Справа № 2а-10131/10/1370
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року
Справа №
636/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кухтея Р.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Золочівському районі
Львівської області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 6 грудня 2010
року у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Львівської
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Золочівському
районі Львівської області про
зобов'язання вчинити дій,

в с т а н о в и в:

УПФ України в Золочівському районі
Львівської області 08.11.2010 року
звернулося в суд з адміністративним
позовом до ВВД ФСС від НВВ та ПЗ України
у Золочівському районі Львівської
області, в якому просило зобов'язати
включити в Акти звірки та прийняти до
відшкодування, починаючи з жовтня 2009
року по вересень 2010 року, державну
адресну допомогу на загальну суму 316
652,85 гривень.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 6 грудня 2010
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції УПФ України в
Золочівському районі Львівської
області оскаржило його в апеляційному
порядку. В апеляційній скарзі просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і прийняти нове рішення, яким
позов задовольнити. Вимоги за
апеляційною скаргою обґрунтовує тим,
що судом першої інстанції були
недостатньо досліджені докази та
обставини справи, рішення постановлено
з порушенням норм матеріального права.
Зазначає, що перерахування коштів
відбувається на централізованому
рівні і тільки тих сум, які включені в
акт, складений на територіальному
рівні і зазначених в узгодженій
довідці.

Вказує, що судом першої інстанції не
з'ясовані правові відносини сторін та
не враховано, що неможливо стягнути на
централізованому рівні суми не
включені в щомісячні акти звірки, які
складаються на територіальному рівні,
тим паче, що відповідно до Порядку на
централізований рівень передаються
тільки довідки про відшкодування
Фондом Пенсійному фонду витрат.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, тому колегія суддів, у
відповідності до ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи, між
позивачем та відповідачем складено у
період з жовтня 2009 року по вересень 2010
року акти щомісячних звірок витрат по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відповідно до вказаних актів,
відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у щомісячної
цільової грошової допомоги на
прожиття, в т.ч. державної адресної
допомоги і підвищення на загальну суму
316 652,85 гривень.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
відшкодування державної адресної
допомоги, передбаченої постановою
Kабінету міністрів України №265 від
26.03.2008р. «Про деякі питання
забезпечення громадян», не передбачено
ні Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», ні Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженим постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року
№5-4/4.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, вважаючи, що він відповідає
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи з огляду
на наступне.

Адресна допомога встановлена
постановою Кабінету Міністрів України
«Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» №265 від 26.03.2008 р.
і передбачена у разі, коли щомісячний
розмір пенсійних виплат не досягає в
осіб, яким призначена пенсія у зв'язку з
втратою годувальника, на одного
непрацездатного члена сім'ї 100%, на двох
- 120%, на трьох і більше - 150% прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність, а
також у разі, коли щомісячний розмір
пенсійних виплат інвалідам з
дитинства, дітям-інвалідам, особам, які
не мають права на пенсію та інвалідам
не досягає прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність, як щомісячна
державна допомога до пенсії у сумі, що
не вистачає до зазначених розмірів.
Згідно п.4 постанови, виплата такої
адресної допомоги здійснюється за
рахунок коштів, з яких виплачується
пенсія або державна соціальна
допомога.

При цьому, постанова Кабінету
Міністрів України №265 від 26.03.2008р. не
передбачає відшкодування Пенсійному
фонду України витрат на виплату і
доставку вказаних видів адресної
допомоги з боку Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

Діючим законодавством також не
передбачене відшкодування Пенсійному
фонду України витрат на виплату і
доставку вказаної адресної допомоги з
боку Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Так, стаття 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» дає повний перелік
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків.
Державна адресна допомога, не
відноситься до переліку виплат для
відшкодування завданої каліцтвом
шкоди, окрім того, вона не пов'язана із
страховими випадками, а тому не повинна
відшкодовуватися відповідачем.

Відшкодування відповідачем Пенсійному
фонду України, витрат пов'язаних з
виплатою пенсій регулюється Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України Пенсійному фонду України
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності, внаслідок нещасного
випадку на виробництві, або
професійному захворюванні і пенсій у
випадку втрати годувальника, що помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженим постановою
правління Пенсійного фонду України і
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України №5-4/4
від 04.03.2003р.

Однак, цим Порядком також не
передбачений обов'язок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України відшкодовувати
щомісячну державну адресну допомогу та
витрати на її доставку.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов до вірного висновку
про відсутність підстав щодо
відшкодування відповідачем витрат з
адресної допомоги та обґрунтовано
відмовив в задоволенні позову
позивачу.

Позивач просить зобов'язати включити в
Акти звірки та прийняти до
відшкодування, починаючи з жовтня 2009
року по вересень 2010 року, державну
адресну допомогу на загальну суму 316
652,85 гривень.

Вищезгаданим Порядком встановлено
вимогу підписання актів звірки
розрахунків у разі відсутності спору
між сторонами.

В разі незгоди на підписання актів з
боку Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві
вимоги органу Пенсійного фонду про
стягнення відповідних сум мають
вирішуватися в судовому порядку в
судах адміністративної юрисдикції, а
не шляхом пред'явлення вимог про
підписання актів звірки чи включення
до них виплачених сум пенсійним фондом.

Колегія суддів погоджується, що
оскільки орган Пенсійного фонду вимог
про стягнення спірної суми не заявив,
то у суду також не було правових
підстав для зобов'язання Фонду
соціального страхування включити до
акту звірки спірну суму виплат та
прийняти її до відшкодування.

Крім того, Верховний Суд України в
ухвалі від 20.03.2007р. в справі аналогічної
категорії вказав, що обраний
управлінням Пенсійного фонду спосіб
захисту (відновлення) порушеного права
(спонукання до прийняття до заліку сум),
не відповідає змісту прав Пенсійного
фонду України.

Таким чином, при наявності спору між
сторонами, вимога позивача спонукати
відповідача прийняти до відшкодування
суми виплат державної адресної
допомоги не врегульовує спірних
правовідносин, що також виключає
можливість її задоволення судом.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують і така задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1
п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Львівської
області залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 6 грудня 2010
року у справі №2а-10131/10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
Д.М.
Старунський

Судді
В.М.
Багрій

Р.В. Кухтей