Справа № 820/2893/14
Суддя: Піскун В.О.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

06 березня 2014 р.
№ 820/2893/14

Харківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Піскун В.О.,

при секретарі судового засідання -
Мараєвій О.В.,

за участі:

представника позивача - Брижань Ю.В.,

представника відповідача - Сприндис
А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Перший український міжнародний банк"
до Відділу державної виконавчої служби
Дергачівського районного управління
юстиції Харківської області про
скасування постанови та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Публічне акціонерне
товариство "Перший український
міжнародний банк", звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просить суд скасувати постанову
Відділу держаної виконавчої служби
Дергачівського районного управління
юстиції Харківської області про
закінчення виконавчого провадження
від 21.03.2013 року (реєстраційний номер
виконавчого провадження 37139006) з
виконання виконавчого напису,
вчиненого 14 листопада 2012 року
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрованого в реєстрі за №8789;
зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Дергачівського
районного управління юстиції
Харківської області прийняти
відповідне рішення у межах
компетенції, визначеної Законом
України «Про виконавче провадження»,
щодо відновлення виконавчого
провадження № 37139006.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що 21.03.2013 року до
Відділу державної виконавчої служби
Дергачівського районного управління
юстиції Харківської області ним
(стягувачем) було подано заяву про
повернення без подальшого виконання
виконавчого напису, вчиненого 14
листопада 2012 року приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстрованого в
реєстрі за №8789. Проте, відповідачем
замість винесення постанови про
повернення виконавчого документа
21.03.2013 року була винесена постанова про
закінчення виконавчого провадження (ВП
№37139006) на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження».
Позивач посилається на те, що
виконавчий документ фактично не був
виконаний, заборгованість за
виконавчим документом повністю
погашена не була, а тому позивач вважає,
що підстав для закінчення вказаного
виконавчого провадження у відповідача
не було. Позивач вважає, що оскаржувана
постанова порушує його права та
законні інтереси, оскільки закінчення
виконавчого провадження на підставі п.
8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження» позбавляє його на
повторне пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги і
доводи заявленого позову, просив суд
прийняти рішення про задоволення
позову.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечував,
вважає його необґрунтованим та просив
суд відмовити в його задоволенні. При
цьому, посилався на те, що позивачем
було подано заяву з проханням
повернути виконавчий напис без
виконання та застосувати наслідки
завершення виконавчого провадження
передбачені ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження». Представник
відповідача зазначив, що оскільки
після повернення виконавчого
документу не вживаються наслідки ст. 50
Закону України «Про виконавче
провадження», заява позивачем була
надана в строк для самостійного
виконання, державним виконавцем було
прийнято рішення про закінчення
виконавчого провадження. Отже,
відповідач вважає, що оскаржувана
постанова є обґрунтованою та
відповідає нормам процесуального та
матеріального права.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, дійшов наступного
висновку.

Судом встановлено, що 20.03.2013 року до
Відділу держаної виконавчої служби
Дергачівського районного управління
юстиції Харківської області від
Київського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції надійшла
постанова про закінчення виконавчого
провадження від 15.01.2013 року, винесена у
зв'язку з направленням за належністю
виконавчого документу: виконавчого
напису, вчиненого 14 листопада 2012 року
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрованого в реєстрі за №8789,
разом з матеріалами виконавчого
провадження.

20.03.2013 року головним державним
виконавцем Бєльським А.Ю. відділу
держаної виконавчої служби
Дергачівського районного управління
юстиції Харківської області винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження з виконання зазначеного
виконавчого напису, в якому стягувачем
є Публічне акціонерне товариство
"Перший український міжнародний банк"
(далі - Банк), боржником - ОСОБА_4 (ВП №
37139006).

21.03.2013 року головним державним
виконавцем Бєльським А.Ю. відділу
держаної виконавчої служби
Дергачівського районного управління
юстиції Харківської області винесено
постанову про закінчення вказаного
виконавчого провадження та знято арешт
з майна боржника.

Не погодившись з вказаною постановою
Банк звернувся до суду з даним позовом.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1, ч.2
ст.99 Кодексу адміністративного
судочинства України адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Нормами ч. 2 ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачені спеціальні строки
звернення до суду, а саме десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав, свобод чи інтересів та
триденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів, у разі оскарження постанови
про відкладення провадження
виконавчих дій.

Спеціальні строки звернення до суду,
передбачені ч. 2 ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, передбачені лише для
учасників виконавчого провадження
(крім державного виконавця) та осіб, які
залучаються до проведення виконавчих
дій.

Згідно з ст. 8 «Про виконавче
провадження» сторонами у виконавчому
провадженні є стягував (фізична або
юридична особа, на користь чи в
інтересах якої видано виконавчий
документ) і боржник (фізична або
юридична особа, визначена виконавчим
документом).

Як вбачається з матеріалів справи,
оскаржувану постанову Банк (стягувач у
виконавчому провадженні № 37139006)
отримав 07.02.2014 року, що підтверджується
вхідним штампом на супровідному листі
від 21.03.2013 року №1328 про направлення
цієї постанови Банку, копія якого
приєднана до матеріалів справи.

До суду з даним позовом позивач
звернувся 17.02.2014 року, надіславши
позовну заяву поштовим відправленням,
що підтверджується відповідним
штампом на поштовому конверті (а.с. 9).

