Справа № 806/1614/13-а
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
Житомир справа № 806/1614/13-a

час прийняття: 12 год. 20 хв.
категорія 3.7.1

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Липи В.А.,

за участі секретаря Костарчука О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління державної
автомобільної інспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Житомирській області, прапорщика
міліції УДПС ВДАІ Богунського РВ м.
Житомира Денисевича Володимира
Анатолійовича, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Житомирській області,
сержанта міліції Дробиша Максима
Вікторовича про визнання дій
протиправними, стягнення витрат на
правову допомогу, витрат на проїзд,
відшкодування моральної шкоди 2000,00
грн.,

встановив:

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
адміністративного суду з позовом, в
якому, з урахуванням уточнених
позовних вимог, просив визнати
протиправними дії прапорщика міліції
УДПС ВДАІ Богунського РВ м. Житомира
Денисевича Володимира Анатолійовича
щодо тимчасового затримання та
доставлення на спеціальний майданчик
транспортного засобу, автомобіль
ЗАЗ-DAEWOO, модель 13110, № кузова НОМЕР_2,
державний номер НОМЕР_1, яке відбулося
16.01.2013 року; визнати протиправними дії
прапорщика міліції УДПС ВДАІ
Богунського РВ м. Житомира Денисевича
Володимира Анатолійовича щодо
складання Акту огляду та тимчасового
затримання транспортного засобу № 01644
від 16.01.2013 року; визнати протиправними
дії сержанта міліції УЛПС ВДАЇ
Богунського РВ м. Житомира Дробиша
Максима Вікторовича щодо доставлення
на спеціальний майданчик Житомирської
філії державного підприємства МВС
України "Інформ-Ресурси" тимчасово
затриманого транспортного засобу,
автомобіль ЗАЗ-DAEWOO, модель 13110, № кузова
НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, яке
відбулося 16.01.2013 року; стягнути з
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Житомирській області на його користь
моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн.,
завдану незаконними діями прапорщика
міліції УДПС ВДАІ Богунського РВ м.
Житомира Денисевича Володимира
Анатолійовича; стягнути з Головного
управління Державної казначейської
служби України в Житомирській області
на його користь витрати на правову
допомогу в розмірі 3000,00 грн.; стягнути з
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Житомирській області на його користь
шкоду завдану незаконними діями
прапорщика міліції УДПС ВДАЇ
Богунського РВ м. Житомира Денисевича
Володимира Анатолійовича у вигляді
витрат на проїзд у таксі в розмірі 900,00
грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач зазначив, що 16 січня 2013 року під
час керування транспортним засобом, а
саме: автомобілем ЗАЗ-DAEWOO, модель 13110, №
кузова НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1,
який належить йому на праві власності,
його зупинили співробітники УДПС ВДАЇ
Богунського РВ м. Житомира та
повідомили, що причиною зупинки
автомобіля є вчинення ним
адміністративного правопорушення, а
саме: керування транспортним засобом з
простроченими тимчасовими водійськими
правами та перетинання подвійної
смуги, в результаті чого працівниками
УДПС ВДАЇ Богунського РВ м. Житомира
було складено протоколи про
адміністративне правопорушення та Акт
огляду та тимчасового затримання
транспортного засобу. В подальшому
зазначеними працівниками транспортний
засіб був доставлений на спеціальний
майданчик без виклику спеціальних
автомобілів - евакуаторів, чим було
порушено вимоги Порядку тимчасового
затримання та зберігання транспортних
засобів на спеціальних майданчиках і
стоянках, затвердженого постановою КМ
України від 17.12.2008 року. Крім того, в
порушення ч. 2 ст. 265-2 КУпАП
співробітниками ВДАЇ йому не було
надано можливості повідомити про
тимчасове затримання його
транспортного засобу та своє місце
знаходження іншу особу за власним
вибором.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та просили задовольнити в
повному обсязі з підстав викладених у
позовній заяві та письмових доказів
приєднаних до неї.

Представник Управління державної
автомобільної інспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Житомирській області в судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлений
вчасно та належним чином. Надав до суду
заяву, в якій просив справу розглядати
без його участі, позовні вимоги не
визнає.

