Справа № 811/2949/13-а
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2013-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2013 року
Справа № 811/2949/13-а

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Черниш О.А., розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(надалі - ФОП ОСОБА_1) звернувся до суду з
позовом до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області (надалі -
Кіровоградська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 28.08.13, № від 28.08.13.

Позов ФОП ОСОБА_1 мотивовано тим, що
спірні податкові повідомлення-рішення,
якими йому визначено до сплати суми
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість та з податку з доходів
фізичних осіб, прийняті відповідачем
на підставі акту перевірки
№57/11-23-17-01/НОМЕР_1 від 07.08.13, яким
встановлено нікчемність правочинів,
укладених між ним та ПП
"Кіровоград-арсенал-плюс". Позивач,
заперечуючи такі висновки відповідача,
вказуючи на правомірність формування
податкового кредиту з ПДВ за
господарськими операціями з придбання
товарів у вказаного контрагента та
витрат, безпосередньо пов'язаних з
отриманням доходів, які підтверджені
належними первинними документами,
доводячи реальність цих господарських
взаємовідносин, стверджуючи про
відсутність судових рішень про
визнання їх недійсними, просить суд
визнати протиправними та скасувати
спірні податкові повідомлення-рішення.

Представник відповідача у письмових
запереченнях позов не визнав,
стверджуючи, що витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування податком на доходи
фізичних осіб, та податковий кредит з
ПДВ сформовані позивачем за
господарськими операціями з ПП
"Кіровоград - арсенал - плюс", усі
операцій купівлі-продажу якого не
спричиняють реального настання
правових наслідків та є нікчемними по
ланцюгу по вигодонабувача. Посилаючись
на результати перевірки цього
контрагента, якою встановлено, що ним
проводилися транзитні фінансові
потоки, спрямовані на здійснення
операцій з метою штучного формування
валових витрат та податкового кредиту
іншим платникам податків, у т.ч.
позивачу, наполягав на правомірності
висновків акту перевірки позивача та
оскаржуваних ним податкових
повідомлень - рішень. У зв'язку з цим,
просив суд у позові відмовити.

Сторони у судове засідання 05.11.13 не
прибули, подавши до суду заяви про
розгляд справи без участі їхніх
представників.

Відповідно до частини 4 статті 122 КАС
України особа, яка бере участь у справі,
має право заявити клопотання про
розгляд справи за її відсутності. Якщо
таке клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними в
ній матеріалами.

Розглянувши справу у порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами, суд встановив такі
обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 з 08.04.08 зареєстрований як
фізична особа-підприємець виконавчим
комітетом Кіровоградської міської
ради, перебуває на обліку платників
податків у Кіровоградській ОДПІ ГУ
Міндоходів у Кіровоградській області,
з 20.06.08 зареєстрований як платник
податку на додану вартість. (а.с. 9, 14, 15,
т.1)

Посадовою особою Кіровоградської ОДПІ
ГУ Міндоходів у Кіровоградській
області у період 25-31.07.13 проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по господарським
взаємовідносинам з ПП "Кіровоград -
арсенал - плюс" за період березень,
серпень, вересень 2012 року, результати
якої оформлено актом №57/11-23-17-01/НОМЕР_1
від 07.08.13 (а.с. 28-51, т.1).

Висновками акту перевірки
констатовані зокрема такі порушення:

- ч.1, 5 ст.203, ч.1, ч.2 ст.215, ч.1 ст.216, ч.2 ст.228
ЦК України в частині недодержання
вимог зазначених статей в момент
вчинення правочинів, які не спрямовані
на реальне настання наслідків;

- п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України
- донараховано податок з доходів
фізичних осіб за 2012 рік в сумі 4 097,36 грн.;

- п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.6 ст.201
Податкового кодексу України - завищено
податковий кредит з податку на додану
вартість на загальну суму 5 439,52 грн. в
т.ч.: за березень 2012 року на 849,87 грн., за
серпень 2012 року на 3 214,31 грн., за
вересень 2012 року на 1 375,34 грн.

