Справа № 803/369/14
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року Справа № 803/369/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання
Брудовській Н. В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача Іщенко Г. С,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Другого відділу Державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції Волинської області
про визнання протиправними та
скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся з адміністративним
позовом до Другого відділу Державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції Волинської області
про визнання протиправними та
скасування постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 23.01.2014 року та
постанови про розшук транспортних
засобів та їх затримання від 11.02.2014
року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем оскаржувані постанови
прийняті з порушенням норм чинного
законодавства.

У судовому засіданні представник
позивач позовні вимоги підтримала з
підстав, викладених у позовній заяві,
просила задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні адміністративний позов
визнала, зазначивши, що документи
виконавчого провадження були втрачені.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у матеріалах
справи письмові докази, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що постановами
начальника Управління Пенсійного
фонду України у Рівненському районі
від 21.01.2010 року № 3, від 30.04.2010 року № 35 на
посадову особу - директора ЗАТ
«Свинокомплекс» ОСОБА_3 накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 1700,00 грн. та 1700,00 грн.
відповідно. У зазначених постановах
зазначено, що у разі несплати штрафу у
визначений строк з правопорушника буде
стягнуто подвійний розмір штрафу в
розмірі 3400,00 грн..

На підставі вказаних постанов 14.07.2010
року державними виконавцями Другого
ВДВС Луцького МУЮ Іщенко Г. С.,
Приходько А. П. винесено постанови ВП №
20662166, ВП № 20662242 про відкриття
виконавчого провадження, відповідно до
яких ОСОБА_3 надано добровільний строк
до семи днів з моменту винесення
постанови сплатити штраф на загальну
суму 6800,00 грн. (ВП № 20662166 - 3400,00 грн., ВП №
20662242 - 3400,00 грн.).

Як вбачається із витягів-інформацій
про виконавче провадження ВП № 20662166, ВП
№ 20662242 з Єдиного державного реєстру
виконавчих проваджень, 20.06.2011 року та
22.06.2011 року державним виконавцем
Другого ВДВС Луцького МУЮ Приходько А.
П. винесено постанови про стягнення
виконавчого збору, сума якого 680,00 грн.
(ВП № 20662166 - 340,00 грн., ВП № 20662242 - 340,00
грн.).

Під час здійснення виконавчих дій
державним виконавцем другого відділу
Другого ВДВС Луцького МУЮ Приходько А.
П. винесено постанову ВП № 20662166 про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 20.06.2011
року, якою накладено арешт на все
рухоме та нерухоме майно, що належить
ОСОБА_3 у межах суми звернення
стягнення у сумі 7680,00 грн. та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого
майна, що належить боржнику.

22.06.2011 року державним виконавцем
Другого ВДВС Луцького МУЮ Приходько А.
П. винесено постанови ВП № 20662166, ВП №
20662242 про закінчення виконавчого
провадження, в яких зазначено, що
виконавчі документи необхідно
направити до ДВС за місцем роботи для
стягнення із заробітної плати, а також
те, що виконавчі документи підлягають
закінченню за належністю до ВДВС
Рівненського РУЮ.

07.05.2012 року заступником начальника
відділу ДВС Рівненського РУЮ Шульган В.
В. винесено постанови ВП № 32471363, ВП №
32472442 про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийняті до провадження виконавчого
документа), з яких вбачається, що до
виконання було пред'явлено копії
виконавчих документів, а тому у
відкритті виконавчих проваджень
відмовлено.

23.01.2014 року державним виконавцем
Другого ВДВС Луцького МУЮ Іщенко Г. С.
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, відповідно до якої
накладено арешт на все рухоме та
нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 у
межах суми звернення стягнення у сумі
7680,00 грн. та заборонено здійснювати
відчуження будь-якого майна, що
належить боржнику.

11.02.2014 року винесено постанову про
розшук транспортних засобів та їх
затримання, якою встановлено, що згідно
даних БД Автомобіль за ОСОБА_3
зареєстровано автомобіль OPEL VIVARO,
реєстраційний номер НОМЕР_1, а також
постановлено оголосити розшук та
затримати з поставкою на штрафний
майданчик до вирішення справи даний
автомобіль.

11.02.2014 року державним виконавцем
Другого ВДВС Луцького МУЮ Іщенко Г. С.
винесено постанову про зупинення
виконавчого провадження ВП № 20662242.

Надаючи правову оцінку постановам
державного виконавця Другого ВДВС
Луцького МУЮ Іщенко Г. С. про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 23.01.2014 року та
про розшук транспортних засобів та їх
затримання від 11.02.2014 року суд зазначає
наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» визначено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою такі
виконавчі документи: 1) виконавчі листи,
що видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних
справах, кримінальних провадженнях та
справах про адміністративні
правопорушення у випадках, 3) судові
накази; 4) виконавчі написи нотаріусів;
5) посвідчення комісій по трудових
спорах, що видаються на підставі
відповідних рішень таких комісій; 6)
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом; 7)
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу; 8) рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу; 9) рішення
Європейського суду з прав людини з
урахуванням особливостей,
передбачених Законом України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини».

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону
України «Про державну виконавчу
службу» державний виконавець є
представником влади і здійснює
примусове виконання судових рішень,
постановлених іменем України, та
рішень інших органів (посадових осіб),
виконання яких покладено на державну
виконавчу службу, у порядку,
передбаченому законом.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Під час розгляду справи судом було
встановлено, що у відповідача - Другого
відділу Державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції
відсутні матеріли та докази, які
підтверджують факт прийняття до
провадження постанов Управління
Пенсійного фонду України у
Рівненському районі від 21.01.2010 року № 3,
від 30.04.2010 року № 35 після повернення
матеріалів з ВДВС Рівненського РУЮ.
Представник відповідача пояснила, що
матеріали виконавчого провадження
втрачені, постанови про відкриття чи
поновлення виконавчого провадження, як
і докази про надіслання їх позивачу у
відділі відсутні.

Враховуючи відсутність у відповідача
доказів про прийняття до провадження
Другим ВДВС Луцького МУЮ виконавчих
документів, суд вважає, що державним
виконавцем Іщенко Г. С. неправомірно
винесено постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 23.01.2014 року та про
розшук транспортних засобів та їх
затримання від 11.02.2014 року, оскільки дії
по арешту та розшуку майна державний
виконавець може здійснювати лише по
відкритому виконавчому провадженню в
порядку, визначеному Законом України
«Про виконавче провадженя».

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС
України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не було надано суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження правомірності своїх дій
при винесенні оскаржуваних постанов.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при
винесенні постанов про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 23.01.2014 року та про
розшук транспортних засобів та їх
затримання від 11.02.2014 року відповідач
діяв усупереч вимогам

Закону України «Про виконавче
провадження», відповідачем не
враховано усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, а
відтак оскаржувані постанови є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Частиною 1 статті 94 КАС України
передбачено: якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Враховуючи наведене, з Державного
бюджету України підлягає до стягнення
на користь позивача 146,16 грн. судового
збору, сплаченого при поданні
адміністративного позову згідно
квитанції від 25.02.2014 року № 29.

Керуючись частиною 1 статті 94, частиною
3 статті 160, статтею 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Закону України
«Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними і скасувати
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 23.01.2014 року та постанову про розшук
транспортних засобів та їх затримання
від 11.02.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 146 (сто
сорок шість) грн. 16 коп. витрат по сплаті
судового збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої складено 11 березня 2014 року.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко