Справа № К/9991/17171/11-С
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/17171/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло
О.М.Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук
Н.Г.,розглянувши у порядку письмового
провадженнякасаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АСС-Трейд»

на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 24.02.2011 р.

у справі №2а-13728/10/2070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «АСС-Трейд»

до Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Харкова

про визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «АСС-Трейд» (далі -
позивач) звернулося до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Харкова (далі -
відповідач) про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 30.11.2010 р.
позовні вимоги задоволено: визнано
неправомірними дії податкового органу
щодо невизнання в якості податкової
звітності декларації позивача з
податку на додану вартість за серпень
2010 р., зобов'язано визнати таку
звітність як податкову та стягнуто з
Державного бюджету України на користь
позивача 3,40 грн. судового збору.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.02.2011 р.
скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове, яким у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної
інстанції прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, в якій просить його
скасувати та залишити в силі рішення
суд першої інстанції.

Відповідач письмових заперечень на
касаційну скаргу позивача до суду
касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

Позивачем 11.09.2010 р. поштовим зв'язком
була направлена до податкового органу
податкова декларація з податку на
додану вартість за серпень 2010 року з
додатками: Додаток №1 до податкової
декларації з податку на додану
вартість «Розрахунок коригування сум
ПДВ до податкової декларації з податку
на додану вартість» за серпень 2010 року,
Додаток №5 «Розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту у
розрізі контрагентів» за серпень 2010
року, Довідка за серпень 2010 року, Реєстр
отриманих та виданих податкових
накладних.

Листом від 21.09.2010 р. №8816/10/28-205
податковий орган повідомив позивача
про те, що його податкова звітність
подана не у повному обсязі, а саме:
відсутні реєстри отриманих та виданих
податкових накладних в електронному
вигляді, у зв'язку з чим податкова
декларація за серпень 2012 року не
визнана як податкова звітність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з огляду
на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
фактичною підставою для невизнання
податковою звітністю податкової
декларації позивача за серпень 2010 року
слугував висновок податкового органу
про відсутність реєстру отриманих та
виданих податкових накладних у
електронному вигляді.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що позивачем в
порушення вимог п.п.7.2.8 п.7.2 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» не подано відповідачу реєстр
виданих та отриманих податкових
накладних за звітний період у
електронному вигляді та проігноровано
пропозицію податкового органу,
викладену в листі від 21.09.2010 р. №8816, про
надання нової податкової декларації
оформленої належним чином.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з такими висновками суду
апеляційної інстанції та вважає їх
передчасними з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу першого п.п. 4.1.2 п.
4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», у редакції чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин, прийняття податкової
декларації є обов'язком контролюючого
органу. Податкова декларація
приймається без попередньої перевірки
зазначених у ній показників через
канцелярію, чий статус визначається
відповідним нормативно-правовим актом.
Відмова службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

Якщо службова (посадова) особа
контролюючого органу порушує норми
абзацу першого цього підпункту,
платник податків зобов'язаний до
закінчення граничного строку подання
декларації надіслати таку декларацію
поштою з описом вкладеного та
повідомленням про вручення, до якої
долучається заява на ім'я керівника
відповідного контролюючого органу,
складена у довільній формі, із
зазначенням прізвища службової
(посадової) особи, яка відмовилася
прийняти декларацію, та/або із
зазначенням дати такої відмови. При
цьому декларація вважається поданою в
момент її вручення пошті, а граничний
десятиденний строк, встановлений для
поштових відправлень підпунктом 4.1.7, не
застосовується.

Платник податків може також оскаржити
дії службової (посадової) особи
контролюючого органу з відмови у
прийнятті податкової декларації у
судовому порядку.

За змістом абзацу п'ятого п.п. 4.1.2 п. 4.1
цієї ж статті Закону податкова
звітність, отримана контролюючим
органом від платника податків як
податкова декларація, що заповнена ним
всупереч правилам, зазначеним у
затвердженому порядку її заповнення,
може бути не визнана таким
контролюючим органом як податкова
декларація, якщо в ній не зазначено
обов'язкових реквізитів, її не
підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків. Отримана
контролюючим органом від платника
податків як податкова декларація, що
заповнена ним всупереч правилам,
зазначеним у затвердженому порядку її
заповнення, може бути не визнана таким
контролюючим органом як податкова
декларація, якщо в ній не зазначено
обов'язкових реквізитів, її не
підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків. У цьому випадку,
якщо контролюючий орган звертається до
платника податків з письмовою
пропозицією надати нову податкову
декларацію з виправленими показниками
(із зазначенням підстав неприйняття
попередньої), то такий платник податків
має право або надати таку нову
декларацію разом зі сплатою
відповідного штрафу, або оскаржити
рішення податкового органу в порядку
апеляційного узгодження.

Таким чином, наведеним нормативним
положеннями передбачено вичерпний
перелік підстав невизнання податкової
звітності платника податків, яких з
поданої позивачем декларації не
вбачається.

З огляду на викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає обґрунтованими висновки суду
першої інстанції про наявність підстав
для визнання неправомірними дій
податкового органу щодо невизнання в
якості податкової звітності
декларації позивача з податку на
додану вартість за серпень 2010 р. та
зобов'язання визнати таку звітність.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене та керуючись
приписами ст. 226 КАС України, відповідно
до якої, суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково,
судова колегія дійшла висновку про
необхідність скасування оскаржуваного
рішення суду апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«АСС-Трейд» задовольнити.

2. Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.02.2011 р. у
справі №2а-13728/10/2070 скасувати, постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 30.11.2010 р. у
справі №2а-13728/10/2070 залишити в силі.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.