На підставі цього акту Кіровоградською
ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській
області винесено такі податкові
повідомлення-рішення форми "Р":

- № від 28.08.13, яким згідно з пп.54.3.1
п.54.3 ст.54 та відповідно до ч.2 п.123.1 ст.123
Податкового кодексу України, за
порушення п.177.4 ст.177 Податкового
кодексу України позивачу визначено
суму грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 6 146,04
грн., з яких 4 097,36 грн. - за основним
платежем, 2 048,68 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями. (а.с. 52, т.1);

- № від 28.08.13, згідно з пп.54.3.1 п.54.3
ст.54 та відповідно до ч.2 п.123.1 ст.123
Податкового кодексу України, за
порушення п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198,
п.201.6 ст.201 Податкового кодексу України
позивачу визначено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 8 159, 29 грн., з яких 5
439,52 грн. - за основним платежем, 2 719,77
грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями. (а.с. 54, т.1).

Перевіряючи правомірність спірних
податкових повідомлень-рішень, суд
виходив з того, що предметом спору є
висновки податкового органу про
неправомірність формування позивачем
даних податкового обліку, у яких
відображені взаємовідносини з ПП
"Кіровоград - арсенал - плюс". Порушення
податкового законодавства
кваліфіковані відповідачем за п.177.4
ст.177, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.6
ст.201 Податкового кодексу України і
полягали в тому, що позивач сформував
витрати, безпосередньо пов'язані з
отриманням доходу, які враховуються
для визначення об'єкта оподаткування
податком на доходи фізичних осіб за 2012
рік, та податковий кредит з податку на
додану вартість за період березень,
серпень, вересень 2012 року за
господарськими операціями з ПП
"Кіровоград - арсенал - плюс", визнаними
нікчемним правочином.

Статтею 177 ПК України урегульований
порядок оподаткування доходів,
отриманих фізичною особою -
підприємцем від провадження
господарської діяльності, крім осіб, що
обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктами 177.2, 177.3 статті 177 ПК
України, об'єктом оподаткування є
чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця.

Для фізичної особи - підприємця,
зареєстрованого як платник податку на
додану вартість, не включаються до
витрат і доходу суми податку на додану
вартість, що входять до ціни придбаних
або проданих товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пункту 177.4 статті 177 ПК
України до переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом III цього Кодексу.

Порядок формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
унормований статтею 198 ПК України.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій зокрема з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше; дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.
(пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу. У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.6 статті 201 ПК
України податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Таким чином, витрати, безпосередньо
пов'язані з одержанням доходу, для
цілей визначення оподатковуваного
доходу, а також податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на доходи
фізичних осіб або податкового кредиту
з податку на додану вартість навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів.

Як передбачено пунктом 44.1 статті 44 ПК
України, для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством. Платникам податків
забороняється формування показників
податкової звітності, митних
декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

У позові позивач посилався на те, що
дані його податкового обліку, у яких
відображені взаємовідносини з ПП
"Кіровоград - арсенал - плюс" і які не
визнаються відповідачем, підтверджені
належними первинними документами, які
не були взяті податковим органом до
уваги.

Досліджуючи у ході судового розгляду
справи обставини здійснення
господарських операцій позивача, на
підставі яких ним були сформовані дані
податкового обліку, поставлені під
сумнів відповідачем, суд встановив, що
виявлені податковим органом під час
перевірки позивача порушення
стосуються господарських зобов'язань,
що випливають із укладеного ним з ПП
"Кіровоград - арсенал - плюс" договору
купівлі-продажу №9 від 13.01.12, за умовами
якого ПП "Кіровоград - арсенал - плюс"
(продавець) в рамках договірної
вартості зобов'язується продати ФОП
ОСОБА_1 (покупцю) запасні частини для
автомобіля "Камаз" в асортименті, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити товар, в термін п'яти
банківських днів (а.с. 56, т. 1).

На виконання умов цього договору ПП
"Кіровоград - арсенал - плюс" упродовж
березня, серпня, вересня 2012 року
поставлено позивачу товар -
автозапчастини вартістю 32 778, 90 грн., у
т.ч. ПДВ - 5463, 15 грн.

