Справа № 2а/0370/828/11
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/53821/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції

на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 22 квітня
2011 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 липня 2011
року

у справі № 2а/0370/828/11

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Континент Нафто
Трейд»

до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції

про часткове скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 22 квітня
2011 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 липня 2011
року, позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Континент Нафто
Трейд» (позивач) до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
(відповідач) задоволено. Скасовано
податкове повідомлення-рішення
№ від 22 лютого 2011 року в
частині застосування до ТОВ «Континент
Нафто Трейд» суми штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 5 136,20 грн.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями у справі, відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі,
Луцька ОДПІ, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 22
квітня 2011 року, ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20 липня 2011 року та прийняти
нове рішення, яким в задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що посадовими особами
Державної податкової адміністрації в
Одеській області проведено фактичну
перевірку автозаправної станції, що
належить позивачу, за результатами
якої складено акт № 000034 від 09
лютого 2011 року.

Перевіркою, зокрема, встановлено
порушення позивачем пункту 12 статті 3
Закону України від 06 липня 1995 року №
265/95-ВР «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 265/95-ВР) у зв'язку з
незабезпеченням обліку товарних
запасів за місцем їх реалізації.

Вказаний висновок контролюючим
органом зроблено з огляду на
відсутність на момент проведення
перевірки в господарській одиниці
оригіналів первинних документів, які
підтверджують оприбуткування
товарно-матеріальних цінностей.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 22
лютого 2011 року, яким до позивача за
порушення пункту 12 статті 3 Закону №
265/95-ВР застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 5 136,20 грн.

Задовольняючи позов, суди попередніх
інстанцій виходили з наступних
мотивів, з якими погоджується суд
касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 12 статті 3
Закону № 265/95-ВР суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Згідно із статтею 6 Закону № 265/95-ВР
облік товарних запасів фізичною
особою-підприємцем ведеться у порядку,
визначеному чинним законодавством, а
юридичною особою (її філією,
відділенням, іншим відокремленим
підрозділом) - у порядку, визначеному
відповідним національним положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку.
Облік ведеться з урахуванням
особливостей, встановлених для
суб'єктів малого підприємництва.
Обов'язок із ведення обліку товарних
запасів не застосовується до осіб, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів.

Порядок обліку паливно-мастильних
матеріалів на автозаправній станції
передбачений Інструкцією про порядок
приймання, транспортування,
зберігання, відпуску та обліку нафти і
нафтопродуктів на підприємствах і
організаціях України, затвердженою
спільним наказом Міністерства палива
та енергетики України, Міністерства
транспорту та зв'язку України,
Міністерства економіки України,
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 20 травня 2008 року №
281/171/578/155, (далі - Інструкція).

Відповідно до підпункту 10.2.1 пункту 10.2
розділу 10 Інструкції приймання
нафтопродуктів, що надійшли
автомобільним транспортом від
постачальників, здійснюється
працівниками автозаправної станції за
марками та видами (дизельне паливо
залежно від масової частки сірки) за
даними товарно-транспортних накладних
у разі наявності паспорта якості та
копії сертифіката відповідності.
Приймання нафтопродуктів здійснюється
відповідно до вимог робочої інструкції
оператора автозаправної станції та
інструкції з охорони праці, які повинні
бути затверджені керівником
підприємства, якому належить
автозаправна станція.

Згідно з підпунктом 10.2.10 пункту 10.2
розділу 10 Інструкції на підставі
товарно-транспортної накладної та акта
приймання (у разі його наявності)
оператор автозаправної станції має
оприбуткувати прийнятий нафтопродукт
за марками та видами (дизельне паливо
залежно від масової частки сірки),
тобто зробити необхідні записи в
журналі обліку надходження
нафтопродуктів на автозаправну
станцію за формою № 13-НП. Дані про
оприбутковані нафтопродукти
заносяться до змінного звіту
автозаправної станції за формою № 17-НП.

Підпунктами 10.4.1, 10.4.3 пункту 10.4 розділу
10 Інструкції передбачено, що на
автозаправній станції здійснюється
оперативне кількісне контролювання,
результати якого використовуються для
ведення обліку, звіряння кількості
отриманих і відпущених нафтопродуктів.
Кількісний облік нафтопродуктів на
автозаправній станції здійснюється за
формою змінного звіту автозаправної
станції № 17-НП.

Після завершення зміни оператором
автозаправної станції складається
змінний звіт автозаправної станції за
формою № 17-НП у двох примірниках, з яких
один з доданими товарно-транспортними
накладними здається до бухгалтерської
служби, а другий - залишається на
автозаправній станції.

Відповідно до підпункту 10.3.1.3 пункту 10.3
розділу 10 Інструкції облік реалізації
нафтопродуктів ведеться через
зареєстрований, опломбований у
встановленому порядку та переведений
до фіскального режиму роботи
реєстратор розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій кожною автозаправною
станцією, яка здійснює розрахунки із
споживачами готівкою. Відпуск
нафтопродуктів за готівку
відображається у Змінному звіті
автозаправної станції за формою № 17-НП.

Згідно з пунктом 16.1 розділу 16
Інструкції матеріально відповідальні
особи автозаправної станції ведуть
облік руху нафтопродуктів за марками і
видами (для дизельного палива в
залежності від масової частки сірки)
нафтопродуктів у змінному звіті за
формою № 17-НП, який складається у двох
примірниках. Перший примірник разом з
первинними документами здається до
бухгалтерської служби, а другий -
залишається у матеріально
відповідальної особи.

Як встановлено судами, на
автозаправній станції, що належить
позивачу, на момент проведення
перевірки облік товарних запасів за
місцем їх реалізації вівся у порядку,
встановленому Інструкцією, що
підтверджується долученими
товариством до матеріалів справи
змінними звітами за формою № 17-НП та
Х-звітами реєстратора розрахункових
операцій.

При цьому слід зазначити, що
відсутність первинних документів на
автозаправній станції не належить до
кваліфікуючих ознак складу
правопорушення, передбаченого пунктом
12 статті 3 Закону № 265/95-ВР, оскільки
відповідно до приписів Інструкції
документи на отримані нафтопродукти
передаються до бухгалтерської служби
підприємства та не підлягають
зберіганню на автозаправній станції.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанцій повно та всебічно, оцінивши
фактичні обставини справи, з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права дійшли
обґрунтованого висновку про
відсутність у контролюючого органу в
розглядуваній ситуації правових
підстав для застосування до позивача
суми штрафних (фінансових) санкцій в
розмірі 5 136,20 грн. оскаржуваним
податковим повідомленням-рішенням.

За наведених обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
не знаходить підстав, які могли б
призвести до зміни чи скасування
постанови Волинського окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2011
року та ухвали Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20 липня 2011 року.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції відхилити, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 22 квітня
2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.