Справа № 805/5590/13-а
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Липа
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"26" лютого 2014 р.
Справа № 805/5590/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю представник сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Житомирі апеляційну
скаргу Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "04" грудня
2013 р. у справі за позовом Приватного
підприємства "Енергія" до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області 3-я особа про визнання
нечинними та скасування податкових
повідомлень - рішень ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року Приватне підприємство
"Енергія" звернулося до
адміністративного суду з позовом, в
якому просило визнати нечинними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від
19 червня 2013 року № 000001222, яким
товариству збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем: податок на
прибуток у сумі 140 435, 00 грн. (за основним
платежем - 93 623, 00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями - 46 812, 00 грн.), №
000002222, яким товариству визначено суму
грошового зобов'язання за платежем:
податок на додану вартість в сумі 133 746,
00 грн. (за основним платежем - 89 164, 00 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
- 44 582, 00 грн.) та № 000003222, яким товариству
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 12 404, 00 грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 4.12.2013 року
позовні вимоги Приватного
підприємства "Енергія" задоволено.

Визнано нечинними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 19 червня 2013 року № 000001222,
яким товариству збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем:
податок на прибуток у сумі 140 435, 00 грн.
(за основним платежем - 93 623, 00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями - 46 812,
00 грн.), № 000002222, яким товариству
визначено суму грошового зобов'язання
за платежем: податок на додану вартість
в сумі 133 746, 00 грн. (за основним платежем
- 89 164, 00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями - 44 582, 00 грн.) та
№ 000003222, яким товариству зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі 12
404 грн.

Не погоджуючись з даною постановою
податкова інспекція звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Житомирського
окружного адміністративного суду та
прийняти нову постанову, якою у позові
відмовити .

Представник податкової інспекції
підтримав апеляційну скаргу.

Представник підприємства апеляційну
скаргу не визнав.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників, перевіривши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що Приватне
підприємство "Енергія" як суб'єкт
підприємницької діяльності - юридична
особа зареєстроване виконавчим
комітетом Житомирської міської ради,
що підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи та
як платник податків перебуває на
податковому обліку в Житомирській
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість №
9603256 від 20.08.1997 року являється платником
податку на додану вартість.

08 травня 2012 року між ПП "Енергія" (який
виступає як Замовник) та ТОВ "Віндстейт"
(який виступає як Виконавець) було
укладено договір № 02/08/12, відповідно до
умов якого Замовник доручає, а
Виконавець зобов'язується за власний
ризик виконувати проектні роботи.
Замовник зобов'язується прийняти цю
роботу та оплатити її.

25 травня 2012 року між ПП "Енергія" (який
виступає як Замовник) та ТОВ "Віндстейт"
(який виступає як Виконавець) було
укладено договір № 25/05/12, відповідно до
умов якого Замовник доручає, а
Виконавець зобов'язується за власний
ризик виконувати роботи по об'єктах ПП
"Енергія". Замовник зобов'язується
прийняти цю роботу та оплатити її.

01 червня 2012 року між ПП "Енергія" (який
виступає як Замовник) та ТОВ "Віндстейт"
(який виступає як Виконавець) було
укладено договір № 01/06/12, відповідно до
умов якого Замовник доручає, а
Виконавець зобов'язується за власний
ризик виконувати роботи по установці
котла сталевого водогрійного на ТОВ
"Гідроконсалт Україна". Замовник
зобов'язується прийняти цю роботу та
оплатити її.

30 липня 2012 року між ПП "Енергія" (який
виступає як Замовник) та ТОВ "Віндстейт"
(який виступає як Виконавець) було
укладено договір № 30/07/12, відповідно до
умов якого Замовник доручає, а
Виконавець зобов'язується за власний
ризик виконувати комплекс робіт по
монтажу стислого повітря та
компресорної по вулиці Філатова, 112 в м.
Яготин. Замовник зобов'язується
прийняти цю роботу та оплатити її.

02 серпня 2012 року між ПП "Енергія" (який
виступає як Замовник) та ТОВ "Віндстейт"
(який виступає як Виконавець) було
укладено договір № 02/08/12, відповідно до
умов якого Замовник доручає, а
Виконавець зобов'язується за власний
ризик виконувати комплекс робіт по
монтажу стислого повітря та
компресорної по вулиця Філатова, 112 в м.
Яготин. Замовник зобов'язується
прийняти цю роботу та оплатити її.