Про поставку товару ПП "Кіровоград -
арсенал - плюс" виписані позивачу
видаткові накладні №КАП-000235 від 01.03.12,
№КАП-000240 від 02.03.12, №КАП-0000245 від 05.03.12,
№КАП-000259 від 12.03.12, №КАП-000256 від 12.03.12,
№КАП-000265 від 13.03.12, №КАП-000264 від 13.03.12,
№КАП-000271 від 14.03.12, №КАП-000274 від 15.03.12,
№КАП-000273 від 15.03.12, №КАП-000284 від 16.03.12,
№КАП-000290 від 19.03.12, №КАП-000295 від 19.03.12,
№КАП-000301 від 20.03.12, №КАП-000322 від 23.03.12,
№КАП-000323 від 23.03.12, №КАП-000336 від 26.03.12,
№КАП-000874 від 01.08.12, №КАП-000883 від 03.08.12,
№КАП-0000884 від 03.08.12, №КАП-000891 від 06.08.12,
№КАП-000892 від 06.08.12, №КАП-000900 від 07.08.12,
№КАП-000897 від 07.08.12, №КАП-000904 від 08.08.12,
№КАП-000911 від 10.08.12, №КАП-000910 від 10.08.12,
№КАП-000917 від 13.08.12, №КАП-000916 від 13.08.12,
№КАП-000921 від 14.08.12, №КАП-000918 від 14.08.12,
№КАП-000924 від 15.08.12, №КАП-000925 від 15.08.12,
№КАП-000929 від 16.08.12, №КАП-000938 від 20.08.12,
№КАП-000937 від 20.08.12, №КАП-000939 від 21.08.12,
№КАП-000945 від 22.08.12, №КАП-000943 від 22.08.12,
№КАП-000944 від 22.08.12, №КАП-000947 від 23.08.12,
№КАП-000949 від 27.08.12, №КАП-000951 від 28.08.12,
№КАП-000958 від 29.08.12, №КАП-000955 від 29.08.12,
№КАП-000960 від 30.08.12, №КАП-000976 від 03.09.12,
№КАП-000978 від 04.09.12, №КАП-000980 від 05.09.12,
№КАП-000984 від 07.09.12, №КАП-000985 від 07.09.12,
№КАП-000983 від 07.09.12, №КАП-000986 від 07.09.12,
№КАП-000988 від 10.09.12, №КАП-000989 від 10.09.12,
№КАП-000990 від 11.09.12, №КАП-000994 від 12.09.12,
№КАП-000996 від 14.09.12, №КАП-000997 від 15.09.12,
№КАП-000998 від 17.09.12, №КАП-000995 від 17.09.12,
№КАП-001006 від 18.09.12, №КАП-001012 від 19.09.12,
№КАП-001016 від 20.09.12, №КАП-001017 від 20.09.12,
№КАП-001025 від 21.09.12, №КАП-001035 від 24.09.12,
№КАП-01027 від 24.09.12, №КАП-001029 від 24.09.12,
№КАП-001040 від 25.09.12, №КАП-00155 від 28.09.12
(а.с. 59-129, т. 1) та податкові накладні №6
від 01.03.12, №11 від 02.03.12, №16 від 05.03.12, №31
від 12.03.12, №28 від 12.03.12, №28 від 12.03.12, №37
від 13.03.12, №35 від 12.03.12, №43 від 14.03.12, №46
від 15.03.12, №45 від 15.03.12, №55 від 16.03.12, №61
від 19.03.12, №65 від 19.03.12, №71 від 20.03.12, №95
від 23.03.12, №96 від 23.03.12, №107 від 26.03.12, №11
від 01.08.12, №20 від 03.08.12, №24 від 03.08.12, №27
від 06.08.12, №28 від 06.08.12, №36 від 07.08.12, №34
від 07.08.12, №39 від 08.08.12, №46 від 10.08.12, №45
від 10.08.12, №51 від 13.08.12, №50 від 13.08.12, №55
від 14.08.12, №52 від 14.08.12, №58 від 15.08.12, №59
від 15.08.12, №63 від 16.08.12, №70 від 20.08.12, №69
від 20.08.12, №72 від 21.08.12, №78 від 22.08.12, №75
від 22.08.12, №76 від 22.08.12, №82 від 27.08.12, №79
від 23.08.12, №83 від 28.08.12, №89 від 29.08.12, №87
від 29.08.12, №91 від 30.08.12, №11 від 03.09.12, №12
від 04.09.12, №14 від 05.09.12, №17 від 07.09.12, №18
від 07.09.12, №16 від 07.09.12, №19 від 07.09.12, №21
від 10.09.12, №22 від 10.09.12, №23 від 11.09.12, №27
від 12.09.12, №28 від 14.09.12, №29 від 15.09.12, №31
від 17.09.12, №30 від 17.09.12, №37 від 18.09.12, №43
від 19.09.12, №49 від 20.09.12, №50 від 20.09.12, №56
від 21.09.12, №65 від 24.09.12, №60 від 24.09.12, №61
від 24.09.12, №71 від 25.09.12, №84 від 28.09.12 (а.с.
130-200, т.1)

