Справа № 803/1549/13-а
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/1303/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області

на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року

у справі №803/1549/13-а (11132/13/876)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аветра» (надалі - ТОВ
«Аветра»)

до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області (надалі - Луцька ОДПІ ГУ
Міндоходів у Волинській області)

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

встановив:

Позивач звернувся до Волинського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому поставлено питання про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень Луцької
ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській
області № та № від 26 червня
2013 року.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року у задоволені позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийняте нове, яким
позовні вимоги задоволено. Визнані
протиправними та скасовані податкові
повідомлення-рішення Луцької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Волинській області
№ та № від 26 червня 2013 року.

Не погодившись з висновками суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, ставить питання
про скасування рішення суду
апеляційної інстанції та залишення в
силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими
інстанціями, податковим органом
проведено документальну невиїзну
позапланову перевірку ТОВ «Аветра» з
питань правомірності подання
уточнюючих розрахунків податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок до
декларації з податку на додану
вартість за лютий, червень та липень 2012
року.

За підсумками перевірки складено акт
№3098/22.1/30733174 від 04 червня 2013 року, в
якому зазначено порушення позивачем
п.198.1 та п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу
України, п.4.6.3 Порядку заповнення і
подання податкової звітності з податку
на додану вартість, внаслідок чого
занижено суму податку на додану
вартість, яка підлягає нарахуванню та
сплаті в бюджет за лютий, червень та
липень 2012 року та завищено суму податку
на додану вартість, яка підлягає сплаті
в бюджет за березень, квітень,
серпень-грудень 2012 року та
січень-квітень 2013 року. А також
порушення п.200.14 ст.200 Податкового
Кодексу України, в результаті чого
занижено суму бюджетного
відшкодування за квітень 2013 року..

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення від 26 червня 2013
року форми "Р" №, яким збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг) на певну
суму та форми "В2" №, яким
збільшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість на відповідну суму.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, колегія суддів апеляційної
інстанції цілком вірно та обґрунтовано
виходила з наступного.

В силу приписів пп.14.1.175 п.14.1 ст.14
Податкового Кодексу України
податковий борг - це сума узгодженого
грошового зобов'язання, з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності, але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Пунктами 200.1 та 200.3 статті 200
Податкового Кодексу України
передбачено, що сума податку, що
підлягає сплаті/перерахуванню до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
періоду та сумою податкового кредиту
такого звітного періоду. При від'ємному
значенні розрахованої суми, вона
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні/податкові періоди,
в тому числі розстроченого або
відстроченого, а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного періоду.

Згідно п.п.4.6.3 п.4.6 розділу 3 глави 5
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, в редакції, що діяла
станом на дату подання позивачем
уточнюючих розрахунків до податкових
декларацій, якщо за результатами
поточного звітного/податкового
періоду платником податку визначено
від'ємне значення різниці між сумою
податкових зобов'язань і сумою
податкового кредиту - заповнено рядок 19
декларації, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу за
попередні звітні періоди з податку на
додану вартість, у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до Кодексу, що значиться на
особовому рахунку платника на перше
число звітного періоду -
відображається у рядку 20.1 декларації, а
решта зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду - відображається у
рядку 20.2 декларації поточного
звітного/податкового періоду та
переноситься до рядка 21.1 декларації
наступного звітного періоду. У
деклараціях 0121-0123/0130/0140 зараховується
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду -
відображається у рядку 20.2 декларації
поточного звітного/податкового
періоду та переноситься до рядка 21.1
декларації наступного
звітного/податкового періоду. Рядок 20.1
у деклараціях 0121 - 0123/0130/0140 не
заповнюється.

Поряд з цим, відповідно до п.п.192.1 та
пп.192.3 ст.192 Податкового Кодексу
України, якщо після постачання
товарів/послуг здійснюється будь-яка
зміна суми компенсації їх вартості,
включаючи наступний за постачанням
перегляд цін, перерахунок у випадках
повернення товарів/послуг особі, яка їх
надала, або при поверненні
постачальником суми попередньої
оплати товарів/послуг, суми податкових
зобов'язань та податкового кредиту
постачальника та отримувача
підлягають відповідному коригуванню.
Результат перерахунку податкових
зобов'язань і податкового кредиту
постачальника та отримувача
відображається у складі податкової
декларації за звітний податковий
період у порядку, визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
фінансової політики.

Положення п.50.1 ст.50 Податкового Кодексу
України передбачають, що в разі, коли в
майбутніх податкових періодах, з
урахуванням визначених строків
давності, платник податків самостійно,
в тому числі за результатами
електронної перевірки, виявляє
помилки, що містяться у раніше поданій
ним податковій декларації, крім
визначених обмежень, він зобов'язаний
надіслати уточнюючий розрахунок до
такої податкової декларації за формою
чинного на час подання уточнюючого
розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно, в тому числі за
результатами електронної перевірки
виявлені. Також платник податків, який
самостійно, в тому числі за
результатами електронної перевірки,
виявляє факт заниження податкового
зобов'язання минулих податкових
періодів, зобов'язаний, за винятком
установлених випадків:

- або надіслати уточнюючий розрахунок і
сплатити суму недоплати та штраф у
розмірі трьох відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого
розрахунку;

- або відобразити суму недоплати у
складі декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Якщо після подачі декларації за
звітний період платник податків подає
нову декларацію з виправленими
показниками до закінчення граничного
строку подання декларації за такий
самий звітний період, то штрафи,
визначені у цьому пункті, не
застосовуються.

Відповідно до п.198.1 та 198.6 ст.198
Податкового Кодексу України, платник
податку має право на віднесення сум
податку на додану вартість до
податного кредиту, зокрема у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів та послуг. До
податного кредиту не відносяться суми
податку на додану вартість, не
підтверджені податковими накладними.

Судом апеляційної інстанції вірно
зазначено, що на підставі вищевказаних
норм ТОВ "Аветра" було правомірно
подано уточнюючі розрахунки до
декларацій з податку на додану
вартість за лютий, червень та липень 2012
року. Подання уточнюючих розрахунків
за червень та липень 2012 року ТОВ
"Аветра" здійснювало у відповідності до
п.4.6.3 Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість.

Крім того, апеляційний суд дійшов
вірного висновку про відсутність
порушення позивачем п.п.198.1 та п.п.198.6
ст.198 Податкового Кодексу України,
оскільки право на віднесення сум
податку на додану вартість до
податного кредиту ТОВ "Аветра"
підтверджується наявними в матеріалах
справи податковими накладними, які
оформлені належним чином.

Отже, за відсутності порушення
позивачем п.4.6.3 Порядку заповнення і
подання податкової звітності з податку
на додану вартість та п.198.6 ст.198
Податкового Кодексу України, колегія
суддів апеляційної інстанції дійшла
правильного висновку про відсутність
порушення ТОВ "Аветра" п.200.14 ст.200
Податкового Кодексу України.

Доводи касаційної скарги не
спростовують зазначених висновків
суду.

За таких обставин, судом апеляційної
інстанції, виконано всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи,
вирішено справу у відповідності з
нормами матеріального права,
постановлено обґрунтоване рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для справи. Висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх перегляду з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області - залишити без змін.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ О.В.Вербицька

___________________ О.В.Муравйов