Справа № 303/1992/13-а, 2а-303/165/13
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
Справа
№ 9079/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Кушнерика М.П.

суддів
Мікули О.І., Кухтея Р.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 16 травня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до голова Лалівської
сільської ради Гелмеці Євгена
Васильовича про оскарження дій та
бездіяльність суб»єкта владних
повноважень,-

ВСТАНОВИЛА:

25.03.2013р. ОСОБА_1 звернувся в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до голови Лалівської сільської ради
Гелмеці Євгена Васильовича в якому
просив визнати протиправною
бездіяльність відповідача щодо
надання публічної інформації за
запитом від 10.03.2013 року, зобов'язати
останнього надати повну інформацію, що
запитувалась згідно інформаційного
запиту та накласти на відповідача
адміністративне стягнення.

Позовні вимоги мотивує тим, що 10
березня 2013 року він звернувся до
відповідача із запитом про надання
публічної інформації, а саме просив
надати копії документів засідань
постійної депутатської комісії з
питань землекористування Лалівської
сільської ради за 2012 рік. На даний запит
ним було отримано лист-відповідь від
15.03.2013 року за № 02-12а/98, в якому було
вказано, що надати копії документів
засідань постійної депутатської
комісії з земельних питань та
адміністративно-територіального
устрою за 2012 рік немає можливості у
зв'язку з тим, що в протоколах засідань
міститься інформація про громадян
Лалівської сільської ради, яка згідно
Закону України «Про інформацію» є
конфіденційною. Проте, позивач вважає
таку відмову незаконною, такою, що
суперечить вимогам ст. 14 Закону України
«Про доступ до публічної інформації».

Постановою Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 16 травня 2013 року (прийнятою
в порядку скороченого провадження) в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його
в апеляційному порядку, вважає, що
постанова не відповідає фактичним
обставинам справи.

В обґрунтування апеляційних вимог
зазначає, що на інформаційний запит від
10.03.2013р. була відповідачем фактично
надана відписка від 15.03.2013р. №№ 02-12а/98, в
якій міститься відмова, яка є
необґрунтована повністю, фактично
прихована, що складається з двох
речень.

Виходячи з вищезазначеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 ч.1 ст.183-2
цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 10 березня 2013 року подав запит до
Лалівської сільської ради про
отримання публічної інформації, в
якому просив: надати копії документів
засідань постійної депутатської
комісії з питань землекористування
Лалівської сільської ради за 2012 рік
(а.с. 3).

За результатами розгляду запиту
позивача голова Лалівської сільської
ради Мукачівського району Гелмеці Є.В.
листом від 15.03.2013 року за №02-12а/98
повідомив, що не має можливості надати
копії документів засідань постійної
депутатської комісії з земельних
питань та
адміністративно-територіального
устрою за 2012 рік у зв'язку з тим, що в
протоколах засідань міститься
інформація про громадян Лалівської
сільської ради, яка згідно Закону
України «Про інформацію» є
конфіденційною. (а.с. 4).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що позивач у своєму запиті на
отримання публічної інформації
всупереч вимогам ст.19 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
не вказав копії яких саме документів
засідань постійної депутатської
комісії з питань землекористування він
просить надати, тобто чи відноситься
інформація, яка міститься в них, до
такої, яка не може бути обмежена.

Колегія суддів з такими висновками
суду першої інстанції погоджується.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом. Публічна
інформація є відкритою, крім випадків,
встановлених законом.

Статтею 3 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» визначено
гарантії доступу до публічної
інформації, відповідно до якої право на
доступ до публічної інформації
гарантується: обов'язком розпорядників
інформації надавати та оприлюднювати
інформацію, крім випадків,
передбачених законом; визначенням
розпорядником інформації спеціальних
структурних підрозділів або посадових
осіб, які організовують у
встановленому порядку доступ до
публічної інформації, якою він володіє;
максимальним спрощенням процедури
подання запиту та отримання
інформації; доступом до засідань
колегіальних суб'єктів владних
повноважень, крім випадків,
передбачених законодавством;
здійсненням парламентського,
громадського та державного контролю за
дотриманням прав на доступ до
публічної інформації; юридичною
відповідальністю за порушення
законодавства про доступ до публічної
інформації.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про
доступ до публічної інформації» доступ
до інформації забезпечується шляхом:
систематичного та оперативного
оприлюднення інформації: в офіційних
друкованих виданнях; на офіційних
веб-сайтах в мережі Інтернет; на
інформаційних стендах; будь-яким іншим
способом; надання інформації за
запитами на інформацію.

