Справа № 826/15339/13-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О.,
за участю секретаря судового засідання
Міщенко Ю.М., представника позивача
Олександровича О.М., представника
відповідача Сперкача С.В., розглянувши
у відкритому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу ДПІ у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 19.12.2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укравіаекспорт» до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві про зобов"язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укравіаекспорт"
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві
щодо скасування податкових
повідомлень-рішень від 03 липня 2013 року
№ та №, від 03 жовтня 2013 року
№ та №.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
19.12.2013 року позов задоволено частково:
визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві від 03
жовтня 2013 року № та №.

В іншій частині адміністративного
позову відмовлено.

Відповідач в апеляційній скарзі
просить скасувати постанову від 19.12.2013
року, оскільки вважає, що судом
порушено норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, розглянувши
матеріали справи, апеляційну скаргу,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ
у Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві проведено позапланову виїзну
перевірку щодо правомірності
нарахування Товариством з обмеженою
відповідальністю «Укравіаекспорт»
залишку від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобовязання та
сумою кредиту за лютий 2013 року.

За результатами перевірки складено акт
від 10 червня 2013 року №46/15.6/38149505 (далі -
Акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення
позивачем пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6
статті 198 Податкового кодексу України у
зв'язку із завищенням податкового
кредиту за серпень, жовтень-грудень 2012
року, січень, лютий 2013 року.

На підставі Акту перевірки відповідач
прийняв:

- податкове повідомлення-рішення
від 03 липня 2013 року №, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на 926 924,00
грн, у тому числі за основним платежем
на 741 538,00 грн, за штрафними (фінансовими)
санкціями - 185 386,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення
від 03 липня 2013 року №, яким
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
червень, серпень, жовтень-грудень 2012
року, січень, лютий 2013 року на 3 965 751,00
грн

За результатами адміністративного
оскарження рішенням Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві від 09
вересня 2013 року №4151/10/2615-10.04.04 податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Печерському
районі від 03 липня 2013 року №
скасовано в частині застосування
штрафної (фінансової) санкції у розмірі
1,00 грн, податкове повідомлення-рішення
ДПІ у Печерському районі від 03 липня 2013
року № скасовано у сумі 741 574,00 грн

У зв'язку із частковим скасуванням
вказаних вище податкових
повідомлень-рішень ДПІ у Печерському
районі надіслала позивачу нові
податкові повідомлення-рішення
аналогічного змісту тільки на менші
суми, а саме: податкове
повідомлення-рішення 03 жовтня 2013 року
№ згідно якого ТОВ
"Укравіаекспорт" збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 926 923,00 грн, у тому
числі за основним платежем на 741 538,00
грн, за штрафними (фінансовими)
санкціями - 185 385,00 грн, та податкове
повідомлення-рішення 03 жовтня 2013 року
№ згідно якого ТОВ
"Укравіаекспорт" зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за серпень,
жовтень-грудень 2012 року, січень, лютий
2013 року на 3 212 195,00 грн

Позивач, вважаючи неправомірними
прийняті податкові
повідомлення-рішення, звернувся з
позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позивач правомірно сформував
податковий кредит з податку на додану
вартість по взаємовідносинам з ТОВ
"Енергозбут-Елсо", ТОВ "АСС-ПАР" та ТОВ
"Монца Косалтинг", висновки Акта
перевірки про порушення позивачем норм
Податкового кодексу України в частині
формування податкового кредиту є
помилковими, а тому збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість з урахуванням штрафних
санкцій та зменшення розміру
від'ємного значення податку на додану
вартість є протиправним.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу України
встановлено, що не включаються до
складу витрат: витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Витрати для цілей визначення
податкового кредиту мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. Положеннями п. 198.2
Податкового кодексу України
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати податку за податковими
зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8
статті 187 цього Кодексу, а для операцій
з постачання послуг нерезидентом на
митній території України - дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно із п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.6 ст. 201 Податкового кодексу
України встановлено, що податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Отже, податкова
накладна є документом, який
підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у
ціні товару.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог
статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Правові наслідки у вигляді виникнення
права платника податку на формування
витрат та податкового кредиту з ПДВ
наступають лише у разі реального
(фактичного) вчинення господарських
операцій з придбання
товарів/робіт/послуг, що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають економічному змісту,
відображеному в укладених платником
податку договорах, а не лише оформлення
відповідних документів або рух
грошових коштів на рахунках платників
податку.

