Справа № К/9991/3869/12-С
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/3869/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло
О.М.Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук
Н.Г.,розглянувши у попередньому
судовому засіданнікасаційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_4

на постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 20.07.2011 р.

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 08.06.2011 р.

у справі №2а-8343/08/2170

за позовом Державної податкової
інспекції у м. Херсоні

до Суб'єкта підприємницької діяльності
- фізичної особи ОСОБА_4

про стягнення фінансових санкцій у
сумі 2 030,25 грн.,

ВСТАНОВИВ :

Державна податкова інспекція у м.
Херсоні (далі - позивач) звернулася до
суду з позовом до Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_4 (далі - відповідач) про
стягнення фінансових санкцій у сумі 2
030,25 грн.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 20.07.2011 р.,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 08.06.2011 р., позовні вимоги
задоволено: стягнуто з відповідача 2
030,25 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Вважаючи, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати та прийняти
нове судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Позивач письмових заперечень на
касаційну скаргу відповідача до суду
касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

Працівниками контролюючого органу
було проведено перевірку
господарської одиниці кіоску,
розташованого за адресою: пл.50-річчя
СРСР, ринок ХБК, м. Херсон, що належить
відповідачу, щодо контролю за
дотриманням вимог чинного
законодавства у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг, про
що складено акт від 24.01.2008 р. №21220100/0235/90,
яким встановлено порушення
відповідачем пп. 1, 13 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» та ст.7 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності».

За результатами проведеної перевірки
податковим органом були прийняті
рішення від 31.01.2008 р. № про
застосування до відповідача штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 1 940,00 грн.
та рішення №/0 про застосування
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
90,00 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для застосування до
відповідача штрафних (фінансових)
санкцій, слугувала встановлена під час
перевірки невідповідність сум наявних
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків загальній сумі зазначеній
у денному звіті РРО у розмірі 388,05 грн.,
проведення розрахункових операцій без
застосування реєстратора
розрахункових операцій на суму 94,00 грн.
та порушення порядку використання
торгового патенту.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу,
скаржник зазначив про те, що
застосований до нього штраф є
адміністративно-господарською
санкцією за порушення неподаткового
законодавства, у зв'язку з чим у
позивача відсутнє право на звернення
до суду з вказаним позовом.

Крім того, вказав на те, що
застосування до нього
адміністративно-господарської санкції
у вигляді штрафу за порушення Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» та Закону
України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності» має
здійснюватися у межах строків,
встановлених ст.250 ГК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій обґрунтовано не
взяли до уваги вказані твердження
відповідача з огляду на таке.

Статус Державної податкової служби в
Україні, її функції та правові основи
діяльності визначені Законом України
«Про державну податкову службу в
Україні».

Зі змісту статті 2 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
вбачається, що завданнями органів
державної податкової служби є, зокрема,
здійснення контролю за додержанням
податкового законодавства,
правильністю обчислення, повнотою і
своєчасністю сплати до бюджетів,
державних цільових фондів податків і
зборів (обов'язкових платежів), а також
неподаткових доходів, установлених
законодавством (далі - податки, інші
платежі).

Згідно з ч.1 ст.8 згаданого Закону,
Державна податкова адміністрація
України здійснює безпосередньо
функції, пов'язані зі здійсненням
контролю за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування та
сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів), контролю за валютними
операціями, контролю за додержанням
порядку проведення готівкових
розрахунків за товари (послуги) у
встановленому законом порядку, а також
контролю за наявністю свідоцтв про
державну реєстрацію суб'єктів
підприємницької діяльності та
ліцензій на провадження видів
господарської діяльності, що
підлягають ліцензуванню відповідно до
закону, торгових патентів.

Правовий аналіз вказаних норм Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні» свідчить про те, що органи
державної податкової служби є
уповноваженими державою органами для
здійснення функцій, зокрема, контролю
за додержанням порядку проведення
готівкових розрахунків за товари
(послуги) у встановленому законом
порядку, а також контролю за наявністю
свідоцтв про державну реєстрацію
суб'єктів підприємницької діяльності
та ліцензій на провадження видів
господарської діяльності, що
підлягають ліцензуванню відповідно до
закону, торгових патентів.

Крім того, положеннями п. 11 ст. 11 цього ж
Закону передбачено, що органи
державної податкової служби мають
право застосовувати до платників
податків фінансові (штрафні) санкції,
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми недоїмки, пені у
випадках, порядку та розмірах,
встановлених законами України у
випадках, в межах компетенції та у
порядку, встановлених законами
України.

Приписами ст. 15 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» також передбачено, що контроль
за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), інших вимог цього Закону
здійснюють органи державної
податкової служби України шляхом
проведення планових або позапланових
перевірок згідно із законодавством
України.

Аналогічна норма міститься у ч. 3 ст. 9
Закону України «Про патентування
деяких видів підприємницької
діяльності», відповідно до якої
контроль за дотриманням вимог цього
Закону здійснюється державними
податковими органами та органами
Міністерства внутрішніх справ України.

Слід також зазначити, що фінансові
санкції у вигляді штрафів, застосовані
до відповідача, підпадають під
визначення
адміністративно-господарських санкцій
у розумінні статей 238, ГК України, та
можуть застосовуватися виключно у
межах строків, визначених статтею 250
цього Кодексу.

Разом із тим, положення ст. 250 ГК України
визначають межі застосування
адміністративно-господарських
санкцій, а не межі звернення до суду з
позовом про стягнення таких санкцій,
оскільки останні регламентуються
процесуальними приписами КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що
порушення відповідачем положень
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» та Закону
України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності» були
встановлені податковою інспекцією під
час перевірки платника податків 24.01.2008
р., тоді як рішення про застосування
фінансових санкцій прийняті 31.01.2008 р.,
тобто у межах строку, встановленого
законодавчими вимогами ст.250 ГК
України.

За доведеності вчинених відповідачем
порушень вимог Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» та Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності», а також
зважаючи на порушення ним приписів цих
законів щодо строків сплати визначених
сум штрафних (фінансових) санкцій,
судові інстанції дійшли обґрунтованих
висновків про наявність підстав для
задоволення позовних вимог.

Мотивація та докази, наведені у
касаційній скарзі, не дають
адміністративному суду касаційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права при вирішенні цієї
справи не допущено. Правова оцінка
обставин у справі дана правильно, а
тому касаційну скаргу слід відхилити, а
оскаржувані судові рішення - залишити
без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_4 залишити без задоволення.

2. Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 20.07.2011 р. та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 08.06.2011 р. у
справі №2а-8343/08/2170 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Нечитайло
О.М.Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.