Справа № 826/12984/13-а
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук
Суддя-доповідач: Бабенко К.А
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Бабенка К.А.,
суддів: Романчук О.М., Собківа Я.М.,
розглянувши адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України у
Тетіївському районі Київської області
на Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 жовтня 2013 року за адміністративним
позовом Дочірнього підприємства
«Київське обласне дорожнє управління»
Відкритого Акціонерного Товариства
«Державна Акціонерна Компанія
«Автомобільні Дороги України» до
Управління Пенсійного фонду України у
Тетіївському районі Київської області
про визнання протиправним та
скасування Рішення,-

ВСТАНОВИВ:

В зв'язку з неприбуттям жодного з
представників осіб, які беруть участь у
справі, у судове засідання, які були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання,
відповідно до п. 2 частини першої ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 жовтня 2013 року адміністративний
позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням. Відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове судове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити,
Постанову суду першої інстанції
скасувати з ухваленням нової
Постанови, якою в задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити повністю з наступних
підстав.

Позивач є платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
страхування.

Згідно із ст. 4, пунктом першим частини
другої ст. 6 Закону № 2464-VI, платниками
єдиного внеску є, зокрема, роботодавці:
підприємства, установи та організації,
інші юридичні особи, утворені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно - правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності відповідно до відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами; платник
єдиного внеску зобов'язаний своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Відповідно до частин першої, другої,
абзацу восьмого частини четвертої,
частин десятої, одинадцятої статті 25
Закону № 2464-VI, рішення, прийняті
органами доходів і зборів та органами
Пенсійного фонду з питань, що належать
до їх компетенції відповідно до цього
Закону, є обов'язковими до виконання,
зокрема, платниками єдиного внеску; у
разі виявлення своєчасно не сплачених
сум страхових внесків платники єдиного
внеску зобов'язані самостійно
обчислити ці внески і сплатити їх з
нарахуванням пені в порядку і розмірах,
визначених цією статтею; у разі якщо
згоди з органом доходів і зборів не
досягнуто, платник єдиного внеску
зобов'язаний сплатити суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею
протягом десяти календарних днів з дня
надходження рішення відповідного
органу доходів і зборів або оскаржити
вимогу до органу доходів і зборів
вищого рівня чи в судовому порядку; на
суму недоїмки нараховується пеня з
розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати
за кожний день прострочення платежу;
орган доходів і зборів застосовує до
платника єдиного внеску такі штрафні
санкції, зокрема, за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску накладається штраф у
розмірі 10 відсотків своєчасно не
сплачених сум.

А згідно з абз. 1 частини восьмої ст. 9
Закону № 2464 - VI, платники єдиного внеску
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний місяць, не
пізніше 20 числа наступного місяця.

Оскарженим Позивачем Рішенням «Про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску» від 19 липня 2013 року №
431, копія якого наявна в матеріалах
справи (а.с. 18), Позивачу нараховано 6982
грн. 93 коп. штрафу та 1536 грн. 59 коп. пені
за період з 20.05.2013 року по 11.07.2013 року.

Позивач в позовній заяві зазначає, що
Ухвалою про порушення провадження у
справі про банкрутство Господарського
суду м. Києва у справі № 44/258-6 від 09
вересня 2011 року, копія якої також
наявна в матеріалах справи (а.с. 27-29),
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів боржника відповідно до ст. 11
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», зупинено
виконання боржником грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів, строк виконання яких настав
до введення мораторію), зупинено
заходи, спрямовані на забезпечення
виконання цих зобов'язань та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів),
застосованих до прийняття рішення про
введення мораторію, в зв'язку з чим,
відповідно до частини четвертої ст.12
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» від 14 травня
1992 року № 2343-ХІІ (далі - Закон № 2343-ХІІ),
в чинній на час прийняття
господарським судом зазначеної Ухвали
редакції, він не має їх сплачувати.

Згідно із частиною четвертою Закону №
2343-ХІІ, в чинній на час прийняття
господарським судом зазначеної Ухвали
редакції, мораторій на задоволення
вимог кредиторів вводиться одночасно з
порушенням провадження у справі про
банкрутство, про що зазначається в
ухвалі господарського суду. Протягом
дії мораторію на задоволення вимог
кредиторів: забороняється стягнення на
підставі виконавчих документів та
інших документів, за якими
здійснюється стягнення відповідно до
законодавства; не нараховуються
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Проте, відповідно до абз. 24 ст. 1 Закону
№ 2343-ХІІ, мораторій на задоволення
вимог кредиторів - зупинення виконання
боржником, стосовно якого порушено
справу про банкрутство, грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), термін виконання яких настав
до дня введення мораторію, і припинення
заходів, спрямованих на забезпечення
виконання цих зобов'язань та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів),
застосованих до прийняття рішення про
введення мораторію. Тобто, дія
мораторію поширюється лише на
задоволення вимог конкурсних
кредиторів, що ж стосується зобов'язань
поточних кредиторів, то за цими
зобов'язаннями згідно із загальними
правилами нараховується неустойка
(штраф, пеня), застосовуються інші
санкції за невиконання чи неналежне
виконання грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Враховуючи те, що строк виконання
зобов'язань зі сплати страхових
внесків настав у Позивача після 09
вересня 2011 року, тобто, після порушення
провадження у справі про банкрутство,
дія мораторію на виконання цих
зобов'язань не розповсюджується, що
збігається з позицією Вищого
адміністративного суду України,
викладено, зокрема, в його Ухвалі від 08
листопада 2012 року у справі №2а-3473/12/2670
(К/9991 /56128/12).

В зв'язку з тим, що штрафні санкції
нараховано Відповідачем Позивачу
після введення мораторію на
задоволення вимог кредиторів, термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, колегія суддів дійшла
висновку про правомірність
оскаржуваного Рішення Відповідача,
тому, воно є чинним та підлягає
виконанню.

Згідно із ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови та ухвалення нового рішення
є неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи та порушення,
зокрема, норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, порушено
норми матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи,
тому, Постанова Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 жовтня 2013 року скасовується з
ухваленням нової Постанови, якою у
задоволенні адміністративного позову
відмовляється повністю.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Тетіївському районі Київської області
задовольнити, Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 жовтня 2013 року скасувати, ухвалити
нову Постанову, якою в задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
Бабенко
К.А.

Судді:

Романчук О.М.

СобківЯ.М.

Головуючий суддя

Бабенко К.А

Судді:

Романчук О.М

Собків Я.М.