Справа № 223/1086/13-а
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Луньова О.Г.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
справа №223/1086/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Вугледарського міського управління
праці та соціального захисту населення
Вугледарської міської ради на
постанову Вугледарського міського
суду Донецької області від 03 січня 2014
року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_2 до Вугледарського
міського управління праці та
соціального захисту населення
Вугледарської міської ради про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з даним
позовом, в якому просила визнати
протиправними дії відповідача щодо
нарахування та виплати їй грошової
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 14.01.2013 року по 30.11.2013 року в
розмірі, меншому ніж прожитковий
мінімум для дітей віком до 6 років, та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплатити їй щомісячну
грошову допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку за
період за вказаний період з
урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Вугледарського міського суду
Донецької області від 09 грудня 2014 року
позовні вимоги за період з 10.04.2013 року
по 18.05.2013 року включно залишені без
розгляду.

Постановою Вугледарського міського
суду Донецької області від 03 січня 2014
року визнано дії протиправними та
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату позивачу
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку з 19.05.2013 року по 30.11.2013 року включно
відповідно до ст. 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням" з
урахуванням проведених виплат.

Не погодившись з таким рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог. На
обґрунтування апеляційної скарги
наголошує на правомірності своїх дій і
зазначає, що соціальна допомога по
догляду за дитиною позивачу була
сплачена у встановлених чинним
законодавством розмірах.

Відповідно до ч.8 ст.183-2 КАС України,
справу розглянуто в порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла до наступного.

Судом установлено і підтверджується
матеріалами справи, що позивачка є
матір'ю дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
зв'язку з чим перебуває у відпустці по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, знаходиться на обліку
у відповідача та отримує грошову
допомогу як застрахована особа у
розмірі 130,00 грн. щомісяця.

Позивачка вважає, що відповідачем не
доплачена державна допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у встановленому
законодавством розмірі, у зв'язку з чим,
звернулася до суду з даним позовом.

Так, судом установлено, що відповідачем
з 14.01.2013 р. позивачці призначена
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею 3-х років відповідно до
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», розмір якої визначено
відповідно до Порядку призначення і
виплати допомоги державної допомоги
сім'ям з дітьми», затвердженому
постановою КМУ №1751 від 27.12.2001 року.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28.12. 2007
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України"
(далі-Закон№107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
№2811-ХІІ, дія якого поширювалася на
осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом № 2240-III, який поширював свою дію
на застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами. Зокрема, статтею 43
Закону № 2240-III було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-VIне приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

В подальшому, ані Законом України «Про
Державний бюджет на 2012 рік», ані
Законом України «Про Державний бюджет
на 2013 рік», ані іншими законами не
встановлювався інший розмір допомоги,
ніж в Законах №2811-ХІІ та №2240-ІІІ.

Оскільки даний спір виник щодо виплати
допомоги особі за 2013 рік, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, на спірні
правовідносини поширюються норми
спеціального Закону (Закон № 2240-III),
відповідно до статті 43 якого допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
25.12.2012 року в справі №21-410а12.

Відповідно до ст.244-2 КАС України,
рішення Верховного суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, колегія суддів погоджує
висновок суду першої інстанції, що
відповідач, виплачуючи позивачці
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі, встановленому постановою
Кабінету Міністрів України від 27.12.2001
року № 1751 "Про затвердження Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми", діяв
неправомірно, і вважає, що судом першої
інстанції справу вирішено правильно у
відповідності до норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому підстав для
скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст.183-2,195,197,205,206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Вугледарського
міського управління праці та
соціального захисту населення
Вугледарської міської ради на
постанову Вугледарського міського
суду Донецької області від 03 січня 2014
року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_2 до Вугледарського
міського управління праці та
соціального захисту населення
Вугледарської міської ради про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без задоволення, а постанову
суду - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду постанови,
прийнятої у скороченому провадженні,
набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною і
подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Л.В. Губська

Судді:
Т.Г. Арабей

І.В.
Геращенко