13 серпня 2012 року між ПП "Енергія" (який
виступає як Замовник) та ТОВ "Віндстейт"
(який виступає як Виконавець) було
укладено договір № 13/08/12, відповідно до
умов якого Замовник доручає, а
Виконавець зобов'язується за власний
ризик виконувати монтажні роботи на
об'єкті КФ "Рошен". Замовник
зобов'язується прийняти цю роботу та
оплатити її.

14 серпня 2012 року між ПП "Енергія" (який
виступає як Замовник) та ТОВ "Віндстейт"
(який виступає як Виконавець) було
укладено договір № 14/08/12, відповідно до
умов якого Замовник доручає, а
Виконавець зобов'язується за власний
ризик виконати монтаж автоматики,
наладку системи автоматики горіння,
режимну наладку котла КСВа-Т-5,0-110-70 на
ТОВ "Агроконцерн" с. Зоря Рівненської
області. Замовник зобов'язується
прийняти цю роботу та оплатити її.

30 серпня 2012 року між ПП "Енергія" (який
виступає як Замовник) та ТОВ "Віндстейт"
(який виступає як Виконавець) було
укладено договір № 30/08/12, відповідно до
умов якого Замовник доручає, а
Виконавець зобов'язується за власний
ризик виконувати проектні роботи на
об'єкті. Замовник зобов'язується
прийняти цю роботу та оплатити її.

Виконавцем надані довідки про вартість
виконаних монтажних робіт форми КБ №-3,
сторонами були підписані акти
приймання виконаних монтажних робіт
форми № КБ-2в, виписані податкові
накладні від 31.08.2012 року № 721 на
загальну суму з ПДВ 22 725, 00 грн., від
14.08.2012 року № 314 на загальну суму з ПДВ
35 000, 00 грн., № 315 на загальну суму з ПДВ 5
700, 00 грн., від 02.08.2012 року № 61 на загальну
суму з ПДВ 68 000, 00 грн., від 31.07.2012 року №
685 на загальну суму з ПДВ 102 000, 00 грн., від
31.07.2012 року № 699 на загальну суму з ПДВ 40
000, 00 грн., від 13.07.2012 року № 313 на
загальну суму з ПДВ 176 600, 00 грн., від
12.06.2012 року № 257 на загальну суму з ПДВ 12
200,00 грн., № 256 на загальну суму з ПДВ 47 500,
00 грн., від 30.05.2012 року № 585 на загальну
суму 25 260, 00 грн., копії яких наявні в
матеріалах справи.

Факт оплати наданих послуг згідно
вищезазначених договорів
підтверджується платіжними
дорученнями № 201 від 27.06.2012 року, № 192
від 30.05.2012 року, № 193 від 12.06.2012 року, № 194
від 12.06.2012 року, від 12.07.2012 року № 211, № 219
від 02.08.2012 року, № 218 від 02.08.2012 року, № 220
від 14.08.2012 року, № 221 від 14.08.2012 року, № 226
від 31.08.2012 року, копії яких також наявні
в матеріалах справи.

В період з 24.05.2013 року по 30.05.2013 року
посадовими особами Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Житомирській області було
проведено позапланову документальну
виїзну перевірку ПП "Енергія" з питань
дотримання податкового законодавства
за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року по
взаємовідносинах з ТОВ "Віндстейт".

За результатами перевірки складено
акт від 05.06.2013 року № 2816/2202/20405931/0100,
згідно висновків якого Приватним
підприємством "Енергія" порушено
вимоги пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4 ст.
138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження податку на прибуток на суму 93
623, 00 грн.; п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
додану вартість на загальну суму 89 164, 00
грн. та завищення від'ємного значення з
податку на додану вартість за серпень
2012 року на суму 12 404, 00 грн., а саме :
позивачем до складу валових витрат та
податкового кредиту включено витрати
по отриманих послугах від ТОВ
"Віндстейт", що має ознаки фіктивності,
оскільки в останнього відсутні
необхідні умови для ведення
господарської діяльності, відсутні
основні фонди, технічний персонал,
виробничі активи, товариство не
знаходиться за юридичною адресою та
фактичною адресою, не звітується перед
податковим органом.

Не погоджуючись з висновками акту
перевірки від 05.06.2013 року №
2816/2202/20405931/0100 позивач скористався
своїм правом та подав письмові
заперечення на акт, які були залишенні
без задоволення Житомирською ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області.