Розрахунки за поставлений товар
проведено ФОП ОСОБА_1 у безготівковій
формі, про що свідчать копії виписок по
банківському рахунку (а.с. 201-203, т. 1).

Суми ПДВ за податковими накладними ПП
"Кіровоград - арсенал - плюс" включені
позивачем до складу податкового
кредиту податкових декларацій з ПДВ, а
саме 849, 87 грн. - за березень 2011 року, 3214, 31
грн. - за серпень 2012 року, 1375, 34 грн. - за
вересень 2012 року, усього - 5439, 52 грн.
Витрати на придбання товарів у сумі 27
315, 75 грн. задекларовані позивачем у
складі документально підтверджених
витрат, пов'язаних з господарською
діяльністю (вартість придбаних
товарно-матеріальних цінностей, що
реалізовані або використані у
виробництві продукції) податкової
декларації про майновий стан і доходи
за 2012 рік.

Як установлено судом, позивач має у
власності вантажні автомобілі, які
використовує у своїй господарській
діяльності, надаючи послуги з
перевезення вантажів (а.с. 18 - 26, 27 т.1).
Придбані у ПП "Кіровоград - арсенал -
плюс" автозапчастини були використані
позивачем в утриманні, експлуатації та
ремонті цих автотранспортних засобів,
про що свідчать надані суду акти
установки запасних частин (а.с. 218-243, т. 1)
та акти списання (а.с. 244-250, т. 1, а.с. 1 - 17,
т.2)

Таким чином, судом установлено, що
право на формування витрат,
безпосередньо пов'язаних з одержанням
доходів, та податкового кредиту з ПДВ
по взаємовідносинах з ПП "Кіровоград -
арсенал - плюс" виникло внаслідок
фактичного проведення господарських
операцій, які є об'єктами
оподаткування, підтверджено належними
первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку.

Воднораз, як вбачається зі змісту акту
перевірки позивача, підставою для
невизнання його права на формування
витрат та податкового кредиту з
податку на додану вартість по
взаємовідносинах з цим контрагентом
послугували висновки податкового
органу про нікчемність укладених ним
правочинів, оскільки вони не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними,
та не створюють інших юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з їх
недійсністю. В підґрунтя цього
покладено висновки акту
Кіровоградської ОДПІ Кіровоградської
області ДПС від 27.05.13 №437/1520/35451281 "Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ПП
"Кіровоград-арсенал- плюс" з питань щодо
правомірності формування податкового
кредиту з податку на додану вартість з
ТОВ "Логістичний центр "Укравтовантаж",
ТОВ "Арагон торг", ТОВ "Браво СРЛ", ТОВ
"Приємна пропозиція", ТОВ "АКОПТ" за
період січень, лютий, березень, травень,
червень, серпень, вересень 2012 року",
яким установлено, що
підприємствами-покупцями ПП
"Кіровоград-арсенал-Плюс" безпідставно
сформований податковий кредит за
рахунок сум ПДВ, згідно податкових
накладних, виписаних ПП
"Кіровоград-арсенал-Плюс" за вказаний
період. (а.с. 46-56, т.3).

Посилаючись на встановлені вказаним
актом обставини, відповідач,
здійснюючи перевірку позивача, дійшов
висновку, що операції з поставки
товарів ПП "Кіровоград - арсенал - плюс"
позивачу не спричиняють реального
настання правових наслідків, а отже є
нікчемними по ланцюгу до
"вигодонабувача".

За визначенням, наведеним у частині 1
статті 202 ЦК України, правочином є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті
215 ЦК України недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин).

