємств, які їх
обслуговували, у тому числі основними
фондами, ремонтно-будівельними базами,
майстернями, транспортними засобами,
прибиральною технікою, зовнішніми
мережами електро-, тепло-, газо-,
водопостачання і водовідведення, а
також будівлями, призначеними для їх
обслуговування (бойлерні, котельні,
каналізаційні та водопровідні
споруди, вбудовані і прибудовані
приміщення, обладнання тощо) в частині,
що визначається комісією з питань
передачі об'єктів, яка здійснює
передачу (п.10 Постанови).

Таким чином, саме до компетенції
Дніпропетровської обласної ради
чинним законодавством віднесено
розгляд питань щодо визначення порядку
та умов володіння, користування та
розпорядження об'єктами права
комунальної власності, а отже, і
доцільності вчиняти усі необхідні дії
щодо передачі такого майна.

Статтею 53 Конституції України
передбачено, що держава забезпечує
розвиток позашкільної освіти.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про
освіту» до позашкільних навчальних
закладів належать: палаци, будинки,
центри, станції дитячої, юнацької
творчості, учнівські та студентські
клуби, дитячо-юнацькі спортивні школи,
школи мистецтв, студії, початкові
спеціалізовані мистецькі навчальні
заклади, бібліотеки, оздоровчі та інші
заклади.

Відповідно до Статуту, затвердженого
рішенням Дніпропетровської обласної
ради від 29.01.2009 р. №523-18/V, позивач є
позашкільним навчальним закладом
освіти, який засновано на спільній
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст Дніпропетровської області
та перебуває в управлінні
Дніпропетровської обласної ради.

Також у Статуті визначено, що позивач є
неприбутковою бюджетною організацією,
що має статус державного закладу
освіти, її майно належить до
комунальної власності. Майно Позивача
становлять основні фонди та обігові
кошти, а також інші цінності, вартість
яких відображається на самостійному
балансі.

Статтями 14 Закону України «Про освіту»
та 10 Закону України «Про позашкільну
освіту» встановлено, що органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування при здійсненні
державної політики в галузі освіти в
межах їх компетенції повинні
забезпечувати збереження і зміцнення
матеріально-технічної бази
позашкільних навчальних закладів,
розвиток їх мережі.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону
України «Про позашкільну освіту»
державна політика у сфері позашкільної
освіти, спрямована на збереження та
розвиток мережі державних та
комунальних позашкільних навчальних
закладів без права їх
перепрофілювання,
перепідпорядкування, злиття, закриття,
передачі їх приміщень.

Частиною 2 статті 27 Закону України «Про
позашкільну освіту» передбачено, що до
матеріально-технічної бази
позашкільного навчального закладу
належать приміщення, споруди,
обладнання та інше рухоме і нерухоме
майно.

Наявність необхідної
навчально-методичної та
матеріально-технічної бази є однією з
обов'язкових умов для функціонування
позашкільних навчальні закладів, що
закріплено ч.5 ст. 14 Закону України «Про
позашкільну освіту».

Частина 3 статті 27 вказаного Закону
передбачає, що основні фонди, земельні
ділянки та інше майно позашкільного
навчального закладу не підлягають
вилученню.

Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону України
«Про позашкільну освіту» та п.46
Положення про позашкільний навчальний
заклад, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 р.
№433, майно державного і комунального
позашкільного навчального закладу
може вилучатися засновником лише за
умови подальшого використання цього
майна і коштів, одержаних від його
реалізації, на розвиток позашкільної
освіти у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Відповідач та третя особа проти даної
обставини не заперечували.

Позивач вказує, що зміст оскаржуваних
рішень свідчить, що мета подальшого
використання майна не спрямована на
розвиток позашкільної освіти.

Проте, суд звертає увагу, що зміст
вказаних рішень не містить посилань і
на протилежне.

І відповідачем і третьою особою у своїх
запереченнях вказано, що не зважаючи,
що оспорюваними рішеннями обласної
ради передбачена передача об'єктів на
баланс та у господарське відання
третьої особи, ці об'єкти будуть
перебувати на території позивача та
використовуватись для його
теплопостачання, а отже, будуть
використовуватись на розвиток
позашкільної освіти.

Крім того, із змісту оскаржуваних
рішень вбачається, що майно, яке
належить до спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Дніпропетровської області залишилось
саме у розпорядженні територіальної
громади Дніпропетровської області, а
зміні підлягає лише балансоутримувач
зазначеного майна. При цьому, слід
зазначити, що третя особа є
спеціалізованою організацією з
виробництва, транспортування та
постачання теплової енергії, що в
своєму штаті має кваліфікованих
фахівців-теплоенергетиків. Тобто,
зазначені рішення прийняті з метою
покращення надання послуг з
теплопостачання позивачу, а також
підвищення техніки безпеки.

Жодних доказів у спростування даних
обставин позивачем до суду не надано.

Частиною 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
зазначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач належним чином довів
правомірність своїх дій щодо прийняття
рішень «Про деякі питання управління
майном, що належить до спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст Дніпропетровської області»
від 21.06.2013 р. № 455-19/VІ та «Про деякі
питання управління майном, що належить
до спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст
Дніпропетровської області» від 30.08.2013
року № 475-20/VІ в частині що стосується
передачі майна Комунального закладу
«Дніпропетровський дитячо-юнацький
центр міжнародного співро бітництва»
Дніпропетровської обласної ради на
баланс ОКП «Дніпротеплоенерго».

Враховуючи викладені вище обставини,
суд приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Комунального закладу
«Дніпропетровський дитячо-юнацький
центр міжнародного співробітництва»
Дніпропетровської обласної ради до
Дніпропетровської обласної ради, третя
особа Дочірнє підприємство
«Південьтеплоенерго» комунального
підприємства «Дніпротеплоенерго»
Дніпропетровської обласної ради про
визнання протиправними дії та
скасування рішень, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
виготовленої у повному обсязі.

Повний текст постанови складено
14 лютого 2014 року

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили 10.02.14 Суддя З
оригіналом згідно Помічник суддіВ.С.
Парненко В.С. Парненко Ю.Ю. Ковтун