Справа № 437/9369/13-а
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Вінтоняк Н.Д.
Суддя-доповідач - Чумак С.Ю.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року
справа №437/9369/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

судді-доповідача Чумака С.Ю.,

суддів Ляшенка Д.В. та Ястребової Л.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Департаменту з питань праці та
соціального захисту населення
Луганської міської ради на постанову
Ленінського районного суду м.
Луганська від 22 листопада 2013 року у
адміністративній справі № 437/9369/13-а за
позовом ОСОБА_2 до Департаменту з
питань праці та соціального захисту
населення Луганської міської ради (
відповідач - 1), Виконавчої дирекції
Луганського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності (
відповідач 2) про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, третя особа - Головне
управління Державної казначейської
служби України у Луганській області, -

В С Т
А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з
адміністративним позовом про визнання
неправомірними дій відповідача 1 та
зобов'язання останнього здійснити
нарахування та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років на
відповідний період, з моменту
перебування на обліку в Управлінні
праці та соціального захисту населення
Кам'янобрідської районної у м.
Луганську ради, Департаменту з питань
праці та соціального захисту населення
Луганської міської ради по день
винесення постанови суду з урахуванням
проведених виплат.

Постановою Ленінського районного суду
м. Луганська від 22 листопада 2013 року
позов задоволено частково, а саме, дії
відповідача 1 визнано неправомірними
та зобов'язано здійснити
донарахування та виплату позивачці
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
дітей віком до 6 років на відповідний
період, з 20.12.2012 року по 22.11.2013 року з
урахуванням проведених виплат. У
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі відповідач 1
просить скасувати зазначене судове
рішення та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Позивач є застрахованою особою, матір'ю
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, у
зв'язку з чим отримує грошову допомогу,
виплату якої здійснює відповідач в
розмірі 130 гривень щомісячно.

Позивач з таким розміром допомоги не
погоджується і вважає, що остання
повинна виплачуватись в розмірі
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

При вирішенні спору колегія суддів
виходить з правової позиції Верховного
Суду України, яка викладена в постанові
від 25 грудня 2012 року у справі № 21-410а12, є
обов'язковою для застосування в
судовій практиці та полягає в
наступному.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
№ 2811-ХІІ, дія якого поширювалася на
осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом № 2240-III, який поширював свою дію
на застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами. Зокрема, статтею 43
Закону № 2240-III було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Будь-які застереження щодо виплати
допомоги по догляду за дитиною
відповідно до розмірів, визначених
Кабінетом Міністрів України, у Законі
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік» та Законі України «Про
Державний бюджет на 2013 рік» відсутні.

Оскільки в даній справі спір виник щодо
виплати допомоги з грудня 2012 року по
листопад 2013 року особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
(яким є Закон № 2240-III), відповідно до
статті 43 якого допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Посилання відповідача 1 в апеляційній
скарзі на те, що він є неналежним
відповідачем у даній справі, колегія
суддів не приймає до уваги з огляду на
наступне.

Статтею 5 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
визначено, що всі види державної
допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги
у зв'язку з вагітністю та пологами
жінкам, зазначеним у частині другій
статті 4 цього Закону, призначають і
виплачують органи соціального захисту
населення за місцем проживання батьків
(усиновителів, опікуна, піклувальника),
а відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 16 січня 2007р. № 32
«Питання виплати застрахованим
особам допомоги при народженні дитини
та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку» УПСЗН
з 2 кварталу 2007р. зобов'язані
виплачувати спірну допомогу
застрахованим особам за рахунок коштів
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на виплату допомоги
сім'ям з дітьми, малозабезпеченим
сім'ям, інвалідам з дитинства,
дітям-інвалідам та тимчасової
державної допомоги дітям.
Перерахування коштів допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку безпосередньо на
рахунки населення здійснюють
територіальні управління праці та
соціального захисту населення з
реєстраційних рахунків за кодом
тимчасової функціональної
класифікації видатків 090303 "Допомога на
догляд за дитиною віком до 3 років.

Колегія суддів зазначає, що відповідач
1 є належним суб'єктом владних
повноважень, який створений з метою
здійснення повноважень та функцій в
галузі соціального захисту населення,
та на виконання функцій з призначення і
здійснення державної допомоги сім'ям з
дітьми.

Таким чином, Департамент з питань
праці та соціального захисту населення
Луганської міської ради є єдиним
органом, що має можливість відновити
порушені права позивачки за спірний
період починаючи з 20.12.2012 року.

За таких обставин, колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення суду
першої інстанції прийнято з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скаргу Департаменту з
питань праці та соціального захисту
населення Луганської міської ради
залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м. Луганська від 22 листопада 2013 року у
адміністративній справі № 437/9369/13-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Колегія суддів:
С.Ю. Чумак

Д.В. Ляшенко

Л.В. Ястребова