Денисевич В.А. в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, надав
письмові заперечення, посилаючись на
які, просив відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Дробиш Максим Вікторович у судовому
засіданні позов не визнав, просив
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Представник Головного управління
Державної казначейської служби
України в Житомирській області в
судове засідання не з'явився, про час та
місце судового засідання повідомлений
вчасно та належним чином. Про причини
неявки до суду не повідомив.

Розглянувши подані позивачем та
відповідачами документи і матеріали,
заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, відповідачів,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позову виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 16 січня 2013 року
прапорщик міліції УДПС ВДАІ
Богунського РВ м. Житомира Денисевич
В.А. та сержант міліції Дробиш М.В. несли
службу на маршруті патрулювання по
забезпеченню громадського порядку та
безпеки дорожнього руху в м. Житомирі.

Під час патрулювання о 22 год. 07 хв. ними
було зупинено транспортний засіб, а
саме: автомобіль ЗАЗ-DAEWOO, модель 13110, №
кузова НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_1, який належить
йому на праві власності. Причиною
зупинки автомобіля слугувало вчинення
ОСОБА_1 адміністративного
правопорушення, а саме: керування
транспортним засобом з простроченими
тимчасовими водійськими правами та
перетинання подвійної смуги.

Відносно ОСОБА_1 було складено
протоколи про адміністративні
правопорушення від 16.01.2013 року № 889833 та
№ 889776 та винесено постанову по справі
про адміністративне правопорушення
серії АНІ № 219195, згідно якої ОСОБА_1
визнано винним у скоєнні
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126
КУпАП та накладено стягнення у виді
штрафу в розмірі 425, 00 грн.

Крім цього, 16.01.2013 року о 22 год. 40 хв.
прапорщиком міліції УДПС ВДАІ
Богунського РВ м. Житомира Денисевичем
В.А. та сержантом міліції Дробишем М.В.
було складено Акт огляду та
тимчасового затримання транспортного
засобу, згідно якого останні здійснили
огляд та тимчасове затримання
транспортного засобу, а саме:
автомобіля ЗАЗ-DAEWOO, модель 13110, № кузова
НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, який
належить ОСОБА_1, шляхом доставлення
його для зберігання на спеціальний
майданчик.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам суд виходив з
наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із статтею 265-2 КУпАП, у разі
наявності підстав вважати, що водієм
вчинено порушення, передбачені
частинами першою, другою, третьою,
четвертою, шостою і сьомою статті 121,
статтями 121 1, 122 5, 126, частинами першою,
другою, третьою і четвертою статті 130,
статтями 132 1, 206 1 цього Кодексу,
працівник відповідного підрозділу
Міністерства внутрішніх справ України,
що забезпечує безпеку дорожнього руху,
тимчасово затримує транспортний засіб
шляхом блокування або доставляє його
для зберігання на спеціальний
майданчик чи стоянку (якщо розміщення
затриманого транспортного засобу
суттєво перешкоджає дорожньому руху), в
тому числі за допомогою спеціального
автомобіля - евакуатора. Про тимчасове
затримання робиться відповідний запис
у протоколі про адміністративне
правопорушення.

Після тимчасового затримання
транспортного засобу працівник
відповідного підрозділу Міністерства
внутрішніх справ України, що
забезпечує безпеку дорожнього руху,
зобов'язаний надати особі можливість
повідомити про тимчасове затримання
транспортного засобу та своє
місцезнаходження іншу особу за власним
вибором і вжити заходів щодо
повернення автомобіля до місця
постійної дислокації, а також
забороняє експлуатацію транспортного
засобу до усунення несправностей,
виявлених у процесі його огляду, або до
демонтажу спеціальних світлових або
звукових сигнальних пристроїв.

Транспортний засіб може бути тимчасово
затриманий на строк до вирішення
справи про адміністративне
правопорушення, але не більше трьох
днів з моменту такого затримання.

Після закінчення триденного строку
тимчасового затримання транспортного
засобу особа має право звернутися за
отриманням тимчасово затриманого
транспортного засобу. Таке звернення
особи є обов'язковим для його виконання
незалежно від стадії вирішення справи
про адміністративне правопорушення.

