Справа № 805/1983/14
Суддя: Скріпнік А.І.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 р.
Справа № 805/1983/14

Донецький окружний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Скріпніка А.І.,

суддів: Козаченка А.В., Крилової М.М.,

при секретарі судового засідання
Гусєвій Л.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 - особисто;

представника відповідача 1 - Колоденко
К.В. - згідно довіреності;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до: 1 - Ворошиловського
районного управління юстиції у м.
Донецьку в особі відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Ворошиловського районного управління
юстиції; 2 - Державної реєстраційної
служби України; 3 - Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Дурицької Марії Євгеніївни про
визнання протиправними дій, скасування
рішення від 20.12.2013 року № 9306709 про
відмову у державній реєстрації та
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О
В И В:

12 лютого 2014 року ОСОБА_1 (надалі -
позивач) звернувся до суду із
вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив наступне.

29.11.2013 року до відповідача 1 ним було
подано заяву щодо державної реєстрації
прав власності на об'єкт нерухомого
майна, а саме: житловий будинок, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

До зазначеної заяви позивачем було
подано наступні документи: рішення
Кіровського районного суду м. Донецька
від 15.11.2013 року у справі № 2/258/3502/13,
договір купівлі продажу від 24.04.1984 року,
який зареєстрований за № 2786, технічний
паспорт ТОВ «БТІ «Нерухомість» на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок у інвентаризаційній справі №
53/12-07/20, декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації від 10.07.2013 року
№ ДЦ 65 зареєстровану Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Донецькій області, лист
виконкому Донецької міської Ради КП
Бюро технічної інвентаризації м.
Донецька від 08.05.2013 року № 04-2/85 та копію
заяви про видачу дозвіл на право
виробництво робот.

20.12.2013 року державний реєстратор прав
на нерухоме майно державної
реєстраційної служби України Дурицька
Марія Євгеніївна прийняв рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень № 9306709.

Не погодившись із вказаним рішенням
відповідача 3, позивач звернувся до
суду із вказаним адміністративним
позовом, у якому просив суд визнати
протиправними дії Державної
реєстраційної служби України в особі
реєстратора прав на нерухоме майно
Дурицької Марії Євгенівни, що було
прийнято рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень від 23.12.2013 № 12773/05-15-13 та від
20.12.2013 № 9306709, скасувати рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень від 20.12.2013 № 9306709 державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Дурицької Марії Євгенівни щодо
відмови у державній реєстрації права
власності на жилий будинок літ. Е-1
жилою площею 40.2 кв.м., загальною площею
80.80 кв.м., з прибудовою літ. Е, ґанком літ.
Е-1, а також на господарські прибудові:
гараж літ 3, навіс літ И, душ літ. К, сарай
літ. Л, вбиральню літ. М, трубопровід,
огородження, замощення за адресою:
АДРЕСА_1 та зобов'язати відділ
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Ворошиловської служби Ворошиловського
районного управління юстиції у місті
Донецьку здійснити державну
реєстрацію прав та їх обтяжень щодо
державної реєстрації права власності
на об'єкт нерухомого майна - жилий
будинок літ. Е-1 жилою площею 40.2 кв.м.,
загальною площею 80.80 кв.м., з прибудовою
літ. Е, ґанком літ. Е-1, а також на
господарські прибудові: гараж літ 3,
навіс літ И, душ літ. К, сарай літ. Л,
вбиральню літ. М, трубопровід,
огородження, замощення за адресою:
АДРЕСА_1.

Судом встановлено наступне.

29.11.2013 року позивач звернувся до
реєстраційної служби Ворошиловського
районного управління юстиції в м.
Донецьку із заявою щодо реєстрації
права власності на об'єкт нерухомості,
розташований за адресою: Донецька
область, АДРЕСА_1 (а.с. 50).

До зазначеної заяви позивачем було
подано наступні документи: рішення
Кіровського районного суду м. Донецька
від 15.11.2013 року у справі № 2/258/3502/13,
договір купівлі продажу від 24.04.1984 року,
який зареєстрований за № 2786, технічний
паспорт ТОВ «БТІ «Нерухомість» на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок у інвентаризаційній справі №
53/12-07/20, декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації від 10.07.2013 року
№ ДЦ 65 зареєстровану Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Донецькій області, лист
виконкому Донецької міської Ради КП
Бюро технічної інвентаризації м.
Донецька від 08.05.2013 року № 04-2/85 та копію
заяви про видачу дозвіл на право
виробництво робот (а.с. 57-68).