Отже, Банк з даним позовом звернувся до
суду в межах десятиденного строку,
передбаченого ч. 2 ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Щодо позовних вимог про скасування
постанови Відділу держаної виконавчої
служби Дергачівського районного
управління юстиції Харківської
області про закінчення виконавчого
провадження від 21.03.2013 року
(реєстраційний номер виконавчого
провадження 37139006) з виконання
виконавчого напису, вчиненого 14
листопада 2012 року приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстрованого в
реєстрі за №8789, суд зазначає наступне.

Зі змісту оскаржуваної постанови
вбачається, що виконавче провадження
(ВП №37139006) закінчено за заявою
стягувача на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження».

Суд зазначає, що відповідно до п. 8 ч. 1
ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
підлягає закінченню у разі фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» про
закінчення виконавчого провадження
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований.

Згідно з п.п. 3.18.1, 3.18.2 п.3.18 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року N 512/5, при завершенні виконавчого
провадження державний виконавець
залишає у матеріалах виконавчого
провадження копію виконавчого
документа, а на виконавчому документі
ставить відповідну відмітку, у якій
зазначаються підстава завершення
виконавчого провадження з посиланням
на відповідну норму Закону, залишок
нестягненої суми, якщо за виконавчим
документом проводилося стягнення, сума
стягнутого виконавчого збору. Відмітка
на виконавчому документі
засвідчується підписом державного
виконавця та скріплюється печаткою
органу ДВС.

З аналізу вказаних положень
вбачається, що закінчення виконавчого
провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження» можливо лише у разі
фактичного виконання виконавчого
документу. При цьому, якщо виконавчий
документ не виконано в повному обсязі,
на виконавчому документі ставиться
відповідна відмітка, у тому числі, про
залишок нестягненої суми.

Як вбачається з матеріалів справи,
21.03.2013 року до Відділу держаної
виконавчої служби Дергачівського
районного управління юстиції
Харківської області надійшла заява
стягувача - Банка з проханням повернути
без подальшого виконання виконавчого
напису від 14.11.2012 року та застосувати
наслідки завершення виконавчого
провадження, передбачені ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження»
(а.с. 19).

Проте, у вказаній заяві стягувачем не
зазначено про фактичне виконання
виконавчого напису.

Доказів фактичного виконання
виконавчого напису від 14.11.2012 року
відповідачем до суду не надано. Про
стан виконання виконавчого напису на
виконавчому документі не зазначено.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо є письмова заява
стягувача.

При цьому, частиною 5 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
визначено, що повернення виконавчого
документа стягувачу з підстав,
передбачених цією статтею, не
позбавляє його права повторно
пред'явити виконавчий документ до
виконання протягом строків,
встановлених статтею 22 цього Закону.

Отже, повернення виконавчого
документа стягувачу не позбавляє
його права повторно пред'явити
виконавчий документ до виконання,
проте стягувача позбавлено такого
права при закінченні виконавчого
провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження».

Виходячи з приписів ст. 19 ч. 2
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Таким чином, враховуючи, що у своїй
заяві Банк просив повернути без
подальшого виконання виконавчого
напису від 14.11.2012 року, та за
відсутністю доказів фактичного
виконання виконавчого документу, суд
приходить до висновку, що оскаржувана
постанова про закінчення виконавчого
провадження від 21.03.2013 року є
необґрунтованою, а тому підлягає
скасуванню.

З урахуванням вищевикладеного, позовні
вимоги в частині скасування
оскаржуваної постанови підлягають
задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача прийняти відповідне
рішення у межах компетенції,
визначеної Законом України «Про
виконавче провадження», щодо
відновлення виконавчого провадження
№ 37139006, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
якщо постанова державного виконавця
про закінчення виконавчого
провадження або повернення
виконавчого документа стягувачу
визнана судом незаконною чи
скасована начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження
підлягає відновленню протягом трьох
робочих днів з дня надходження рішення
суду, виконавчого документа чи
постанови керівника відповідного
органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

При цьому, суд не підміняє суб'єкта
владних повноважень в реалізації
відповідних управлінських функцій і
вирішенні питань, віднесених до
виключної компетенції такого суб'єкта.

Питання про відновлення виконавчого
провадження віднесено виключно до
компетенції державного виконавця та не
входить до компетенції суду, а тому
вказані позовні вимоги є такими, що не
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

Водночас, частиною 2 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, враховуючи висновок суду
про обґрунтованість позовних вимог про
скасування оскаржуваної постанови, з
метою повного захисту прав, свобод та
інтересів позивача, суд вважає за
можливе вийти за межі позовних вимог та
зобов'язати відповідача розглянути
питання щодо відновлення виконавчого
провадження № 37139006.

За таких обставин, позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст.ст. 94, 160, 161, 162, 163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Харківський окружний
адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства "Перший
український міжнародний банк" до
Відділу державної виконавчої служби
Дергачівського районного управління
юстиції Харківської області про
скасування постанови та зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити
частково.

Скасувати постанову Відділу державної
виконавчої служби Дергачівського
районного управління юстиції
Харківської області про закінчення
виконавчого провадження від 21.03.2013 року
(реєстраційний номер виконавчого
провадження 37139006) з виконання
виконавчого напису, вчиненого 14
листопада 2012 року приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстрованого в
реєстрі за №8789.

Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Дергачівського
районного управління юстиції
Харківської області розглянути
питання щодо відновлення виконавчого
провадження №37139006.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови виготовлено
11.03.2014 року.

Суддя
Піскун В.О.