Справа № 5780/10
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2011-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2011 р. справа № 2а-7628/09

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Туркіної Л.П.

суддів: Проценко О.А.
Мельника В.В.

при секретарі судового засідання:
Мачихіні В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
12.11.2009р. у справі № 2а-7628/09

за позовом: Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до відповідача 1: Державної податкової
інспекції у м.Кіровограді

відповідача 2: Державної податкової
адміністрації у Кіровоградській
області

про: визнання неправомірними дій та
скасування рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
позовом до відповідачів та просив:

- визнати неправомірними дії державної
податкової адміністрації у
Кіровоградській області по проведенню
21.09.2009р. перевірки ФОП ОСОБА_1;

- визнати неправомірним і скасувати акт
перевірки правильності проведення
розрахункових операцій на місці
реалізації товарів від 21.09.2009р.,
складений службовими особами ДПА у
Кіровоградській області;

- визнати неправомірним і скасувати акт
перевірки за дотриманням суб`єктами
господарювання порядку проведення
розрахунків за товари(послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій державної
податкової адміністрації у
Кіровоградській області від 21.09.2009р.;

Визнати неправомірним і скасувати
рішення державної податкової
інспекції у м. Кіровограді № від
06.10.2009р. про застосування штрафних
санкцій відносно ФОП ОСОБА_1.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 12.11.2009 року
у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що
відповідач обґрунтовано та у
відповідності до норм Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг»(далі Закон «Про РРО»)
застосував до позивача штрафні санкції
у сумі 5995 грн. 00 коп.

Суд також зазначив, що акт перевірки не
є актом індивідуальної дії у розумінні
ст. 17 КАС, у зв`язку з чим вимоги про
скасування названого акту не
підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, у якій, посилаючись на невірне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права та неповне
з`ясування обставин справи, просить
скасувати постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
16.11.2009 року та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Позивач вважає, що при розгляді справи
суд неналежним чином застосував норми
законів «Про державну податкову службу
в Україні», «Про застосування РРО».

Позивач вказує, що посадовими особами
відповідача-2 проведено перевірку з
перевищенням повноважень та
порушенням вимог, встановлених Законом
України «Про державну податкову
службу», оскільки було проведено
планову перевірку, в той час як її
проведення можливе лише за умови
повідомлення платника податків про
проведення перевірки за десять днів до
дня її проведення. Крім того, позивач
зазначив, що перевірки в межах
повноважень податкових органів,
визначених Законом України «Про
застосування РРО», є позаплановими,
проведення яких, можливе лише на
підставі рішення суду. Також позивач
зазначає, що він є платником єдиного
податку, тому вимога посадових осіб
відповідача-2 про необхідність ведення
книги обліку доходів та витрат є
неправомірною. Крім того, порядок
ведення книги обліку доходів та витрат
Кабінетом Міністрів України не
визначений.

Відповідач подав заперечення на
апеляційну скаргу, у яких просить
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції- без змін. Розглянути справу
за наявними в ній матеріалами без
участі відповідача. Вважає рішення
суду законним та обґрунтованим.

У судовому засіданні представник
позивача доводи та вимоги апеляційної
скарги підтримав.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню , виходячи з такого.

Пунктами 1, 2 ст. З Закону про РРО
передбачено, що суб'єкти
підприємницької діяльності
зобов'язані: проводити розрахункові
операції на повну суму покупки (надання
послуги) через зареєстровані,
опломбовані у встановленому порядку та
переведені у фіскальний режим роботи
реєстратори розрахункових операцій з
розшукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок; видавати
особі, яка отримує або повертає товар,
отримує послугу або відмовляється від
неї, розрахунковий документ
встановленої форми на повну суму
проведеної операції.

Згідно п. б ст. 9 Закону про РРО
реєстратори розрахункових операцій та
розрахункові книжки не застосовуються
при продажу товарів (наданні послуг)
суб'єктами підприємницької діяльності
- фізичними особами, оподаткування
доходів яких здійснюється відповідно
до законодавства з питань
оподаткування суб'єктів малого
підприємництва (в тому числі шляхом
отримання свідоцтва про сплату єдиного
податку), якщо такі суб'єкти не
здійснюють продаж підакцизних товарів
(крім пива на розлив), за умови ведення
такими особами книг обліку доходів і
витрат у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України за
поданням державного органу,
уповноваженого провадити державну
регуляторну політику.

Порядок ведення книги обліку доходів
та витрат затверджено Постановою КМУ
від 26.09.2001р. №1269. Згідно п. 5 вказаного
Порядку суб'єктом підприємницької
діяльності до книги заносяться такі
відомості: порядковий номер запису;
дата здійснення операції, пов'язаної з
проведеними витратами і/або отриманим,
доходом; сума витрат за фактом їх
здійснення, в тому числі заробітна
плата найманого працівника; сума,
вартості товарів, отриманих для їх.
продажу (надання послуг); сума виручки
від продажу товарів (надання. І послуг) -
з підсумком за день.

В ході перевірки позивача встановлено,
зокрема, невикористання реєстратора
розрахункових операцій при здійсненні
розрахункової операції та невидача
розрахункового документа
встановленого зразка.

Доказів стосовно того, що за станом на
момент проведення перевірки позивач
належним чином вів книгу обліку
доходів та витрат, матеріали справи не
містять.

Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону про РРО за
порушення вимог цього Закону до
суб'єктів підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції
за товари і (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України і
застосовуються фінансові санкції у
таких розмірах - у п'ятикратному
розмірі вартості і проданих товарів
(наданих послуг), на які виявлено
невідповідність. - у разі проведення
розрахункових операцій на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих -
послуг), у разі не проведення
розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій, у
разі не роздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки.

