Справа № 801/19/14
Суддя: Іщенко Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 801/19/14

05.03.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Іщенко Г.М.,

суддів Омельченка В. А. ,

Санакоєвої М.А.

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу №
801/19/14 за апеляційною скаргою
Євпаторійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Автономній
Республіці Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим (суддя Афанасьєв М.С.)
від 07.02.2014

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (вул. Південна, буд.36, селище
міського типу Чорноморське,
Чорноморський район, Автономна
Республіка Крим, 96400)

до Євпаторійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Автономній
Республіці Крим (вул. Дм. Ульянова,
буд.2Б, місто Євпаторія, Автономна
Республіка Крим, 97408)

про визнання неправомірними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 07.02.2014 позов
задоволено: визнані противоправними та
скасовані: податкове
повідомлення-рішення Чорноморського
відділення Євпаторійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Автономній Республіці Крим № та
рішення № від 18.11.2013; вирішено
питання про судові витрати.

Не погодившись з даним рішенням суду,
Євпаторійська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів в Автономній
Республіці Крим звернулась з
апеляційною скаргою, в якій просить
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
07.02.2014 скасувати та прийняте нове
рішення, яким у задоволені позову
відмовити повністю у зв'язку з
порушенням судом норм матеріального
права.

Правом на участь у судовому засіданні
сторони не скористались. Про час та
місце розгляду справи повідомлені
належним чином та своєчасно.

05.03.2014 від відповідача надійшло
клопотання про розгляд справи без
участі його представника, яке судовою
колегією було задоволено.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України неприбуття у
судове засідання сторін, належним
чином повідомлених про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи, є
підставою для розгляду справи в
порядку письмового провадження. Судова
колегія знаходить можливим
апеляційний розгляд справи у
відсутність сторін, визнаючи
достатніми для розгляду апеляційної
скарги наявні в матеріалах справи
письмові докази.

Розглянувши справу в порядку статей 195,
пункту 2 частини першої статті 197
Кодексу адміністративного судочинства
України, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
(далі-позивач) звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Євпаторійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Автономній
Республіці Крим (далі-відповідач) про
визнання неправомірними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Позов мотивований тим, що оскаржувані
рішення відповідача прийняті
необґрунтовано, оскільки не
передбачено, що акцизна марка повинна
бути збережена при відкритті пляшок
для продажу алкогольних напоїв на
розлив, крім того, пляшка з якої
відбувався налив алкогольних напоїв не
була встановленого зразка пляшок, на
яких передбачена бути акцизна марка.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що вимоги позивача є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню, а податкове
повідомлення-рішення та рішення про
застосування штрафних фінансових
санкції, є противоправними та
підлягають скасуванню.

Із такими висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів,
оскільки вони відповідають фактичним
обставинам справи та вимогам
матеріального права, що регулює спірні
правовідносини.

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства України є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних
суддів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Кожному гарантується право на захист
його прав, свобод та інтересів
незалежним і неупередженим судом
(стаття 6 Кодексу адміністративного
судочинства України).

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Отже, згідно з вищенаведеними нормами
права, позивач має право звернутися до
адміністративного суду з позовом, якщо
він вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю відповідача (суб'єкта
владних повноважень) порушено його
права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин. При цьому,
обставину дійсного (фактичного)
порушення прав, свобод чи інтересів
позивача має довести належними та
допустимими доказами саме відповідач.

При апеляційному перегляді справи
встановлено, що 18.11.2013 відповідачем
винесені: податкове
повідомлення-рішення № про
застосування суми штрафних санкцій у
розмірі 59,00 грн. та рішення № ,
яким до позивача застосовані суми
штрафних санкцій в розмірі 8500,00 грн.

Передумовою прийняття спірних
повідомлення-рішення та рішення став
акт від 24.10.2013 за реєстраційним номером
№47/21.1-17//24102013 фактичної перевірки
позивача з питань додержання
суб'єктами господарювання вимог,
встановлених законодавством України,
які є обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами, яка проведена у
період з 23.10.2013 по 24.10.2013 на підставі
наказу Головного управління
Міндоходів в Автономній Республіці
Крим №710 від 16.10.2013 про призначення та
проведення фактичної перевірки та
направлень на перевірку №113, №114, №115
від 22.10.2013.

З акту перевірки вбачається, що в
реалізації знаходиться 1 закоркована
пляшка вина «Ай-Серез» об'ємом 0,5 літра
за ціною 29,50 грн. без марки акцизного
податку (збору) невідомого виробника.
Супровідні документи на вказану пляшку
відсутні. Тобто, встановлено порушення
статті 11 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», статті 266
Податкового кодексу України, пункту 12
статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
застосування до позивача штрафних
санкцій за реалізацію та зберігання
алкогольних напоїв без марок акцизного
податку встановленого зразка є
безпідставним з огляду на наступне.

Відповідно до 138 Кодексу
адміністративного судочинства України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи та які
належить встановити при ухваленні
судового рішення у справі.

Судом першої інстанції безперечно
встановлено, що під час проведення
перевірки, в приміщенні кафе-піцерія
«Смак» знаходилось у продажу вино на
розлив у великих пляшках, продаж вина
на розлив відбувався шляхом наповнення
вина у пластмасові пляшки, які також
знаходились у приміщенні магазину. З
пояснень позивача, які були надані нею
під час проведення перевірки,
встановлено, що у пластмасовій пляшці
об'ємом 0,5 літра знаходиться вино без
заводської упаковки, оскільки вино
було перелито у цю пляшку з заводської
пляшки. Тобто пластмасова пляшка
об'ємом 0,5 літра з надписом вино «Ай
серез», про яку було зазначено у акті
перевірки не являється заводською
упаковкою.