Частиною 1 статті 216 ЦК України
передбачено, що недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю.

Згідно зі статтею 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним. Якщо визнаний
судом недійсний правочин було вчинено
з метою, що завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то при
наявності умислу у обох сторін - в разі
виконання правочину обома сторонами - в
дохід держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за угодою,
а в разі виконання правочину однією
стороною з іншої сторони за рішенням
суду стягується в дохід держави все
одержане нею і все належне - з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. При наявності умислу лише у
однієї із сторін все одержане нею за
правочином повинно бути повернуто
іншій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
за рішенням суду стягується в дохід
держави.

Відповідачем не надано суду доказів
наявності у діях конкретних осіб,
причетних до діяльності позивача чи ПП
"Кіровоград-арсенал-плюс", наміру
(умислу) порушити публічний порядок, як
обов'язкової умови визнання нікчемним
укладеного між ними правочину, що б
тягло за собою негативні наслідки для
позивача у вигляді невизнання даних
податкового обліку, у яких відображені
ці взаємовідносини.

Крім того, правочин, який вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлені цим правочином, про що
йдеться в акті перевірки
№57/11-23-17-01/НОМЕР_1 від 07.08.13, визначається
законом як фіктивний (стаття 234 ЦК
України). Фіктивні правочини не
віднесено законом до нікчемних, їх
недійсність визнається тільки судом.

Доказів наявності судових рішень про
визнання недійсною угоди, укладеної
між позивачем та ПП
"Кіровоград-арсенал-плюс", ініційованих
податковим органом у порядку,
передбаченому частиною 3 статті 228,
статтею 234 ЦК України, або щодо
фіктивної діяльності останнього,
визнаної такою у порядку,
передбаченому статтею 55-1 ГК України, 205
КК України, відповідачем суду не
надано.

Відповідач, стверджуючи про
нікчемність вчиненого позивачем
правочину, не довів наявність у нього
мети, суперечної інтересам держави і
суспільства. Про наявність такої мети у
платника податку (покупця) не можуть
свідчити лише факти певних порушень
правил ведення господарської
діяльності чи оподаткування будь-ким з
постачальників товару у ланцюгу
постачання. Крім того, відносини між
учасниками попередніх ланцюгів
постачань товарів та послуг не мають
безпосереднього впливу на дослідження
факту реальності господарської
операції, вчиненої між останнім у
ланцюгу постачань платником податків
та його безпосереднім контрагентом.

Суд зазначає, що то факт, що контрагент
позивача - ПП "Кіровоград - арсенал -
плюс" - у періоди, що перевірялися, мав
господарські взаємовідносини з
підприємствами, що мають ознаки
фіктивності, зокрема, ТОВ "Логістичний
центр "Укравтовантаж", ТОВ "Арагон торг",
ТОВ "Браво СРЛ", ТОВ "Приємна
пропозиція", ТОВ "АКОПТ", не є
підтвердженням нікчемності угод,
укладених з позивачем, оскільки
відповідачем не доведено взаємозв'язку
між зазначеними підприємствами та
підприємством позивача. Зокрема,
відповідачем не надано суду доказів, що
товари, які поставлялися позивачу за
укладеним з ПП "Кіровоград - арсенал -
плюс" договором, придбавалися останнім
саме у контрагентів, які мають ознаки
фіктивності.

Зі змісту актів перевірки
Кіровоградської ОДПІ Кіровоградської
області ДПС №437/1520/35451281 від 27.05.13
вбачається, що перевірка ПП
"Кіровоград-арсенал-плюс" проводилася з
окремих питань, а саме щодо
відображення податкового кредиту,
сформованого за рахунок ТОВ
"Логістичний центр "Укравтовантаж", ТОВ
"Арагон торг", ТОВ "Браво СРЛ", ТОВ
"Приємна пропозиція", ТОВ "АКОПТ". Інші
питання (зокрема його взаємовідносини
з позивачем) в ході перевірки не
досліджувалися. Тому суд вважає, що
відповідачем вказаний акт
безпідставно використаний під час
перевірки позивача як доказ, що
підтверджує факти виявлених порушень
податкового законодавства з його боку.