Загальна сума грошових
коштів на місці
проведення розрахунків
виявлених

під час перевірки позивача
становила 647 грн.

Таким чином, сума штрафної санкції 3235
грн. (647 х 5 = 3235), застосована до позивача
за невидачу розрахункового документу
встановленого зразка , є правомірною.

Відповідно до п. 12 ст. З Закону про РРО
суб'єкти підприємницької діяльності
зобов'язані вести у порядку,
встановленому законодавством, облік
товарних запасів на складах та/або за
місцем їх реалізації, здійснювати
продаж лише тих товарів, які
відображені в такому обліку, за
винятком продажу товарів особами, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку обсягів
реалізованих товарів (наданих послуг).

В ході перевірки позивача встановлено
реалізацію товарних запасів, які не
обліковані у встановленому
законодавством порядку.

Відповідно до ст. 20 Закону про РРО до
суб'єктів підприємницької діяльності,
що здійснюють реалізацію товарів, які
не обліковані у встановленому порядку,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян,

Загальна вартість не облікованих
товарних запасів виявлених під час
перевірки позивача, становила 1380 грн.

Таким чином, сума штрафної санкції 2760
грн. (1380 х 2 = 2760), застосована до позивача
за реалізацію товарів, які не
обліковані у встановленому порядку, є
правомірною.

Доводи позивача стосовно того, що
ведення книги обліку доходів та витрат,
зокрема здійснення у ній обліку
товарних запасів, є неможливим,
оскільки Кабінетом Міністрів України
не визначений порядок ведення книги
обліку доходів та витрат, не
приймаються судом апеляційної
інстанції з тих підстав, що порядок
ведення книги обліку доходів та витрат
затверджено Постановою КМУ від 26.09.2001р.
№1269.

Отже, позовні вимоги про визнання
неправомірним і скасування рішення
державної податкової інспекції у м.
Кіровограді. № від 06,10.2009р. про
застосування штрафних санкцій
відносно ФОП ОСОБА_1 задоволенню не
підлягають.

Стосовно позовних вимог щодо визнання
неправомірними дій державної
податкової адміністрації у
Кіровоградській області по проведенню
21.09.2009р. перевірки ФОП ОСОБА_1 суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст.. 8-10 Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні» до функцій органів державної
податкової служби належать зокрема
здійснення контролю за додержанням
порядку проведення готівкових
розрахунків за товари (послуги) у
встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 11-1 Закону України „Про
державну податкову службу в Україні" в
редакції, чинній на момент проведення
відповідачем вказаної перевірки, право
на проведення планової виїзної
перевірки платника податків надається
лише у тому випадку, коли йому не
пізніше ніж за десять днів до дня
проведення зазначеної перевірки
надіслано письмове повідомлення із
зазначенням дати початку та закінчення
її проведення.

Проте, ч. 1 ст. 11-1 Закону України „Про
державну податкову службу в Україні"
встановлено, що плановою виїзною
перевіркою вважається перевірка '
платника податків щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати ним податків і зборів
(обов'язкових платежів), яка
передбачена у планів роботи органу
державної податкової служби і
проводиться за місцезнаходженням
такого платника податків чи за місцем
розташування об'єкта права власності,
стосовно якого проводиться така
планова виїзна перевірка.

Тобто, ст. 11-1 Закону України „Про
державну податкову службу в Україні"
визначає підстави та порядок
проведення органами державної
податкової служби планових та
позапланових виїзних перевірок
стосовно своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати податків
і зборів (обов'язкових платежів), а в
даному випадку податковим органом була
проведена перевірка щодо контролю за
здійсненням розрахункових операцій у
сфері готівкового безготівкового
обігу суб'єктами підприємницької
діяльності.

При цьому, п.9 ч. 6 ст.П названого Закону
чітко вказано, що позаплановими
перевірками вважаються також
перевірки в межах повноважень
податкових органів, визначених
законами України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", „Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів", а в інших випадках - за
рішенням суду.

Отже, вимоги ч.4 ст. 11-1 Закону «Про
державну податкову службу в Україні»
не поширюються на перевірки суб`єктів
господарювання з питань дотримання
законодавства про застосування РРО та
обігу готівки.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що посадовими особами відповідача 2 не
було допущено порушень вимог
законодавства під час проведення
перевірки позивача, а тому позовні
вимоги в частині визнання
неправомірними дій щодо проведення
перевірки задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог, які стосуються
актів перевірки, то провадження у
справі стосовно цих вимог підлягає
закриттю, виходячи з того, що акт
перевірки згідно норм ч.1 ст.79 КАС слід
розглядати у якості доказу, що виключає
підстави для його судового оскарження
та вирішення спору стосовно акту
перевірки по суті.

Відповідно до ч.4 ст. 202 КАС підставою
для скасування судового рішення є
порушення норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи або питання.

Виходячи з викладеного, апеляційну
скаргу Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 слід задовольнили частково.
Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду 12 листопада
2009р. - скасувати. У задоволенні позовних
вимог про визнання неправомірними дій
Державної податкової адміністрації у
Кіровоградській області та скасування
рішення Державної податкової
інспекції у м. Кіровограді від 06.10.2009р.
№ відмовити. Стосовно решти
позовних вимог провадження у справі
закрити.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,202, 203, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 - задовольнили
частково.

Постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 12
листопада 2009р. - скасувати.

У задоволенні позовних вимог про
визнання неправомірними дій Державної
податкової адміністрації у
Кіровоградській області та скасування
рішення Державної податкової
інспекції у м. Кіровограді від 06.10.2009р.
№ відмовити.

Стосовно решти позовних вимог
провадження у справі закрити

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена
відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
О.А. Проценко

Суддя:
В.В. Мельник