Заявником апеляційної скарги не
враховано, що згідно з пунктом 58.1
статті 58 Податкового кодексу України у
разі коли сума грошового зобов'язання
платника податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 54 цього Кодексу
(крім декларування товарів,
передбаченого для громадян), або у разі
коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

Тобто, замість податкових повідомлень,
податкових повідомлень-рішень та
рішень про застосування штрафних
(фінансових) санкцій передбачено
складання та надсилання платникам
податків лише податкових
повідомлень-рішень.

Через викладене суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
рішення про застосування фінансових
санкцій № від 18.11.2013, яким до
позивача застосовані фінансові
санкції в розмірі 8500,00 грн. не
відповідає встановленій Податковим
кодексом України формі, та як наслідок
не може бути визнане правомірним, через
що є противоправним та підлягає
скасуванню.

Стосовно податкового
повідомлення-рішення від 18.11.2013 №
судова колегія зазначає наступне.

Згідно з нормами Податкового кодексу
України, податкове
повідомлення-рішення містить підставу
для нарахування (зменшення)
податкового зобов'язання та/або
зменшення (збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість; посилання на норму
цього Кодексу та/або іншого закону,
контроль за виконанням якого покладено
на контролюючі органи, відповідно до
якої був зроблений розрахунок або
перерахунок грошових зобов'язань
платника податків.

Відповідно до частин першої та
четвертої статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою застосування штрафних
санкцій до позивача податковим
повідомленням-рішенням від 18.11.2013
№ є порушення ним статті 3.12
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Проте, зазначений вище
нормативно-правовий акт містить
статтю 3, яка в свою чергу передбачає 15
пунктів, та не містить положень статті
3.12, що свідчить про відсутність у
податковому повідомленні-рішенні
посилання на норму закону яку порушено
позивачем.

До того ж, у оскаржуваному податковому
повідомленні-рішенні від 18.11.2013
№ взагалі немає посилання на
статтю яка передбачає
відповідальність за порушення про яке
йдеться в акті перевірки. Податкове
повідомлення рішення містить
посилання тільки на загальну норму
статтю 54 Податкового Кодексу. Таким
чином на підставі чого до позивача
застосовано штрафну санкцію в розмірі
59,00 грн. взагалі не вбачається. Тобто,
винесене податкове
повідомлення-рішення не відповідає
вимогам норм Податкового кодексу
України.

Оцінюючи дії Євпаторійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Автономній Республіці Крим щодо
прийняття оскаржуваних податкового
повідомлення-рішення № та
рішення № від 18.11.2013, суд повинен
керуватися вимогами частини третьої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України та перевіряти, чи
прийняті (вчинені) вони: на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Стаття 19 Конституції України
зобов'язує орган влади діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, "на підставі"означає, що
суб'єкт владних повноважень повинний
бути утворений у порядку, визначеному
Конституцією та законами України та
зобов'язаний діяти на виконання закону,
за умов та обставин, визначених ним.

Отже, "у межах
повноважень"означає, що суб'єкт владних
повноважень повинен вчиняти дії, не
виходячи за межі прав та обов'язків,
встановлених законами.

Отже, "у спосіб"означає, що суб'єкт
владних повноважень зобов'язаний
дотримуватися встановленої законом
процедури вчинення дії, і повинен
обирати лише встановлені законом
способи правомірної поведінки при
реалізації своїх владних повноважень.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про задоволення позовних вимог,
оскільки відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, при прийнятті 18.11.2013
податкового повідомлення-рішення
№ про застосування суми штрафних
санкцій у розмірі 59,00 грн. та рішення №
, яким до позивача застосовані
суми штрафних санкцій в розмірі 8500,00
грн. діяв не в порядку статті 19
Конституції України, тобто, не на
підставі діючого законодавства
України.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які спростували б висновки суду першої
інстанції.

Суд першої інстанції повно та
правильно з'ясував характер спірних
правовідносин, правильно застосував
зазначені норми матеріального права,
що підлягають застосуванню, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими при розгляді
справи.

Доводи апеляційної скарги щодо
неправильного застосування норм
матеріального та процесуального права
висновків суду першої інстанції не
спростовують, оскільки ґрунтуються на
невірному трактуванні відповідачем
наведених правових норм.

Суд першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, ретельно
дослідив наявні докази, дав їм належну
оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення відповідно до
вимог матеріального та процесуального
права, рішення не може бути змінено чи
скасовано з підстав, що викладені в
апеляційній скарзі, а тому постанова
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 07.02.2014
підлягає залишенню без змін,
апеляційна скарга Євпаторійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Автономній Республіці
Крим задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 195, 197, пунктом 1
частини першої статті 198, статтею 200,
пунктом 1 частини першої статті 205,
статтями 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Євпаторійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Автономній Республіці
Крим залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
07.02.2014 у справі № 801/19/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
Г.М. Іщенко

Судді підпис
В.А.Омельченко

підпис М.А.Санакоєва

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
Г.М. Іщенко