Справа № 752/22061/13-а(6а/752/233/13)
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Пасинок В.С.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

04 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва на
ухвалу Голосіївського районного суду
м.Києва від 16 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва про
перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 16 грудня 2013 року задоволено
подання старшого державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві про зміну способу та
порядку виконання судового рішення.

Відповідач в апеляційній скарзі
просить скасувати зазначену ухвалу від
16 грудня 2013 року, оскільки вважає, що
суд порушив норми матеріального права.

Окрім того, відповідач заявив
клопотання про поновлення строку
апеляційного оскарження зазначеної
ухвали. Суд апеляційної інстанції
задовольнив дане клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Постановою Голосіївського районного
суду м.Києва від 01 лютого 2012 року
позовні вимоги задоволено частково:
визнано дії управління Пенсійного
фонду України в Голосіївському районі
м. Києва щодо відмови в нарахуванні та
виплаті ОСОБА_2 щомісячної державної
соціальної надбавки до пенсії як
«дитині війни» в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, у відповідності до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», за період з 01.05.2011 року по
22.07.2011 року - протиправними; зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва
нарахувати та виплатити ОСОБА_2
щомісячну державну соціальну надбавку
до пенсії як «дитині війни» в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, у
відповідності до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», за
період з 01.05.2011 року по 22.07.2011 року з
урахуванням раніше виплачених сум за
вказаний період.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.03.2013
постанову Голосіївського районного
суду м.Києва від 01 лютого 2012 року
залишено без змін.

Постановою від 26.07.2013 року відкрито
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа № 2-а-77/12, виданого
19.06.2013 року на виконання постанови
Голосіївського районного суду м.Києва
від 01 лютого 2012 року.

Згідно з матеріалами справи, позивачу
нараховано доплати за рішенням суду,
проте виплати нарахованих сум не
здійснено у зв'язку з відсутністю
бюджетних коштів.

З метою повного виконання судового
рішення, 12.12.2013 старший державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві подав
до суду подання про зміну способу та
порядку виконання судового рішення.

Суд першої інстанції задовольнив
подання та змінив спосіб та порядок
виконання судового рішення.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 01 лютого 2012 року
позовні вимоги задоволено частково:
визнано дії управління Пенсійного
фонду України в Голосіївському районі
м. Києва щодо відмови в нарахуванні та
виплаті ОСОБА_2 щомісячної державної
соціальної надбавки до пенсії як
«дитині війни» в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, у відповідності до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», за період з 01.05.2011 року по
22.07.2011 року - протиправними; зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва
нарахувати та виплатити ОСОБА_2
щомісячну державну соціальну надбавку
до пенсії як «дитині війни» в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, у
відповідності до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», за
період з 01.05.2011 року по 22.07.2011 року з
урахуванням раніше виплачених сум за
вказаний період.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Голосіївського районного суду м. Києва
від 01 лютого 2012 року та синтез
наведених процесуальних норм дають
підстави зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин, старший державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві
просив змінити не спосіб виконання
постанови суду, а фактично судове
рішення по суті позовних вимог і
вирішити додаткову позовну вимогу про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи подання про зміну
способу виконання рішення, не звернув
увагу та не врахував відмінності між
позовною вимогою як обраним судом
видом захисту порушених прав позивача
від способу виконання судового рішення
як одного з його заходів, чим змінив
постанову суду по суті за відсутності
на це процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
"захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої пенсії,
яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

Таким чином, з урахуванням того, що
фактичні обставини справи судом першої
інстанції встановлено повно та
правильно, але неправильно застосовано
норми процесуального права, що
призвело до ухвалення незаконного
судового рішення, колегія суддів
вважає за необхідне скасувати ухвалу
Голосіївського районного суду м. Києва
від 16 грудня 2013 року та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
заяви про зміну способу і порядку
виконання рішення суду.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст.
197, ст.ст. 199, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва
задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду
м. Києва від 16 грудня 2013 року скасувати.

У задоволенні подання старшого
державного виконавця Голосіївського
районного суду м. Києва від 16 грудня 2013
року про зміну способу та порядку
виконання судового рішення відмовити.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.