Пунктом 1 ч.1 і ч. 4 ст.13 вказаного Закону
передбачено, що розпорядниками
інформації визнаються суб'єкти владних
повноважень - органи державної влади,
інші державні органи, органи місцевого
самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання. Усі
розпорядники інформації незалежно від
нормативно-правового акта, на підставі
якого вони діють, при вирішенні питань
щодо доступу до інформації мають
керуватися цим Законом.

Згідно ст.19 вищенаведеного Закону
запит на інформацію - це прохання особи
до розпорядника інформації надати
публічну інформацію, що знаходиться у
його володінні. Запитувач має право
звернутися до розпорядника інформації
із запитом на інформацію незалежно від
того, стосується ця інформація його
особисто чи ні, без пояснення причини
подання запиту. Запит на інформацію
може бути індивідуальним або
колективним. Запити можуть подаватися
в усній, письмовій чи іншій формі
(поштою, факсом, телефоном, електронною
поштою) на вибір запитувача. Письмовий
запит подається в довільній формі.
Запит на інформацію має містити: ім'я
(найменування) запитувача, поштову
адресу або адресу електронної пошти, а
також номер засобу зв'язку, якщо такий
є; загальний опис інформації або вид,
назву, реквізити чи зміст документа,
щодо якого зроблено запит, якщо
запитувачу це відомо; підпис і дату за
умови подання запиту у письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст.20 згаданого вище
Закону, розпорядник інформації має
надати відповідь на запит на
інформацію не пізніше п'яти робочих
днів з дня отримання запиту.

Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
розпорядник інформації має право
відмовити в задоволенні запиту в таких
випадках: розпорядник інформації не
володіє і не зобов'язаний відповідно до
його компетенції, передбаченої
законодавством, володіти інформацією,
щодо якої зроблено запит; інформація,
що запитується, належить до категорії
інформації з обмеженим доступом
відповідно до ч.2 ст.6 цього Закону;
особа, яка подала запит на інформацію,
не оплатила передбачені ст.21 цього
Закону фактичні витрати, пов'язані з
копіюванням або друком; не дотримано
вимог до запиту на інформацію,
передбачених ч.5 ст.19 цього Закону.

Колегія суддів погоджується з
судом першої інстанції, що позивач у
своєму запиті на отримання публічної
інформації, всупереч вимогам ст.19 цього
Закону не вказав копії яких саме
документів засідань постійної
депутатської комісії з питань
землекористування він просить надати,
тобто такі можуть містити
конфіденційну інформацію, про що було
вказано відповідачем у відповіді на
його запит.

Крім того, відповідно ст.23 цього ж
Закону рішення, дії чи бездіяльність
розпорядників інформації можуть бути
оскаржені до керівника розпорядника,
вищого органу або суду. Запитувач має
право оскаржити: 1) відмову в
задоволенні запиту на інформацію; 2)
відстрочку задоволення запиту на
інформацію; 3) ненадання відповіді на
запит на інформацію; 4) надання
недостовірної або неповної інформації;
5) несвоєчасне надання інформації; 6)
невиконання розпорядниками обов'язку
оприлюднювати інформацію відповідно
до статті 15 цього Закону; 7) інші
рішення, дії чи бездіяльність
розпорядників інформації, що порушили
законні права та інтереси запитувача.

Отже, зі змісту вказаної вище норми
вбачається, що можливість оскарження
рішення, дії або бездіяльності
розпорядників інформації передбачає
обов'язкове дотримання такої умови як
порушення законних прав та інтересів
запитувача.

Оскільки суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, то воно не може
бути скасоване чи змінене з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.160, ст.195, ч.1 ст.197, п.1 ч. 1
ст.198, ст.200, ст.205, ст.207, ст.254 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 16 травня 2013 року у справі
№303/1992/13-а, 2а-303/165/13 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.П.Кушнерик

Судді
О.І.Мікула

Р.В.Кухтей