Суд зазначає, що чинне законодавство не
ставить право платника податків на
формування даних свого податкового
обліку в залежність від дотримання
вимог податкового законодавства
іншими суб'єктами господарювання,
зокрема, тими, які не були
постачальниками товарів (послуг), на
вартість яких нарахований ПДВ, що
включений платником податку до
податкового кредиту. Така правова
позиція викладена у постанові
Верховного Суду України №21-47а10 від
31.01.11, яка в силу статті 244-2 КАС України є
обов'язковою для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України.

Суд зауважує, що платник податків
(покупець товару) не має обов'язку та
повноважень здійснювати контроль за
дотриманням постачальниками товару
вимог податкового законодавства та
правил ведення господарської
діяльності і в подальшому нести
відповідальність за можливу
неправомірну діяльність будь-кого з
контрагентів. Лише встановлення факту
узгодженості дій платника податків з
недобросовісними постачальниками з
метою незаконного отримання
податкових вигод або його обізнаності
з такими діями постачальників чи
сприяння ухиленню постачальниками
товару від виконання податкових
зобов'язань може слугувати підставою
для відмови у праві на податковий
кредит. При цьому такі висновки не
можуть ґрунтуватися на припущеннях, а
повинні підтверджуватися належними
доказами.

Між тим, таких доказів відповідачем
суду не надано, а судом не здобуто.

На запит суду ПП "Кіровоград - арсенал -
плюс" підтвердило
фінансово-господарські відносини з ФОП
ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу №9
від 13.01.12, що мали місце у березні,
серпні, вересні 2012 року, надавши
відповідні первинні документи, зміст
яких ідентичний змісту документів,
наданих позивачем, та докази
декларування цих взаємовідносин у
податковій звітності (а.с. 33 - 249, т.2, а.с. 1
- 27, т.3).

Суд, дослідивши у судовому засіданні
обставини здійснення господарських
операцій, на підставі яких сформовані
дані податкового обліку, поставлені
під сумнів відповідачем, та оцінивши
відносини, які склалися безпосередньо
між учасниками цих операцій, дійшов до
висновку, що господарські операції з
придбання позивачем товарів у ПП
"Кіровоград - арсенал - плюс" мали місце
та фактично здійснені. Товари придбані
з метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Витрати, пов'язані з
одержанням доходів, та сума ПДВ, що
віднесена до складу податкового
кредиту, підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами. Вказані
первинні документи, які наявні у
позивача та надавалися податковому
органу на перевірку, відповідають
вимогам Закону України "Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні". У ході розгляду
справи достовірність цих документів
відповідачем не спростовано та не
доведено, що викладені у них відомості
не відповідають дійсності.

У ході судового розгляду судом не
здобуто доказів, які б ставили під
сумнів реальність виконання операції з
поставки товарів позивачу,
невідповідність цієї операції
дійсному економічному змісту, або
засвідчили б наявність інших обставин,
що підтвердили недобросовісність
позивача як платника податків.

Отже, висновки податкового органу про
порушення позивачем п.177.4 ст.177, п.198.1,
п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.6 ст.201
Податкового кодексу України при
декларуванні ним даних податкового
обліку по спірних взаємовідносинах з
ПП "Кіровоград - арсенал - плюс" є
безпідставними.

Оскільки відповідачем не доведено суду
фактів порушення ФОП ОСОБА_1 норм
податкового законодавства при
декларуванні показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування та
податкових зобов'язань у податкових
деклараціях про майновий стан і доходи
та з податку на додану вартість, тому
збільшення грошових зобов'язань на
підставі пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, передбачених пунктом 123.1
статті 123 ПК України, є неправомірним.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У ході розгляду справи відповідачем
правомірність спірних податкових
повідомлень - рішень № від 28.08.13,
№ від 28.08.13 не доведено, тому позов
про визнання їх протиправними та
скасування підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 КАС України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Зважаючи на
задоволення позову, суд вважає за
необхідне присудити позивачу з
державного бюджету здійснені ним
судові витрати у сумі 143,05 грн. (а.с. 2, т.1)

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області № від
28.08.13, № від 28.08.13.

Присудити фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 з Державного бюджету України
судовий збір у сумі 143,05 грн.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання її копії
апеляційної скарги, з одночасним
надісланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.А.
Черниш