За подання такого звернення та
повернення особі тимчасово
затриманого транспортного засобу не
може стягуватися плата.

Процедуру тимчасового затримання,
зберігання транспортних засобів на
спеціальних майданчиках і стоянках та
їх повернення визначено Порядком
тимчасового затримання та зберігання
транспортних засобів на спеціальних
майданчиках і стоянках, затвердженого
Постановою Кабінету міністрів України
від 17.12.2008 р. № 1102 (далі Порядок).

Відповідні положення містить також
Інструкція з оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративні порушення в сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху,
затвердженої наказом МВС України від
26.02.2008 року № 77, згідно із п. 4.6 якої у
разі наявності підстав вважати, що
водієм вчинено вищезазначені
порушення, працівник
Державтоінспекції МВС тимчасово
затримує транспортний засіб шляхом
блокування або доставляє його для
зберігання на спеціальний майданчик чи
стоянку (якщо розміщення затриманого
транспортного засобу суттєво
перешкоджає дорожньому руху), в тому
числі за допомогою спеціального
автомобіля-евакуатора. Про тимчасове
затримання робиться відповідний запис
у протоколі про адміністративне
правопорушення.

Пунктом 2 Порядку визначено, що
тимчасове затримання транспортного
засобу уповноваженою особою
Державтоінспекції проводиться у
випадках, передбачених статтею 265-2
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, зокрема у разі, коли
неможливо усунути причину затримання
на місці виявлення адміністративного
правопорушення, і передбачає примусове
припинення використання такого
транспортного засобу шляхом його
блокування за допомогою технічних
пристроїв або доставлення на
спеціальний майданчик чи стоянку, якщо
транспортний засіб створює значні
перешкоди дорожньому руху.

Уповноваженим особам
Державтоінспекції забороняється брати
участь у здійсненні блокування або
евакуації транспортних засобів у
випадках, не передбачених законом.

Згідно із п. 3 Порядку, доставлення
транспортного засобу на спеціальний
майданчик чи стоянку здійснюється за
допомогою спеціальних автомобілів -
евакуаторів (далі - евакуатор), у тому
числі тих, що належать підприємствам,
установам та організаціям, які
провадять діяльність, пов'язану з
транспортуванням транспортних
засобів, і з якими Державтоінспекцією
укладені в установленому порядку
договори.

Для доставлення транспортного засобу
на спеціальний майданчик чи стоянку
уповноважена особа Державтоінспекції
викликає евакуатор через чергового по
підрозділу Державтоінспекції (п. 4
Порядку).

Після прибуття евакуатора
уповноважена особа Державтоінспекції
робить у присутності двох свідків і
представника підприємства, установи
або організації, яким належить
евакуатор, запис у протоколі про
адміністративне правопорушення про
тимчасове затримання транспортного
засобу із зазначенням:

1) дати, часу, місця порушення і підстави
для тимчасового затримання та
доставлення транспортного засобу на
спеціальний майданчик чи стоянку;

2) посади, місця роботи, прізвища, імені
та по батькові особи, яка приймає
рішення про тимчасове затримання і
доставлення транспортного засобу на
спеціальний майданчик чи стоянку;

3) типу, марки, державного
реєстраційного номера, переліку
візуальних недоліків та пошкоджень
транспортного засобу, що тимчасово
затримується і доставляється на
спеціальний майданчик чи стоянку;

4) найменування, місцезнаходження та
номера телефону підприємства, установи
або організації, які доставляють
транспортний засіб на спеціальний
майданчик чи стоянку, державного
реєстраційного номера евакуатора;

5) адреси місця зберігання
транспортного засобу;

6) посади, прізвища, імені та по батькові
особи, яка виконує роботи з доставлення
транспортного засобу на спеціальний
майданчик чи стоянку.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що у разі
коли доставити транспортний засіб на
спеціальний майданчик чи стоянку
неможливо, уповноважена особа
Державтоінспекції проводить його
затримання шляхом блокування з
дотриманням умов безпеки дорожнього
руху.