Згідно з матеріалами справи, між ТОВ
"Укравіаекспорт" (покупець) та ТОВ
"Енергозбут-Елсо" (постачальник)
укладено договір поставки від 01 серпня
2012 року №6-2012, згідно якого
постачальник приймає на себе
зобов'язання поставити і передати
покупцеві у власність продукцію,
обумовлену у додатках (специфікаціях).

Відповідно до специфікацій та
видаткових накладних протягом серпня,
жовтня-грудня 2012 року ТОВ
"Енергозбут-Елсо" поставило позивачу
авіаційні запчастини та комплектуючі
(запобіжники, лампи, транзистори,
датчики, реле, профілі, плати,
конденсатори, діоди та інше), та
виписало податкові накладні на суму 6 978
024,68 грн, у тому числі податок на додану
вартість - 1 163 004,11 грн

Між ТОВ "Укравіаекспорт" (покупець) та
ТОВ "АСС-ПАР" (постачальник) укладено
договір поставки від 22 січня 2013 року
№5-2013, згідно якого постачальник
приймає на себе зобов'язання поставити
і передати покупцеві у власність
продукцію, обумовлену у додатках
(специфікаціях).

Відповідно до специфікацій та
видаткових накладних протягом січня та
лютого 2013 року ТОВ "АСС-ПАР" поставило
позивачу авіаційні запчастини та
комплектуючі (запобіжники, роз'єми,
перемикачі, втулки, пружини, тримачі,
трубопроводи, гайки, прокладки
мікросхеми, транзистори та інше), та
виписано податкові накладні на суму 11
173 629,43 грн, у тому числі податок на
додану вартість - 1 862 271,57 грн

На підставі договорів про надання
послуг з виконання капітального
ремонту від 16 листопада 2012 року та 18
січня 2013 року ТОВ "АСС-ПАР", як
виконавець, виконує капітальний ремонт
агрегатів, у тому числі агрегатів
авіадвигунів РД-33.

Згідно специфікацій виробів, актів
приймання-передачі виробів та актів
здачі-прийняття робіт, ТОВ "АСС-ПАР"
протягом січня та лютого 2013 року
виконало роботи з капітального ремонту
агрегатів, зокрема датчиків,
турбостартерів, блоку захисту та
керування, блоку сигналізації та
комутації, та виписало позивачу
податкові накладні на загальну суму 5 227
784,03 грн, у тому числі податок на додану
вартість - 871 297,33 грн

01 листопада 2012 року між ТОВ
"Укравіаекспорт" (замовник) та ТОВ
"Монца Косалтинг" (виконавець) укладено
договір №24-2012 про надання
маркетингових послуг, за умовами якого
виконавець зобов'язується провести за
завданням змовника дослідження щодо
вивчення існуючих виробників;
запчастин та комплектуючих до літаків
та гелікоптерів цивільного
призначення на території СНД, виклавши
результат дослідження у вигляді звіту
про виконану роботу.

Відповідно до акта приймання-передачі
послуг від 29 грудня 2012 року, звіту про
виконану роботу ТОВ "Монца Косалтинг"
надало обумовлені договором
маркетингові послуги та виписало
податкову накладну від 29 грудня 2012 року
№19 на загальну суму 343 182,00 грн, у тому
числі податок на додану вартість - 57 197,00
грн

Оплата за поставлені товар та послуги
здійснювалась в порядку
безготівкового розрахунку, що
підтверджують відповідні виписки
банку, долучені до матеріалів справи.

Суд першої інстанції у своїй постанові
зазначив, що придбані у ТОВ
"Енергозбут-Елсо" та ТОВ "АСС-ПАР"
авіазапчастини та комплектуючі
використані у господарській
діяльності позивача, а саме - у
подальшому реалізовані на адресу
третіх осіб, у тому числі за
нерезидентам за межі митної території
України (ДП "Луганський авіаційний
ремонтний завод", ДП "Миколаївський
авіаремонтний завод НАРП", ДП
"Конотопський авіаремонтний завод
"АВІАКОН", Міністерство оборони Індії);
послуги з капітального ремонту
агрегатів, надані ТОВ "АСС-ПАР" з метою
доведення до належного стану авіа
обладнання; маркетингове дослідження у
формі звіту, виконане ТОВ "Монца
Косалтинг" безпосереднього пов'язане з
господарською діяльністю позивача,
оскільки інформувало про ситуацію, що
склалась на ринку авіазапчастин та
комплектуючих. На підтвердження
реальності господарських операцій та
мети використання придбаних товарів і
послуг у господарській діяльності
позивач надав суду першої інстанції
копії первинних та податкових
документів по взаємовідносинам із ТОВ
"Енергозбут-Елсо", ТОВ "АСС-ПАР" та ТОВ
"Монца Косалтинг" та звіту про виконану
роботу щодо надання маркетингових
послуг; виписки банку; копії
господарських договорів на поставку
авіа запчастин та комплектуючих,
специфікацій, видаткових накладних та
податкових накладних, копії договорів
комісії, звітів комісіонера, вантажних
митних декларацій та виписки банку по
операціям з подальшого продажу
придбаного товару.