20.12.2013 року державний реєстратор прав
на нерухоме майно державної
реєстраційної служби України Дурицька
Марія Євгеніївна прийняв рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень № 9306709 (а.с. 12).

Вказане рішення обґрунтовано
відповідачем 3 тим, що заявником не
надані документи, які посвідчують
речове право на земельну ділянку, яке
зареєстроване в передбаченому законом
порядку (державний акт, договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
договір дарування земельної ділянки,
договір оренди земельної ділянки, тощо.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, заявником подано декларацію
про готовність об'єкта до експлуатації
ДЦ 65 від 10.07.2013 року щодо гаражу
літ. 3 та сараю літ. Е-1 заг. пл. 80,8 кв.м,
при цьому документу, який підтверджує
відповідність закінченого
будівництвом об'єкта проектній
документації, державним будівельним
нормам, стандартам і правил, та має
подаватися для оформлення права
власності надано не було (а.с. 75-76).

Позивач у судовому засіданні наполягав
на задоволенні позовних вимог в
повному обсязі, проти чого заперечував
представник відповідача 1.

Інші представники сторін до суду не
з'явилися, були повідомлені належним
чином.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Реєстраційна служба Ворошиловського
районного управління юстиції в м.
Донецьку (далі-відповідач 1) є
структурним підрозділом
Укрдержреєстру - головного органу у
системі центральних органів
виконавчої влади, який з 01.01.2013 року
реалізує повноваження у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
визначені вимогами Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Наказом Міністерства юстиції України
від 02.04.2013 року № 607/5 «Про заходи щодо
взаємодії органів державної
реєстрації прав та їх посадових осіб»
встановлено, що у разі подання до
структурних підрозділів головних
управлінь юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, в областях, містах
Києві та Севастополі, а також районних,
районних у містах, міських (міст
обласного значення), міськрайонних,
міжрайонних управлінь юстиції, що
забезпечують реалізацію повноважень
Укрдержреєстру, заяви про державну
реєстрацію права власності та/або
інших речових прав на нерухоме майно
(далі - речові права), що виникають на
підставі рішення суду, що набрало
законної сили, де однією із сторін є
юридична особа, та/або інший суб'єкт
господарювання, та/або фізична особа -
підприємець; на підставі договору
іпотеки, що містить застереження про
задоволення вимог іпотекодержателя; на
цілісні майнові комплекси підприємств;
на новосформовані земельні ділянки
лісогосподарського,
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного, історико-культурного
призначення, водного та
природно-заповідного фонду загальною
площею понад 1 га; на земельні ділянки
загальною площею понад 1 га, які
відводяться за рахунок земель
лісогосподарського,
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного, історико-культурного
призначення, водного та
природно-заповідного фонду (у тому
числі із зміною цільового призначення);
на підставі договорів про інвестування
та/або договорів про спільну
діяльність, однією із сторін у яких є
держава в особі органу управління
майном або територіальна громада в
особі відповідного органу місцевого
самоврядування або підприємства,
установи, організації державної чи
комунальної форми власності; на
гідротехнічні споруди водних об'єктів
загальнодержавного значення та на
земельні ділянки під такими спорудами;
на підставі договору оренди,
суперфіцію, емфітевзису земельної
ділянки між організатором земельних
торгів і переможцем торгів; на земельні
ділянки, сформовані у порядку
відведення земельної ділянки із земель
державної та комунальної форми
власності у разі підготовки лотів до
проведення земельних торгів; на
нерухоме майно загальною площею понад
5000 кв. метрів, а також у випадку подання
рішення суду, що набрало законної сили,
про зобов'язання органу державної
реєстрації прав та/або державного
реєстратора речових прав на нерухоме
майно органу державної реєстрації прав
вчинити дії щодо реєстрації,
скасування реєстрації речових прав на
нерухоме майно або скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно з відповідною заявою
або без неї щодо вищезазначених
речових прав державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно,
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та
скасування записів Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
проводяться державними реєстраторами
прав на нерухоме майно Укрдержреєстру
відповідно до додатка до цього наказу.

