Справа № 23/493/08-АП
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року
м. Київ К-28479/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої Г.К.,
Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Запоріжгаз" на постанову
Господарського суду Запорізької
області від 09.12.2008 та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 05.08.2010 у
справі № 23/493/08-АП

за позовом Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Запоріжгаз"

до Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Запоріжжі

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство звернулося до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції про скасування податкового
повідомлення - рішення від 19.06.2008 №
/0, яким позивачу визначено суму
основного податкового зобов'язання з
податку на додану вартість (далі - ПДВ) у
розмірі 48 228,00 грн. та застосовано
штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2
411,40 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
послався на те, що донарахування
податкових зобов'язань є неправомірним
внаслідок того, що до початку перевірки
контролюючим органом виправлення
помилки у податковому обліку щодо
занижених податкових зобов'язань було
здійснено позивачем самостійно, але
без штрафу у розмірі п'яти відсотків
суми донарахованого податкового
зобов'язання, оскільки у період, у який
було виявлено помилку, діяв мораторій
на задоволення вимог кредиторів, що
виключає застосування до
господарюючого суб'єкта будь - яких
санкцій.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі Товариство,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить судові рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

У поданих запереченнях на скаргу
державний податковий орган просить у
задоволенні скарги відмовити через її
необґрунтованість.

Під час підготовки справи до
касаційного розгляду позивачем було
подано клопотання про заміну сторони, з
якого вбачається, що у зв'язку із зміною
організаційно - правовової форми та
назви первісного позивача у справі
Публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Запоріжгаз" є правонаступником ВАТ
"Запоріжгаз".

У відповідності до вимог ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд допускає заміну позивача у справі -
Відкрите акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Запоріжгаз" на його правонаступника -
Публічне акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Запоріжгаз".

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги та
заперечення на неї, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу необхідно
відхилити з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що передумовою ухвалення
оспорюваного податкового повідомлення
- рішення стали висновки камеральної
перевірки, викладені у акті від 06.06.2008,
про порушення позивачем пунктів 17.1, 17.2
ст. 17 Закону України від 21.12.2000 № 2181-ІІІ
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" (далі -
Закон № 2181 -ІІІ). Такий висновок
державного податкового органу
мотивовано тим, що внаслідок заниження
Товариством податкових зобов'язань з
ПДВ у період лютий - грудень 2007 року,
січень 2008 року, суму недоплати у
розмірі 964 565,00 грн. яких було збільшено
шляхом подання уточнюючих розрахунків,
Товариство не в повному обсязі
виконало норми Закону № 2181 -ІІІ (п. 17.1, п.
17.2 ст. 17), а саме, штраф у розмірі п'яти
відсотків від суми заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів (лютий - грудень 2007
року, січень 2008 року) Товариство не
сплатило та не відобразило в
уточнюючому розрахунку.

Також судами встановлено, що підставою
відсутності самостійного нарахування
Товариством штрафу у розмірі п'яти
відсотків стала та обставина, що у
квітні 2004 року за заявою ТОВ "Оксівіжен
Груп" щодо Товариства порушено
провадження у справі про банкрутство
та ухвалою Господарського суду
Запорізької області від 20.04.2004 у справі
№ 21/84 введено мораторій на задоволення
вимог кредиторів.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди, аналізуючи норми Закону
України від 14.05.1992 № 2343-ХІІ "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(статті 1, 12), вірно зазначили, що
мораторій не зупиняє виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків та
зборів (обов'язкових платежів), які
виникли після введення мораторію, а
отже, не припиняє і заходів спрямованих
на їх забезпечення.

Порушення провадження у справі про
банкрутство не означає завершення
підприємницької діяльності боржника.
Він має право укладати договори і
вчиняти інші правочини, у зв'язку із чим
у нього виникають права та обов'язки,
виконання яких забезпечується на
загальних підставах.

Враховуючи те, що п. 17.2 ст. 17 Закону №
2181-ІІІ встановлено обов'язок платника
податків, який до початку його
перевірки контролюючим органом
самостійно виявляє факт заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів: або надіслати
уточнюючий розрахунок і сплатити суму
такої недоплати та штраф у розмірі
п'яти відсотків від такої суми до
подання такого уточнюючого розрахунку;
або відобразити суму такої недоплати у
складі декларації з такого податку, що
подається за наступний податковий
період, збільшену на суму штрафу у
розмірі п'ять відсотків від такої суми
з відповідним збільшенням загальної
суми податкового зобов'язання з цього
податку, п. 17.3 ст. 17 цього Закону сплата
(стягнення) штрафних санкцій,
передбачених в цій статті,
прирівнюється до сплати (стягнення)
податку та оскарження їх сум (тобто,
штраф у розмірі п'яти відсотків від
суми заниження податкового
зобов'язання минулих податкових
періодів, передбачений п. 17.2 ст. 17 цього
Закону, є податковим зобов'язанням
платника податків), та той факт, що
обов'язок сплатити штраф у розмірі
п'яти відсотків від суми заниженого
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів настав у позивача
після 20.04.2004, як і донарахування
контролюючим органом податкового
зобов'язання за наслідками камеральної
перевірки оспорюваним податковим -
рішенням згідно абз. "в" пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4,
пп. 17.1.4 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181-III, - тобто
після порушення провадження у справі
про банкрутство та введення мораторію,
- дія мораторію на виконання цих
податкових зобов'язань не
розповсюджувалась.

Даний висновок кореспондує зі змістом
ч. 1 ст. 23 Закону № 2343-ХІІ, згідно з якою
нарахування неустойки (штрафу, пені),
процентів та інших економічних санкцій
по всіх видах заборгованості за
зобов'язаннями, строк виконання яких
настав після порушення справи про
банкрутство та введення мораторію,
припиняється лише з дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури.

Як встановлено судами, на момент
проведення перевірки господарським
судом не прийнято постанову про
визнання Товариства банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури.
Крім того, відповідно до ухвали
Господарського суду Запорізької
області від 07.04.2008 у справі заяву ТОВ
"Оксівіжен Груп" про порушення
провадження у справі про банкрутство
Товариства залишено без розгляду.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що належним чином
оцінивши добуті у справі докази, суд
першої інстанції, з думкою якого
погодився апеляційний суд, прийшов до
обґрунтованого висновку щодо
правомірності дій контролюючого
органу по нарахуванню позивачу
штрафних санкцій у розмірі 48 228,00 грн. за
порушення пунктів 17.1, 17.2 ст. 17 № 2181-III,
включенню цієї суми до основного
платежу, та щодо нарахування на цю суму
штрафних санкцій у розмірі 2 411,40 грн.

З урахуванням викладеного, суд
касаційної інстанції відхиляє доводи
Товариства, викладені у касаційній
скарзі, і не вбачає підстав для
скасування законних і обґрунтованих
судових рішень першої та апеляційної
інстанцій.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Запоріжгаз" відхилити.

Постанову Господарського суду
Запорізької області від 09.12.2008 та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 05.08.2010 у справі № 23/493/08-АП залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-239 1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К Голубєва

А.О. Рибченко