Суд першої інстанції на підставі
вказаних документів дійшов висновку,
що ТОВ "Укравіаекспорт" здійснювало
витрати на придбання у ТОВ
"Енергозбут-Елсо", ТОВ "АСС-ПАР" та ТОВ
"Монца Косалтинг" товарів і послуг для
провадження своєї господарської
діяльності; спірні господарські
операції є реальними, відповідають
дійсному економічному змісту та
підтверджуються необхідними
документами, що є свідченням
добросовісності позивача при
здійсненні вказаних операцій. Доказів
на підтвердження зворотного
відповідачем до суду не надано.

Апелянт в апеляційній скарзі вказав, що
позивачем на підтвердження реального
вчинення господарських операцій між
позивачем та його контрагентами, не
надано товаро-транспортних накладних
та довіреностей на отримання
товаро-матеріальних цінностей, які є
обов'язковими як документи
обов'язкової первинної
фінансової-господарської діяльності.

Суд апеляційної інстанції вважає
правильним посилання апелянта в
апеляційній скарзі з наступних
мотивів.

Відповідно до Положення Наказу
Міністерства транспорту України від 14
жовтня 1997 №63 «Про затвердження Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні», що є чинними,
товарно-транспортна документація -
комплект документів, на підставі
яких здійснюють облік, приймання,
передавання, перевезення, здавання
вантажу та взаємні розрахунки між
учасниками транспортного процесу, а
товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Пунктом 10 Наказу Міністерства фінансів
України від 16 травня 1996 року № 99 «Про
затвердження Інструкції про порядок
реєстрації виданих, повернутих і
використаних довіреностей на
одержання цінностей" передбачено, що
особа, якій видана довіреність,
зобов'язана не пізніше наступного дня
після кожного випадку поставки на
підприємство одержаних за довіреністю
цінностей, незалежно від того, одержані
цінності за довіреністю повністю
або частково, подати працівнику
підприємства, який здійснює
виписування та реєстрацію
довіреностей, документ про одержання
нею цінностей та їх здачу на склад
(комору) або матеріально
відповідальній особі.

Оскільки між TOB «Укравіаекспорт» та TOB
«Енергозбут-Елсо», TOB «АСС-Пар» мали
місце господарські взаємовідносини
щодо поставки, тобто транспортування
(переміщення) товарно-матеріальних
цінностей, суд апеляційної інстанції
витребував у позивача
товаро-транспортні накладні та
довіреності на отримання ТМЦ по
поставках згідно укладених договорів
між ТОВ Енергозбут-ЕЛСО», ТОВ «АСС-ПАР».
Окрім того, суд витребував у позивача
докази використання інформації, що
була предметом за Договором № 24-2012 від
01.11.2012 року, укладеного між ТОВ «Монца
Консалтинг» та позивачем (укладення
договорів, попередні пропозиції і
т.ін.), оскільки доказів використання
інформації, яка зібрана ТОВ «Монца
Консалтинг», у матеріалах справи не
міститься.

Позивач зазначені документи на вимогу
суду апеляційної інстанції не надав.

Таким чином, встановивши, що
транспортування (переміщення)
товарно-матеріальних цінностей за
договорами, укладеними між TOB
«Укравіаекспорт» та TOB
«Енергозбут-Елсо», TOB «АСС-Пар»; а також
використання послуг, наданих ТОВ
«Монца Консалтинг» не підтверджується,
суд апеляційної інстанції вважає, що
позивач неправомірно сформував
податковий кредит, а отже,
донарахування відповідачем
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість є правомірним.

Встановивши, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального права та
неповно з'ясовані обставини справи, що
мають значення для правильного
вирішення спору, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити,
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 19 грудня 2013 року -
скасувати.

Керуючись ст.ст. 160,195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ДПІ у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 19.12.2013 року скасувати.

У позові відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з дня складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлений
06.03.2014 року.

Головуючий суддя

Межевич М.В.

Судді:

Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.