З системного аналізу положень статті
265-2 КУпАП та вказаних вище підзаконних
актів слідує, що співробітник ДАЇ, як
крайній захід, має право тимчасово
затримати транспортний засіб шляхом
його доставляння для зберігання на
спеціальний майданчик або стоянку за
допомогою евакуатора лише за
обов'язкової наявності всіх чотирьох
складових у сукупності:

1) скоєння відповідного правопорушення,
визначеного статтею 265-2 КУпАП;

2) на місці зупинки неможливо усунути
причину затримання;

3) розміщення транспортного засобу у
місці затримання суттєво перешкоджає
дорожньому руху;

4) водієві надана можливість повернути
автомобіль на місце постійної
дислокації, а він такою можливістю не
скористався.

Таким чином, обов'язковою умовою для
затримання автомобіля шляхом
доставляння евакуатором на
спеціальний майданчик є розміщення
транспортного засобу у місці
затримання з суттєвим перешкоджанням
дорожньому руху, тобто транспортний
засіб повинен створювати
значні/суттєві перешкоди дорожньому
руху, робити неможливим рух
транспортних засобів проїзною
частиною автомобільної дороги. За
відсутності цієї умови транспортний
засіб затримується шляхом блокування.

Проте, факт розміщення позивачем
транспортного засобу з суттєвим
перешкоджанням дорожньому руху окрім
пояснень позивача спростовується
протоколом про адміністративне
правопорушення, складеним
відповідачами, у якому зазначено,
зокрема, що "16.01.2013…водій ОСОБА_1
керував"...вищезазначеним автомобілем
"...в м. Житомирі по вул. Київській…",
тобто позивач був зупинений
відповідачем під час руху, а фактичною
підставою для затримання автомобіля
стало порушення статті 126 КУпАП, про що
зазначено у Акті огляду та тимчасового
затримання автомобіля. Вказані
документи не містять відомостей про
розміщення транспортного засобу з
суттєвим перешкоджанням дорожньому
руху та не підтверджують, що позивачеві
надавалась можливість повернути
автомобіль на місце постійної
дислокації, але він такою можливістю не
скористався.

Також, відповідачами, а саме:
прапорщиком міліції УДПС ВДАІ
Богунського РВ м. Житомира Денисевичем
В.А. та сержантом міліції Дробишем М.В.
було самостійно доставлено на
спеціальний майданчик тимчасово
вилучений транспортний засіб, а саме:
автомобіль ЗАЗ-DAEWOO, модель 13110, № кузова
НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, який
належить ОСОБА_1, без виклику
евакуатора через чергового по
підрозділу Державтоінспекції.

Крім того, суд звертає увагу на той
факт, що Акт огляду та тимчасового
затримання транспортного засобу не
містить відомостей про спеціальний
майданчик на який було доставлено
автомобіль позивача.

Слід також, зазначити, що постановою
Богунського районного суду м. Житомира
від 01.04.2013 року постанову в справі про
адміністративне правопорушення серії
АНІ № 219195 від 25.01.2013 року про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 скасовано та
закрито провадження в справі.

Виходячи з обставин справи та
наведених норм законодавства, а також
зважаючи на те, що відповідачі не
довели правомірності оскаржуваних
позивачем дій, суд погоджується з
доводами позивача про те, що тимчасове
затримання транспортного засобу та
доставлення його на спеціальний
майданчик, проведено відповідачами
Денисевичем В.А. та Дробишем М.В. без
законних на то підстав і з порушенням
Порядку тимчасового затримання та
зберігання транспортних засобі на
спеціальних майданчиках і стоянках.
Тому позов в частині визнання
протиправними дії прапорщика міліції
УДПС ВДАІ Богунського РВ м. Житомира
Денисевича Володимира Анатолійовича
та сержанта міліції УЛПС ВДАЇ
Богунського РВ м. Житомира Дробиша
Максима Вікторовича щодо тимчасового
затримання та доставлення на
спеціальний майданчик транспортного
засобу, автомобіль ЗАЗ-DAEWOO, модель 13110,
№ кузова НОМЕР_2, державний номер
НОМЕР_1, яке відбулося 16.01.2013 року та
складання Акту огляду та тимчасового
затримання транспортного засобу № 01644
від 16.01.2013 року суд задовольняє.

