Справа № 814/1387/13-а
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 січня 2014 року
Справа № 814/1387/13-а

м. Миколаїв

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Біоносенка В.В., за участю секретаря
судового засідання Кононенка Д.Ф.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовомВознесенського
міськрайонного центру зайнятості в
Миколаївській області, до ОСОБА_1,
простягнення коштів, В С Т А Н О В И В:

Вознесенський міськрайонний центр
зайнятості в Миколаївській області
звернувся до адміністративного суду з
позовом про стягнення з ОСОБА_1 суму
безпідставно отриманої допомоги по
безробіттю та суму витрат, пов'язаних з
навчанням в загальному розмірі 4539,46
гривень.

В обгрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначає, що відповідачка
безпідставно отримала суму 4539,46
гривень в якості допомоги по
безробіттю та витрат, пов'язаних з
навчанням, внаслідок приховання факту
її реєстрації як фізичної
особи-підприємця в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Дослідив матеріали справи, суд
встановив наступне.

06.09.2006 року ОСОБА_1 звернулась до
Вознесенського міськрайонного центру
зайнятості із заявою про надання їй
статусу безробітного з виплатою
допомоги по безробіттю.

Наказом Вознесенського МЦЗ № НТ060906 від
06.09.2006 року ОСОБА_1 було надано статус
безробітньої та призначено допомогу по
безробіттю.

06.12.2006 відповідачкою було подано заяву
про направлення її на курси до
Вознесенського коледжу
Миколаївського державного аграрного
університету та 22.02.2007 року було
укладено договір про професійне
навчання № 00054, згідно якого центр
зайнятості зобов'язувався забезпечити
професійне навчання відповідачки, а
вона в свою чергу повинна була пройти
повний курс навчання (арк.спр. 10).

01.06.2007 року наказом Вознесенського
коледжу Миколаївського державного
аграрного університету № 133 ОСОБА_1
було присвоєно робітничу кваліфікацію
та видано свідоцтво.

03.07.2007 року ОСОБА_1 було знято з обліку
в Вознесенському РЦЗ та припинено
виплату допомоги по безробіттю у
зв'язку з її працевлаштуванням.

Згідно Довідки Вознесенського МЦЗ за
час перебування відповідачки на
обліку (вересень 2006-липень 2007 р.) їй
було виплачено допомоги по безробіттю
в сумі 4005,78 гривень та 286,91 гривень
витрачено на її навчання.

22.01.2009 року ОСОБА_1 знову звернулась до
Вознесенського МЦЗ із заявою про
надання їй статусу безробітної з
виплатою допомоги по безробіттю, яку
було задоволено та з 22.04.2009 року
розпочато виплату допомоги по
безробіттю.

Наказом №НТ090507 від 07.05.09 було
припинено виплату домоги по безробіттю
відповідачки та знято її з обліку у
зв'язку з працевлаштуванням.

Під час перебування на обліку в
Вознесенському МЦЗ (квітень-травень 2009
року) ОСОБА_1 отримала допомогу по
безробіттю в сумі 246,77 гривень .

В подальшому в березні 2012 року в
результаті обміну електронними даними
з органами Державної податкової
адміністрації, позивач дізнався про те,
що відповідачка під час перебування на
обліку в центрі зайнятості була
зареєстрована як фізична
особа-підприємець, що також
підтвердилось Витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» (далі - Закон) сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Частина 2 ст.36 Закону передбачає
обов'язок застрахованих осіб,
зареєстрованих в установленому
порядку в якості безробітних,
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг.

ОСОБА_1 була зареєстрована в якості
фізичної особи-підприємця 04.09.2001 року.

Відповідно до ч.1, п.б ч. 3 ст.1
Закону України "Про зайнятість
населення" зайнятість - це діяльність
громадян, пов'язана із задоволенням
особистих та суспільних потреб і така,
що, як правило, приносить їм доход у
грошовій або іншій формі. До зайнятого
населення належать, зокрема, громадяни,
які самостійно забезпечують себе
роботою, включаючи підприємців.

На запит суду Вознесенська ОДПІ
ГУ Міндоходів у Миколаївській області
повідомила про те, що згідно поданих
податкових декларацій ФОП ОСОБА_1
доходів від підприємницької
діяльності у 2006 та 1 півріччі 2007 року не
отримувала, та також податкову
звітність за 2 півріччя 2007 р. та 2009 рік
відповідачка не надавала та податкових
зобов'язань у цей період не сплачувала.

З цього суд вбачає, що
відповідачка у зазначений період
забезпечити себе роботою була не в
змозі, доходів від підприємницької
діяльності не отримувала.

Допомога по безробіттю є
соціальною допомогою з боку держави
громадянам, які потребують таку
допомогу.

Оскільки, ОСОБА_1 втратила роботу,
підприємницькою діяльністю не
займалася, мала потребу в соціальній
допомозі від держави, а за таких
обставин виплата їй допомоги по
безробіттю відповідала цілям та
завданням Закону України ««Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Наявність формального запису в
реєстрі не змінила фактичних
правовідносин між ОСОБА_1 та
Вознесенським МЦЗ та в данному випадку
відповідає меті надання соціальної
допомоги.

Окрім цого, суд наголошує, що з
моменту нарахування та виплати
матеріальної допомоги відповідачки
пройшло вже багато часу. Про наявність
стосовно відповідачки запису в Єдиному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців позивач повинен був
та міг дізнатися ще в грудні 2006 року під
час першого призначення допомоги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1215 Цивільного
кодексу України не підлягає поверненню
безпідставно набуті: заробітна плата і
платежі, що прирівнюються до неї,
пенсії, допомоги, стипендії,
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, аліменти та інші грошові
суми, надані фізичній особі як засіб до
існування, якщо їх виплата проведена
фізичною або юридичною особою
добровільно, за відсутності рахункової
помилки з її боку і недобросовісності з
боку набувача.

Отже, враховуючи наведене, суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову в повному обсязі.

Спори, що виникають із
правовідносин щодо виплати допомоги по
безробіттю, відповідно до ст.39 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття»вирішуються в
судовому порядку.

Судові витрати по справі
відсутні.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О
В И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Апеляційна скарга на цю постанову
може бути подана до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Миколаївський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання у повному
обсязі.

Суддя
В. В. Біоносенко