Таким чином, відповідачі є суб'єктами
владних повноважень, на яких чинним
законодавством України покладені
обов'язки щодо державної реєстрації
прав власності на нерухоме майно та їх
обтяжень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відносини, пов'язані з державною
реєстрацією речових прав на нерухоме
майно всіх форм власності, їх обтяжень
та правочинів щодо нерухомості
регулюються Законом України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
вiд 01.07.2004 року № 1952-IV (далі за текстом -
Закон України № 1952) та Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 року N 703 (далі-Порядок №
703).

Згідно зі ст. 3 Закону України № 1952
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав. Права на нерухоме майно,
які підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації. Державна
реєстрація прав є публічною,
проводиться органом державної
реєстрації прав, який зобов'язаний
надавати інформацію про зареєстровані
права та їх обтяження в порядку,
встановленому цим Законом. Державна
реєстрація права власності та інших
речових прав проводиться за місцем
розташування об'єкта нерухомого майна
в межах території, на якій діє
відповідний орган державної
реєстрації права власності та інших
речових прав, крім випадків,
установлених абзацами другим і третім
частини п'ятої цієї статті. Державна
реєстрація обтяжень речових прав
проводиться незалежно від місця
розташування об'єкта нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України №
1952, обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст.10 Закону України №
1952 державний реєстр прав містить
відомості про зареєстровані права і
обтяження, суб'єктів прав, об'єкти
нерухомого майна, документи, на
підставі яких проведено державну
реєстрацію прав. Невід'ємною складовою
частиною Державного реєстру прав є
база даних про реєстрацію заяв і
запитів та реєстраційні справи.

Відомості, що містяться у Державному
реєстрі прав, мають відповідати даним
реєстраційної справи, яка містить
документовані записи щодо прав на
нерухоме майно та їх обтяжень. У разі їх
невідповідності пріоритет мають дані
реєстраційної справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України №
1952 визначено, що разом із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень у паперовій формі подаються
оригінали документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, їх копії, засвідчені в
установленому порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 17 Закону України № 1952
документи, що встановлюють виникнення,
перехід, припинення прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і подаються для
державної реєстрації прав, повинні
відповідати вимогам, встановленим цим
Законом та іншими нормативно-правовими
актами.

Відповідно до п. 10 Порядку № 703 заявник
разом із заявою про державну
реєстрацію подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові необхідні
для такої реєстрації документи,
визначені Порядком, їх копії, документ,
що підтверджує внесення плати за
надання витягу з Державного реєстру
прав, та документ про сплату державного
мита.

Згідно з п. 5 Порядку № 703 документи, що
подаються для проведення державної
реєстрації прав, взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна, повинні
відповідати вимогам, що встановлені
законом, Порядком та іншими
нормативно-правовими актами.

При цьому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 9
Закону України № 1952 державний
реєстратор прав на нерухоме майно (далі
- державний реєстратор) встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства та
відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону
відмовляє у державній реєстрації прав,
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України №
1952 державна реєстрація прав
проводиться на підставі: договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом; свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, виданих відповідно
до вимог цього Закону; свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; рішень
судів, що набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Статтею 24 Закону України № 1952
передбачений вичерпний перелік
підстав для відмови у проведенні
державної реєстрації права: заявлене
право, обтяження не підлягає державній
реєстрації відповідно до цього Закону;
об'єкт нерухомого майна, розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
звернулася неналежна особа; подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують; заяву про державну
реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, крім
випадків, встановлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву
про державну реєстрацію обтяжень
речових прав на нерухоме майно щодо
попереднього правонабувача подано
після державної реєстрації права
власності на таке майно за новим
правонабувачем; заяву про державну
реєстрацію речових прав, похідних від
права власності, подано за відсутності
державної реєстрації права власності,
крім випадків, установлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону; під час
подання заяви про державну реєстрацію
права власності на підприємство як
єдиний майновий комплекс, житловий
будинок, будівлю, споруду (їх окремі
частини), що виникло на підставі
документа, за яким правонабувач
набуває також право власності на
земельну ділянку, не подано заяву про
державну реєстрацію права власності на
земельну ділянку; після завершення
п'ятиденного строку з дня отримання
заявником письмового повідомлення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав не усунено обставин, що
були підставою для прийняття такого
рішення; заяву про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень під час вчинення
нотаріальної дії з нерухомим майном,
об'єктом незавершеного будівництва
подано не до нотаріуса, який вчинив
таку дію; заяву про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень в електронній формі
подано особою, яка не є державним
кадастровим реєстратором або
державним виконавцем; заявником подано
ті самі документи, на підставі яких
заявлене право та обтяження такого
права вже зареєстровано у Державному
реєстрі прав.

