Справа № 406/154/14-а
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Жогіна Л.О.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року
справа №406/154/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Васильєвої І.А., Яманко В.Г.,
Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м.Алчевську Луганської
області на постанову Алчевського
міського суду Луганської області від
05 лютого 2014 року у справі № 406/154/14-а за
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Алчевську
Луганської області про зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м.Алчевську
Луганської області, в якому просив
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України м. Алчевська нарахувати
пенсію учаснику ЛНА на ЧАЕС, інваліду 3
групи ОСОБА_3 відповідно ст.50,54 п.4, 67 п.3
Закону України 796-Х11 від 28 лютого 1991
року в редакції від 09 липня 2007 року з 24
квітня 2013 року: державної пенсії в
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком,
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком та стягнути борг по
виплаті пенсії, що створився з 24 квітня
2013 року (а.с. 1).

Постановою Алчевського міського суду
Луганської області від 05 лютого 2014
року позов задоволений частково,
зобов'язано УПФУ у м. Алчевську
нарахувати пенсію ОСОБА_3 відповідно до
ст.ст. 50, п.4 54, п.3 ст. 67 Закону України з 24
квітня 2013 року: державної пенсії в
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком. В
задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено за необґрунтованістю
(а.с. 39-40).

Відповідач з постановою суду першої
інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції, та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі (а.с. 41-42).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що пунктом 3
Прикінцевих положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2012
рік» передбачено, що у 2012 році норми і
положення статей Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовується у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік. Так само передбачено в Законах
України «Про державний бюджет на 2013
рік» та «Про державний бюджет на 2014
рік».

Апелянт звертає увагу суду на те, що з 01
січня 2012 року перерахунок пенсії
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи проводяться
відповідно до «Порядку обчислення
пенсій особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23
листопада 2011 року на підставі довідок
про заробітну плату для обчислення
пенсії.

Апелянт зазначає, що позивач підпадає
під дію ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ
від 28 лютого 1991 року із останніми
змінами внесеними в цей закон 01 січня
2013 року, що судом першої інстанції не
прийнято до уваги. Вказана норма Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
№ 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року приведена
у відповідність до Постанови Кабінету
Міністрів України «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 1210 від 23
листопада 2011 року.

Враховуючи вказане, апелянт наголошує,
що на сьогоднішній день встановлення
державних пенсій в розмірі 10, 8, 6
мінімальних пенсій за віком відповідно
до встановлених груп інвалідності та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 100, 75, 50 % не
передбачено чинним законодавством.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Дослідивши письмові матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції скасуванню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1
відноситься до осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи І
категорії (а.с.2), є з 21.03.2013 року
інвалідом третьої групи захворювання
пов'язаного з виконанням обов'язків
військової служби з ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 3 зворотня
сторона).

24 квітня 2013 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Алчевську Луганської області із
заявою про перерахунок основної та
додаткової пенсії згідно із Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з часу встановлення інвалідності(а.с. 4).

Листом Управління Пенсійного фонду
України в м.Алчевську Луганської
області від 29 квітня 2013 року № 24/Я-15
позивачу надано відповідь, з якої
вбачається, що надані ним документи
відповідають вимогам чинного
законодавства та запрошено позивача
для надання заяви встановленого зразку
для подальшого перерахунку пенсії, як
особі постраждалої внаслідок
Чорнобильської катастрофи відповідно
ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (а.с. 5).

Як вбачається з листа Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Луганській області від 28 жовтня 2013 року
№1548/Я-15, ОСОБА_3 призначена пенсія в
розмірі 3363,49 грн. з 14 жовтня 2013 року
відповідно до Порядку обчислення
пенсій, затвердженого постановою КМУ
від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали наслідок
Чорнобильської катастрофи» (а.с. 6).

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Спірним у даній справі є питання
призначення пенсії особі яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, відноситься до І категорії
та є інвалідом 3 групи від захворювання
пов'язаного з виконанням обов'язків
військової служби з ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС.

З цього приводу судова колегія
зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, зокрема, соціальний захист
потерпілого населення, визначені
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Розділ 8 даного Закону передбачає
правила призначення та виплати пенсій
і компенсацій особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4.

Стаття 49 цього розділу визначає пенсії
особам, віднесеним до вказаних
категорій у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Як встановлено судовою колегією з
матеріалів справи, та не є спірним між
сторонами, позивачу встановлено третю
групу інвалідності з 21.03.2013 року, отже з
часу встановлення інвалідності він має
право на призначення пенсії у
відповідності до вимог ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в редакції Закону, який є чинним саме на
21.03.2013 року.

Законом України від 06.12.2012 року № 5515-VІ
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» установлено, що у 2013 році норми і
положення статті 50, 54 застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявних фінансових ресурсів
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Судова колегія звертає увагу на те, що
Закон України від 06.12.2012 року № 5515-VІ
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» або окремі його положення, не
визнавався неконституційним, отже
повинен враховуватися Пенсійним
Фондом під час призначення пенсії.

Крім того, судова колегія вважає за
необхідне звернути увагу на те, що у
разі існування неузгодженості між
нормами, виданими одним і тим самим
нормотворчим органом, застосовується
акт, виданий пізніше, навіть якщо
прийнятий раніше акт не втратив своєї
чинності. Така неузгодженість може
виникнути внаслідок того, що прийняття
нової норми не завжди супроводжується
скасуванням «застарілих» норм з одного
й того ж питання.

Отже вирішуючи питання про те, яка з
однопредметних законодавчих норм
однакової юридичної сили, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
вирішення спорів зазначеної категорії,
необхідно надавати перевагу тій із
них, що прийнята пізніше. У цих
правовідносинах така норма міститься у
Законі України від 06.12.2012 року № 5515-VІ
«Про Державний бюджет України на 2013
рік».

На підставі викладеного судова колегія
робить висновок про те, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального права, що відповідно до
вимог ст. 202 КАС України є підставою для
скасування судового рішення та
ухвалення нового.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 198, п.4 ч.1 ст. 202,
205, 207 Кодексу адміністративного
судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Алчевську
Луганської області на постанову
Алчевського міського суду Луганської
області від 05 лютого 2014 року у справі
№ 406/154/14-а задовольнити.

Постанову Алчевського міського
суду Луганської області від 05 лютого
2014 року у справі № 406/154/14-а -
скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Алчевську Луганської області про
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили. Постанова прийнята за
наслідками розгляду в письмовому
проваджені набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

В.Г. Яманко

Е.Г. Казначеєв