Справа № 820/488/14
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 березня 2014 р.
№ 820/488/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого - Судді Бездітка Д.В.,

при секретарі судового засідання -
Ділбарян А.О.,

за участю: представників позивача -
Герус І.В., Тюменцева В.Ю.,

представника відповідача - Міщук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Харківський тракторний
завод ім. С.Орджонікідзе"

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів

про скасування податкового
повідомлення-рішення ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне
товариство "Харківський тракторний
завод ім. С.Орджонікідзе", звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
відповідача, Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів, в якому просить
суд скасувати податкове
повідомлення-рішення Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів від 24.12.2013 року
№.

Свій позов позивач обґрунтував тим, що
при проведенні перевірки податковим
органом та при оформленні її
результатів мало місце не дотримання
вимог податкового законодавства,
висновки акту перевірки є
неправомірними, а оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
прийняте з порушенням норм діючого
законодавства України, що є підставою
для його скасування, посилаючись на
відомості, які викладені в позовній
заяві.

Представники позивача в судовому
засіданні підтримали позовні вимоги в
повному обсязі з підстав зазначених у
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
просив в їх задоволенні відмовити
через безпідставність. Згідно наданих
до суду письмових заперечень пояснив,
що оскаржуване в даній справі
податкове повідомлення - рішення від
24.12.2013 року № є цілком законним та
обґрунтованим, винесеним відповідно до
чинного законодавства, а позовні
вимоги позивача є безпідставними.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши
доводи позову, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що Спеціалізованою
державною податковою інспекцією з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів на підставі
п.200.10. ст.200 Податкового кодексу України
проведено камеральну перевірку даних,
задекларованих у податковій звітності
позивача з податку на додану вартість
за квітень 2013 року, за результатами
якою складено акт №370/40.0-05750295 від
19.06.2013р.

В даному акті перевірки відображені
порушення п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201
Податкового Кодексу України, а саме АТ
"ХТЗ" до складу податкового кредиту
квітня 2013р. по контрагенту ТОВ
Міжрегіональна аудиторська фірма
"Експертиза" була включена податкова
накладна №4 від 26.04.2013р. на суму ПДВ 10833,33
грн., яка не була зареєстрована в
Єдиному реєстрі податкових накладних.

Фактично порушення податкового
законодавства, яке встановлене
контролюючим органом, стосується того,
що податкова накладна №4 від 26.04.2013р. не
зареєстрована в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

З цього приводу суд зазначає, що
правила обрахування розміру
податкового кредиту з податку на
додану вартість регламентовані п.198.1.
ст. 198 Податкового кодексу України, яким
передбачено право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п. 198.6 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.4 ст. 204 Податкового
кодексу України податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг).

Згідно до п. 6.1. Порядку заповнення
податкової накладної затвердженої
Наказом Міністерства фінансів України
01.11.2011 N 1379, оригінал податкової
накладної надається покупцю
(отримувачу) товарів/послуг на його
вимогу.

Податкова накладна, яка відповідно до
пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Кодексу
підлягає реєстрації у Єдиному реєстрі
податкових накладних, надається
покупцю тільки після реєстрації, що
здійснюється в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України. При цьому
у верхній лівій частині податкової
накладної робляться відповідні
відмітки (потрібне виділяється
поміткою "Х").

Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Виявлення розбіжностей даних
податкової накладної та Єдиного
реєстру податкових накладних є
підставою для проведення органами
державної податкової служби
документальної позапланової виїзної
перевірки продавця та у відповідних
випадках покупця товарів/послуг.

Системно аналізуючи зазначені норми
законодавства, суд приходить до
висновку, що відсутність факту
реєстрації платником податку -
продавцем товарів (послуг) податкових
накладних в Єдиному реєстрі не надає
права покупцю на включення сум податку
на додану вартість до складу
податкового кредиту та не звільняє
продавця від обов'язку включення суми
податку на додану вартість, вказану в
податковій накладній, до суми
податкових зобов'язань за відповідний
звітний період.

Представником контролюючого органу
надано до суду відомості з Єдиного
реєстру податкових накладних, які
підтверджують те, що податкова
накладна № 4 від 26.04.2013р. не
зареєстрована в реєстрі.

Відповідно до ст. 70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи представники
позивача повідомили суд, що податкова
накладна №4 від 26.04.2013 р. відсутня на
підприємстві. Відповідач також не
надав доказів наявності вказаної
податкової накладної.

Отже, суд дійшов до висновку, що
податкова накладна №4 від 26.04.2013р.
включена до податкової декларації
Публічного акціонерного товариства
"Харківський тракторний завод ім.
С.Орджонікідзе" за квітень 2013 року
помилково.

Також, судом встановлено, що 20.06.2013 року
Позивачем було подано уточнюючу
декларацію (уточнюючий розрахунок) №
з виправленими показниками.

Так Позивачем виключено зі складу
податкового кредиту квітня 2013 р.
податкову накладну № 4 від 26.04.2013 р. на
суму 10833,33 грн., натомість включено
податкову накладну №4 від 25.04.2013 р. на
суму 5000,0 грн. (реєстр № від 20.06.2013
р.). та податкову накладну № 5 від 26.04.2013
р. на суму 5833,33 грн. (реєстр № від
20.06.2013 р.).

Відомостей щодо неприйняття вказаного
вище уточнюючого розрахунку
контролюючий орган не надав, а отже,
розрахунок був прийнятий відповідачем.

Крім того, слід звернути увагу на те, що
уточнюючий розрахунок № наданий
до контролюючого органу в період між
складанням акту перевірки та
винесенням податкового
повідомлення-рішення.

Згідно з п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу
України у разі якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу) платник податків
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним податковій декларації
(крім обмежень, визначених цією
статтею), він зобов'язаний надіслати
уточнюючий розрахунок до такої
податкової декларації за формою
чинного на час подання уточнюючого
розрахунку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З огляду на положення ст.71 КАС України
та беручи до уваги приписи п. 4.1 ст.4
Податкового кодексу України, котрими
встановлена презумпція правомірності
рішень платника податків, суд доходить
висновку, що поданих суб'єктом владних
повноважень доказів є явно недостатньо
для висновку про правомірність
спірного податкового повідомлення -
рішення.

Статтею 86 КАС України передбачено, що
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не
мають для суду наперед встановленої
сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності (ч.3 ст.86).

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта
владних повноважень мають бути
законними та обґрунтованими,
прийнятими чи вчиненими в межах
наданих повноважень, мати під собою
конкретні об'єктивні факти, на підставі
яких його ухвалено або вчинено, а суд,
відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, перевіряє чи прийнято
такі рішення на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення,
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення, своєчасно,
тобто протягом розумного строку. Також
рішення суб'єкта владних повноважень
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що Публічним
акціонерним товариством "Харківський
тракторний завод ім. С.Орджонікідзе"
при оформленні податкової декларації
за квітень 2013 року допущено помилку та
те, що вказана помилка виправлена
шляхом подачі уточнюючого розрахунку
за вказаний період, суд дійшов до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства "Харківський
тракторний завод ім. С.Орджонікідзе" до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального головного
управління Міндоходів від 24.12.2013 року
№.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства "Харківський тракторний
завод ім. С.Орджонікідзе" () сплачений при поданні позову
судовий збір в розмірі 182.70 грн. (сто
вісімдесят дві гривні 70 копійок).

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено КАС України,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 07
березня 2014 року.

Суддя
Д.В. Бездітко