На підставі акту перевірки
Житомирською ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області було прийнято податкові
повідомлення-рішення від 19 червня 2013
року № 000001222, яким товариству збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем: податок на прибуток у сумі 140
435, 00 грн. (за основним платежем - 93 623, 00
грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями - 46 812, 00 грн.), № 000002222, яким
товариству визначено суму грошового
зобов'язання за платежем: податок на
додану вартість в сумі 133 746, 00 грн. (за
основним платежем - 89 164, 00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями - 44 582,
00 грн.) та № 000003222, яким товариству
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 12 404, 00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги , суд
першої інстанції виходив з того , що
позивачем було виконано всі
зобов'язання, які покладено Цивільним
кодексом України за договорами
укладеними з його контрагентом - ТОВ
"Віндстейт", а саме: прийнято надані
послуги, сплачено продавцю грошові
кошти за послуги, про що свідчать
вищеперелічені первинні документи.
Даний факт не зміг спростувати
представник податкового органу під час
судового розгляду адміністративної
справи.

Надані позивачем документи оформленні
відповідно до вимог чинного
законодавства, мають всі необхідні
реквізити та дають підстави для
висновку про сплату ПП "Енергія" сум
податку на додану вартість в ціні
придбання послуг у ТОВ "Віндстейт", який
видав позивачу податкові накладні.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41
Податкового кодексу України,
контролюючими органами є органи
державної податкової службу - щодо
податків, які справляються до бюджетів
та державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
податкової служби.

Статтею 62 Податкового кодексу України
встановлено, що податковий контроль
здійснюється шляхом: ведення обліку
платників податків;
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби; перевірок
та звірок відповідно до вимог цього
Кодексу, а також перевірок щодо
дотримання законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, у порядку,
встановленому законами України, що
регулюють відповідну сферу
правовідносин.

Відповідно до п. 75.1 статті 75
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Згідно із пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України, документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

Про проведення документальної
позапланової перевірки керівник
органу державної податкової служби
приймає рішення, яке оформлюється
наказом.

Право на проведення документальної
позапланової перевірки платника
податків надається лише у випадку, коли
йому до початку проведення зазначеної
перевірки вручено під розписку копію
наказу про проведення документальної
позапланової перевірки.

У відповідності до п. 81.3 ст. 81
Податкового кодексу України, під час
проведення перевірок посадові
(службові) особи органів державної
служби повинні діяти у межах
повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої
статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Статтею 1 даного Закону визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із підпунктами 2.1, 2.4 пункту 2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05 червня 1995 року за №
168/704, первинні документи це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи дозволи адміністрації
(власника) на їх проведення. Первинні
документи (на паперових та
машинозчитувальних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити, як назву
підприємства, установи, від імені яких
складено документ; назву документа
(форми), код форми; дату і місце
складання; зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному та вартісному виразі);
посаду, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

У відповідності із п. 44.1 статті 44
Податкового кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Порядок та підстави формування
платником податку податкового кредиту
регламентується приписами ст. 198
Податкового кодексу України, яких
платник податків зобов'язаний
дотримуватися, і за умови порушення
яких, формування податкового кредиту
може бути визнано не правомірним.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 Податкового
кодексу України, податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

У відповідності із п. 198.1 статті 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг;
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України;
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно із п. 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Згідно із п. 201.1 ст. 201 Податкового
кодекс України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: порядковий
номер податкової накладної; дата
виписування податкової накладної;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; ціна постачання
без урахування податку; ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; вид цивільно-правового
договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

У відповідності із п. 201.6 ст. 201
Податкового кодексу України, податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Пунктом 201.7 статті 201 Податкового
кодексу України встановлено, що
податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу (п. 201.8 ст. 201 ПК України).

Згідно із п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України, податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу
України встановлено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно із пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Колегія суддів погоджується з позицією
суду першої інстанції, що позивачем
було виконано всі зобов'язання, які
покладено Цивільним кодексом України
за договорами укладеними з його
контрагентом - ТОВ "Віндстейт", а саме:
прийнято надані послуги, сплачено
продавцю грошові кошти за послуги, про
що свідчать вище перелічені первинні
документи. Даний факт не зміг
спростувати представник податкового
органу під час судового розгляду
адміністративної справи.

Надані позивачем документи оформленні
відповідно до вимог чинного
законодавства, мають всі необхідні
реквізити та дають підстави для
висновку про сплату ПП "Енергія" сум
податку на додану вартість в ціні
придбання послуг у ТОВ "Віндстейт", який
видав позивачу податкові накладні.

