Справа № 804/2251/14
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 р. Справа № 804/2251/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Озерянської С.І.,
розглянувши у письмовому проваджені у
місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2014 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшла позовна заява Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, в якій позивач просить стягнути
з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1)
заборгованість до бюджету по платежу
«єдиний податок з фізичних осіб»
всього в сумі 1098,68 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що в
порушення вимог Податкового кодексу
України відповідач має несплачений
податковий борг у сумі 1098,68 грн.

Позивач в судове засідання не
з'явивися. До Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшло клопотання про розгляд справи
без участі представника позивача.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
судового розгляду повідомлений
належним чином, відповідно до вимог
статті 35 Кодексу адміністративного
судочинства України.

На підставі частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули
не всі особи, які беруть участь у
справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату,час та місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши чинне законодавство,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
зареєстрованний як фізична
особа-підприємець 10.07.2006 року
Виконавчим комітетом Нікопольської
міської ради та перебуває на обліку у
Нікопольській об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

21 січня 2012 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
Нікопольської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області із заявою
про застосування спрощеної системи
оподаткування з 1 січня 2012 року.

Платник податку обрав другу групу із
ставкою податку двадцять відсотків, що
з урахуванням мінімального розміру
заробітної плати станом на 1 січня 2013
року складає 229,40 грн. щомісячного
платежу.

За даними Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області податковий
борг фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
зі сплати єдиного податку з фізичних
осіб становить 1147,00 грн. за липень -
листопад 2013 року.

10 вересня 2013 року Нікопольською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області було направлено поштою та
отримано відповідачем 13.11.2013 року,
податкову вимогу форми «Ф» № 1713-17, якою
визначено , що загальна сума
податкового боргу ОСОБА_1
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1) за
узгодженими грошовими зобов'язання
станом на 09.09.2013 року становить 410,48 грн.

Відповідачем частково було сплачено
«єдиний податок з фізичних осіб» у
розмірі 48,32 грн., відповідно залишок
несплаченої суми становить 1098,68 грн.

Зважаючи на несплату відповідачем суми
заборгованості в повному обсязі у
добровільному порядку, позивач
звернувся до суду з позовом до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу у розмірі 1098,68 грн.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються нормами
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№ 2755-VI.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України,
податковий борг це сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Засади застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності, а
також справляння єдиного податку
встановлені Главою 1 Податкового
кодексу України.

Спрощена система оподаткування, обліку
та звітності - особливий механізм
справляння податків і зборів, що
встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених
пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на
сплату єдиного податку в порядку та на
умовах, визначених цією главою, з
одночасним веденням спрощеного обліку
та звітності.

Юридична особа чи фізична особа -
підприємець може самостійно обрати
спрощену систему оподаткування, якщо
така особа відповідає вимогам,
встановленим цією главою, та
реєструється платником єдиного
податку в порядку, визначеному цією
главою.

Суб'єкти господарювання, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
поділяються на шість груп платників
єдиного податку.

Так, друга група - фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень.

Згідно пункту 293.1 статті 293 Податкового
кодексу України ставки єдиного податку
встановлюються у відсотках (фіксовані
ставки) до розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року
(далі у цій главі - мінімальна заробітна
плата), та у відсотках до доходу
(відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку
встановлюються сільськими, селищними
та міськими радами для фізичних осіб -
підприємців, які здійснюють
господарську діяльність, залежно від
виду господарської діяльності, з
розрахунку на календарний місяць. Для
другої групи платників єдиного податку
- у межах від 2 до 20 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до пункту 295.1 статті 295
Податкового кодексу України платники
єдиного податку першої і другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця. Такі платники єдиного податку
можуть здійснити сплату єдиного
податку авансовим внеском за весь
податковий (звітний) період (квартал,
рік), але не більш як до кінця поточного
звітного року.

Підпунктом 298.1.1 пункту 298.1 статті 298
Податкового кодексу України визначено,
що для обрання або переходу на спрощену
систему оподаткування суб'єкт
господарювання подає до органу
державної податкової служби заяву.

Відповідно до пункту 300.1 статті 300
Податкового кодексу України платники
єдиного податку несуть
відповідальність відповідно до цього
Кодексу за правильність обчислення,
своєчасність та повноту сплати сум
єдиного податку, а також за
своєчасність подання податкових
декларацій.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового
кодексу України встановлено, що у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не
вручається), якщо загальна сума
податкового боргу платника податків не
перевищує двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. У разі
збільшення загальної суми податкового
боргу до розміру, що перевищує двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, контролюючий орган надсилає
(вручає) податкову вимогу такому
платнику податків.

Згідно пункту 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Враховуючи викладене, суд доходить
висновку про обґрунтованість вимог
позивача та їх задоволення, оскільки
доказів добровільного погашення сум
податкового боргу підприємцем не
надано.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу
- задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1,
АДРЕСА_1) заборгованість до бюджету по
платежу «єдиний податок з фізичних
осіб» всього в сумі 1098,68 грн.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя С.І. Озерянська