Справа № 822/502/14
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/502/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіБлонського
В.К. при секретаріДехтярук В.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом державної
податкової інспекції у м.
Хмельницькому до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 м.
Хмельницький про стягнення
податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до
відповідача, в якому просить стягнути з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 суму
податкового боргу в розмірі 964,41 грн., з
рахунків у банках, обслуговуючих
вказаного платника податків, та за
рахунок готівки, що належить платнику
податків для погашення податкового
боргу.

Свій позов позивач мотивує тим, що
відповідач як платник податків
зобов'язаний сплачувати їх своєчасно
та в повному обсязі.

За відповідачем рахується податковий
борг по єдиному податку з фізичних
осіб в сумі 964,41 грн.

Так як відповідач в порушення вимог
закону добровільно не сплатив
узгоджену суму податкового
зобов'язання у встановлені строки, тому
податковий борг необхідно стягнути з
відповідача примусово в сумі 964,41 грн.,
на користь позивача в рахунок
погашення податкового боргу.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, хоча позивач був
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи належним чином, та
подав до суду заяву про розгляд справи
за відсутності його представника, в
якій вказав, що позовні вимоги
підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не
прибула повторно, хоча була
повідомлена про дату, час та місце
розгляду справи належним чином, заяви
про розгляд справи за її відсутності до
суду не подавала.

Суд, дослідивши матеріали справи
вважає, що позов підлягає задоволенню
з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідач є
фізичною особою - підприємцем та
відповідно до статтей 15, 16 Податкового
кодексу України є платником податків,
зборів і зобов'язаний стати на облік у
контролюючих органах в порядку,
встановленому законодавством України,
вести в установленому порядку облік
доходів і витрат, складати звітність,
що стосується обчислення і сплати
податків та зборів, подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів, сплачувати податки і збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу
України встановлено, що він регулює
відносини, які виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податкове зобов'язання це сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Згідно розрахунку розміру
заборгованості сума податкового боргу
відповідача по єдиному податку
становить 964,41 грн., який виник на
підставі невиконання грошового
зобов'язання згідно несплати по ставці
єдиного податку в розмірі 964,41 грн.

Згідно вимог пункту 291.2 статті 291 ПК
України спрощена система
оподаткування, обліку та звітності -
особливий механізм справляння
податків і зборів, що встановлює заміну
сплати окремих податків і зборів,
встановлених пунктом 297.1 статті 297
цього Кодексу, на сплату єдиного
податку в порядку та на умовах,
визначених цією главою, з одночасним
веденням спрощеного обліку та
звітності.

Статтею 293 ПК України визначено, що
ставки єдиного податку встановлюються
у відсотках (фіксовані ставки) до
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року (далі у цій
главі - мінімальна заробітна плата), та
у відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку
встановлюються сільськими, селищними
та міськими радами для фізичних осіб -
підприємців, які здійснюють
господарську діяльність, залежно від
виду господарської діяльності, з
розрахунку на календарний місяць: для
першої групи платників єдиного податку
- у межах від 1 до 10 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати;

Відповідно до заяви фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про право
застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності від
24.01.2012 року, відповідачем обрано ставку
єдиного податку в розмірі 10%
мінімальної заробітної плати та 1-у
групу платника єдиного податку, та
видано свідоцтво платника єдиного
податку Серії НОМЕР_1 від 24.01.2012 року.

Як встановлено судом з досліджених
матеріалів, відповідач не сплатив
єдиний податок на суму 964,41 грн.

Статтею 300 ПК України передбачено, що
платники єдиного податку несуть
відповідальність відповідно до цього
Кодексу за правильність обчислення,
своєчасність та повноту сплати сум
єдиного податку, а також за
своєчасність подання податкових
декларацій.

Податковим боргом відповідно до
підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
визнається сума грошового зобов'язання
(з урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Строки сплати податкового
зобов'язання встановлені статтею 57
Податкового кодексу України.

Так як відповідач не сплатив
узгодженої суми податкового
зобов'язання відповідно до заяви про
спрощену систему оподаткування, таку
суму грошового зобов'язання необхідно
вважати податковим боргом.

Відповідно до пунктів 59.1, 59.4, 59.5 статті
59 Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається також
платникам податків, які самостійно
подали податкові декларації, але не
погасили суми податкових зобов'язань у
встановлені цим Кодексом строки, без
попереднього надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Працівниками позивача відповідачу
виставлялася податкова вимога від
03.05.2012 року № 454, яка була вручена
відповідачу у день її виставлення.

У разі коли у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума боргу
такого платника податку, що виник після
надіслання (вручення) податкової
вимоги, тобто направляти податкову
вимогу відповідачу після збільшення
йому податкового боргу в зв'язку із
проведеним нарахуванням на підставі
податкових повідомлень-рішень
необхідності не було.

Податковий борг відповідача
підтверджується копією податкової
вимоги, розрахунком суми позовних
вимог, заявою про право застосування
спрощеної системи оподаткування,
корінцем свідоцтва про сплату єдиного
податку.

Пунктом 87.2 статті 87 Податкового
кодексу України встановлено, що
джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-яке майно
такого платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

Відповідно до пунктів 95.1, 95.2
статті 95 Податкового кодексу України
орган державної податкової служби
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
його недостатності-шляхом продажу
майна такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги.

Згідно пункту 95.3 статті 95
Податкового кодексу України стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Також відповідно до пункту 95.4
статті 95 Податкового кодексу України
орган державної податкової служби на
підставі рішення суду здійснює
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу за рахунок готівки,
що належить такому платнику податків.

Так як відповідачем не сплачена
сума податкового боргу в розмірі 964,41
грн., суд вважає за необхідне стягнути
його в примусовому порядку шляхом
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків і стягнення
коштів у рахунок погашення податкового
боргу за рахунок готівки, що належить
такому платнику податків.

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що позов
обґрунтований та доведений
дослідженими доказами, тому його
необхідно задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 1, 14, 15, 16, 54, 56, 57, 58, 59, 87, 94, 95
Податкового кодексу України, статтями
9, 11, 71, 69, 86, 159 - 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 м.
Хмельницький на користь Державного
бюджету України податковий борг в
розмірі 964,41 грн., (дев'ятсот шістдесят
чотири гривні сорок одна копійка)
шляхом стягнення коштів з рахунків
платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків і стягнення коштів у рахунок
погашення податкового боргу за рахунок
готівки, що належить такому платнику
податків.

В повному обсязі постанова суду буде
виготовлена 12.03.2014 року.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 12
березня 2014 року

Суддя/підпис/В.К. Блонський"Згідно з
оригіналом" Суддя В.К. Блонський