Посилання Житомирської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на акт перевірки ДПІ у
Печерському районі м. Києва № 718/22-8/37884410
від 26.02.2013 року, в якому зазначено, що
фінансово-господарська діяльність ТОВ
"Віндстейт" здійснюється поза межами
правового поля, що у свою чергу
свідчить про не набуття належним чином
цивільної дієздатності останнього,
фінансово-господарські
взаємовідносини між ТОВ "Віндстейт" та
його контрагентами є фіктивними
правочинами, та такими, що вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлюються правочинами; за
результатами проведених заходів не
встановлено реальність здійснення
фінансово-господарської діяльності
ТОВ "Віндстейт" зі своїми
контрагентами, колегія вважає
безпідставними.

Будь-яких обґрунтованих пояснень з
приводу взаємозв'язку господарських
операцій, що викликають сумніви
податкового органу щодо їх реальності
із господарськими операціями, які було
досліджено у ході перевірки
контрагента позивача щодо тотожності
предмету господарських відносин у
вказаних підприємств та їх зв'язку із
виконанням зобов'язань перед позивачем
податковим органом не наведено.

Оцінюватися в даному випадку при
дослідженні факту здійснення
господарської операції повинні
відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовано дані податкового
обліку.

Не є обов'язковою передумовою для
визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Крім того, будь-яка неправомірна
діяльність контрагентів (наприклад, їх
"фіктивність", відносини з іншими
контрагентами) не впливають на
результати діяльності позивача і не
можуть бути підставою для притягнення
до відповідальності платника податку,
оскільки згідно статті 61 Конституції
України, юридична відповідальність
особи має індивідуальний характер.

Проте, відповідачем право позивача на
формування податкового кредиту та
валових витрат поставлено в залежність
від добросовісності його контрагентів,
що суперечить приписам податкового
законодавства. Так, якщо такі
контрагенти не виконали своїх
зобов'язань по належному формуванню
первинних документів для
підтвердження показників податкового
обліку, то це може тягнути
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи. На
переконання суду, своїми рішеннями
відповідачем встановлено для позивача
додаткові обмеження, що не відповідає
повноваженням податкового органу,
передбаченим Податковим кодексом
України та суперечить вимогам статті 19
Конституції України.

Неприпустимість притягнення до
відповідальності одного суб'єкта
господарювання за неправомірні дії
іншого підтверджується практикою
Європейського Суду з прав людини.
Європейський Суд з прав людини чітко
визначає правило індивідуальної
відповідальності платника податків.
Тобто, добросовісний платник податків
не має зазнавати негативних наслідків
через порушення законодавства його
контрагентом. Більш того, у разі
наявності у державних органів
інформації про зловживання в системі
оподаткування конкретною компанією,
вони повинні застосовувати відповідні
заходи саме до цього суб'єкта, а не
розповсюджувати негативні наслідки на
інших осіб при відсутності зловживання
з їх боку (Рішення Європейського суду з
прав людини від 09.01.2007 у справі
"Інтерсплав проти України").

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України, матеріалів справи та з
урахуванням того, що у справі було
встановлено реальне здійснення
господарських операцій та їх зв'язок з
господарською діяльністю позивача,
наявність належним чином оформлених
первинних документів, податкових
накладних, виданих зареєстрованим
платником податку на додану вартість,
суд дійшов висновку про протиправність
донарахування позивачеві сум податку
на прибуток, податку на додану
вартість, а також застосування
штрафних (фінансових) санкцій спірними
податковими повідомленнями-рішеннями.

Крім того, на час здійснення
господарських операцій контрагент
позивача - ТОВ "Віндстейт" був
зареєстрований як платник податку на
додану вартість та перебував в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб, що
також підтверджується матеріалами.

Зміст спірних договорів не суперечить
актам цивільного законодавства.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
суд першої інстанції, дослідивши в
судовому засіданні надані сторонами
по справі докази, обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки постанову Житомирським
окружним адміністративним судом від
винесено відповідно до позовних вимог
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права
і суд дав правильну оцінку обставинам
справи, то колегія суддів апеляційної
інстанції не знаходить підстав, які
могли б призвести до зміни чи
скасування рішення суду першої
інстанції у даній справі.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому її
потрібно залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "04" грудня
2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Повний текст виготовлено 03.03.2014року

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ С.М.Хаюк