Відмова у державній реєстрації прав з
підстав, не передбачених цим Законом,
заборонена.

Як вбачається з рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
державної реєстраційної служби
України Дурицької М.Є. про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень № 9306709 від 20.12.2013 р., заявником
не надані документи, які посвідчують
речове право на земельну ділянку, яке
зареєстроване в передбаченому законом
порядку (державний акт, договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
договір дарування земельної ділянки,
договір оренди земельної ділянки,
тощо), також заявником подано
декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації ДЦ 65 від 10.07.2013 року
щодо гаражу літ. 3 та сараю літ. Е-1 заг.
пл. 80,8 кв.м, при цьому документу, який
підтверджує відповідність закінченого
будівництвом об'єкта проектній
документації, державним будівельним
нормам, стандартам і правил, та має
подаватися для оформлення права
власності не надано.

Разом з тим, за твердженням позивача,
таким документом є договір
користування № 7/5807 від 01.06.2013 року
на використовування земельної ділянки
загальною площею 1000,0 кв.м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
39-40).

Суд вважає таке твердження позивача
помилковим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного
кодексу України право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності, користування
земельною ділянкою оформлюється
відповідно до Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з п. 46 Порядка № 703 для
проведення державної реєстрації прав з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у зв'язку з набуттям
права власності на новозбудовані чи
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна заявник додатково подає органові
державної реєстрації прав: документ, що
посвідчує речове право на земельну
ділянку (крім випадків реконструкції
квартири, житлового або нежитлового і
приміщення); витяг з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку (у разі коли в документі, що
посвідчує речове право на земельну
ділянку, відсутні відомості про її
кадастровий номер).

Як вбачається з предмету договору
користування № 7/5807 від 01.06.2013 року,
розпорядник (Донецька міська рада)
дозволяє користувачеві (ОСОБА_1)
використовувати земельну ділянку
загальною площею 1000,0 кв.м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на
період оформлення правовстановлюючих
документів на земельні ділянки та їх
державної реєстрації у встановленому
законодавством порядку, проте
вищевказаний договір не містить
кадастрового номеру земельної ділянки.

Суд не приймає доводи позивача
стосовно того, що вказаний договір був
зареєстрований в управлінні земельних
ресурсів Донецької міської ради, про що
у книзі реєстрації договорів вчинено
відповідні записи, оскільки ця
реєстрація не є реєстрацією в
управлінні Держземагенства, як це
передбачено п. 46 Порядку № 703. Витяг з
Державного земельного кадастру про
вищевказану земельну ділянку у
позивача також відсутній.

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем належними та допустимими
доказами не доведений факт наявності
зареєстрованого речового права на
земельну ділянку, на якій розташований
об'єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1,
з огляду на це, суд вважає, що позивач не
виконав вимог, встановлених ст. 71 КАС
України в частині доказування
обставин, на яких ґрунтуються вимоги.

У частині 3 ст. 2 КАС України наведені
критерії оцінювання судами рішень, дій
та бездіяльності суб'єктів владних
повноважень. Суди перевіряють, чи
прийняті вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

При оцінювані оскаржуваного позивачем
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно, суд прийшов до
висновку, щодо воно відповідає всім
наведеним вище критеріям.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 71
КАС України покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, суд вважає, що у даній
справі відповідачами доведено
правомірність винесеного рішення, тому
відмовляє у задоволенні позову у
повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87,
94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України суд,

П О С Т А
Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до: 1 - Ворошиловського
районного управління юстиції у м.
Донецьку в особі відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби
Ворошиловського районного управління
юстиції; 2 - Державної реєстраційної
служби України; 3 - Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Дурицької Марії Євгеніївни про
визнання протиправними дій, скасування
рішення від 20.12.2013 року № 9306709 про
відмову у державній реєстрації та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити.

Вступну та резолютивну частини
постанови виготовлено у нарадчій
кімнаті та проголошено 03 березня 2014
року у присутності представників
сторін.

Повний текст постанови буде
виготовлений протягом п'яти днів
згідно ч. 3 ст. 160 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному статтею 186
КАС України. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя
Скріпнік А.І.

Судді Крилова М.М. Козаченко
А.В.