Щодо стягнення витрат на оплату послуг
адвоката в загальній сумі 3000, 00 грн., суд
зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України,
витрати, пов'язані з оплатою допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які надають правову допомогу за
договором, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги, передбачених законом.

З огляду на наведене не підлягає до
задоволення стягнення на користь
позивача витрат на оплату послуг
адвоката в загальній сумі 3000, 00 грн.

Щодо стягнення збитків в розмірі 900, 00
грн., понесених позивачем на проїзд у
таксі, суд зазначає наступне.

Згідно статті 22 ЦК України, особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є: втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала; особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини; шкода,
завдана каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок непереборної сили,
відшкодовується у випадках,
встановлених законом; шкода, завдана
правомірними діями, відшкодовується у
випадках, встановлених цим Кодексом та
іншим законом (стаття 1166 ЦК України).

Позивач вважає, що внаслідок
протиправних дій працівників міліції
Денисевича В.А. та Дробиша М.В., ним
понесені збитки в сумі 900, 00 грн. за
проїзд на таксі, оскільки його
транспортний засіб був тимчасово
вилучений.

Разом з тим, позивачем не доведено
перед судом належними доказами
завдання вказаними діями відповідачів
збитків (матеріальної шкоди) в
розумінні статей 22, 1166 ЦК України, а
тому вимоги в цій частині задоволенню
не підлягають.

Щодо стягнення моральної шкоди в
розмірі 2000, 00 грн., позивач в
обґрунтування позовних вимог в цій
частині посилається на те, що внаслідок
протиправних дій відповідачів, йому
було завдано значну моральну шкоду, яка
полягає в перенесенні нервових
стресів, психічних потрясінь,
безсонних ночей, підриві репутації та
авторитету.

Статтею 56 Конституції України,
гарантовано право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної чи
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Згідно положень ст. 23 Цивільного
Кодексу України №435-IV від 16.01.2003 року,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Статтею 1167 ЦК України встановлено, що
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті. Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала:1) якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки; 2) якщо шкоди завдано
фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування як запобіжного заходу
тримання під вартою або підписки про
невиїзд, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт; 3) в інших
випадках, встановлених законом.

Згідно із п. 5 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 4 від 31.03.1995
року "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіяння, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіяння, та
вини в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, позивач повинен
обґрунтувати, чим підтверджується факт
заподіяння йому моральних чи фізичних
страждань, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.
Позивач повинен надати до суду
обґрунтований розрахунок суми, яку він
просить стягнути.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи вказані вимоги позивачем не
виконані.

Згідно статті 69 КАС України, доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових та речових доказів,
висновків експерті

Частина 1 ст. 71 КАС України вказує, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 69, 86, 87, 94, 158-163, 167, 186,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії прапорщика
міліції УДПС ВДАІ Богунського РВ м.
Житомира Денисевича Володимира
Анатолійовича щодо тимчасового
затримання та доставлення на
спеціальний майданчик транспортного
засобу, автомобіль ЗАЗ-DAEWOO, модель 13110,
№ кузова НОМЕР_2, державний номер
НОМЕР_1, яке відбулося 16.01.2013 року.

Визнати протиправними дії прапорщика
міліції УДПС ВДАІ Богунського РВ м.
Житомира Денисевича Володимира
Анатолійовича щодо складання Акту
огляду та тимчасового затримання
транспортного засобу № 01644 від 16.01.2013
року.

Визнати протиправними дії сержанта
міліції УЛПС ВДАЇ Богунського РВ м.
Житомира Дробиша Максима Вікторовича
щодо доставлення на спеціальний
майданчик Житомирської філії
державного підприємства МВС України
"Інформ-Ресурси" тимчасово затриманого
транспортного засобу, автомобіль
ЗАЗ-DAEWOO, модель 13110, № кузова НОМЕР_2,
державний номер НОМЕР_1, яке відбулося
16.01.2013 року.

Відшкодувати на користь ОСОБА_1 з
Державного бюджету України понесені
судові витрати у сумі 149 гривень 20
копійок.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
В.А.
Липа

Повний текст постанови виготовлено: 18
лютого 2014 р.