Справа № 826/13597/13-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Смолій І.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

26 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л. М.,

Міщука М. С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою позивача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хадо-Технологія» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06 листопада 2013
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хадо-Технологія» до
Кабінету міністрів України, треті
особи: Міністерство доходів і зборів
України, Міністерство екології та
природних ресурсів України, Державна
екологічна інспекція України про
визнання незаконною постанови КМУ № 1221
від 17.12.2012 року , -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2013 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Хадо-Технологія» звернулися до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Кабінету міністрів України, в якому
просило визнати незаконною постанову
Кабінету міністрів України № 1221 від
17.12.2012 року «Деякі питання збирання,
видалення, знешкодження та утилізації
відпрацьованих мастил (олив)» та
затверджений нею «Порядок збирання,
видалення, знешкодження та утилізації
відпрацьованих мастил (олив)».

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06 листопада 2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмолено
повністю.

Не погоджуючись із вищевказаною
постановою суду першої інстанції,
позивачем подано апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 06 листопада 2013 року та
ухвалити по справі нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу -
необхідно залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, Кабінетом Міністрів України
17 грудня 2012 року було прийнято
Постанову «Деякі питання збирання,
видалення, знешкодження та утилізації
відпрацьованих мастил (олив)» № 1221 якою
затверджено «Порядок збирання,
видалення, знешкодження та утилізації
відпрацьованих мастил (олив)», яка, на
думку Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хадо-Технологія» є
незаконними, оскільки прийняті з
порушенням та суперечать чинному
законодавству.

Оскаржуваною постановою відповідачем
внесено зміни до переліку товарів, що
підлягають державному екологічному
контролю, у разі переміщення їх через
митний кордон України, затвердженого
постановою КМУ від 05.10.2011 № 1031, та
затверджено Порядок збирання,
видалення, знешкодження та утилізації
відпрацьованих мастил (олив).

Даючи правову оцінку вищевикладеним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції вірно
виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 Конституції
України, Кабінет Міністрів України в
межах своєї компетенції та на
виконання Конституції та законів
України видає постанови і
розпорядження, які є обов'язковими до
виконання.

Статтею 20 Закону України «Про Кабінет
Міністрів України» встановлено, що
уряд відповідно до наданих повноважень
у сфері економіки та фінансів:
забезпечує проведення державної
економічної політики; забезпечує
здійснення державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності; організовує та забезпечує
здійснення митної справи; забезпечує
проведення державної політики у сфері
екологічної безпеки.

Згідно з п. 2 ст. 50 Закону України «Про
Кабінет Міністрів України», акти
Кабінету Міністрів України
нормативного характеру видаються у
формі постанов Кабінету Міністрів
України.

Відповідно до Указу Президента України
від 15.01.2010 року № 31/2010 «Про рішення Ради
національної безпеки і оборони від 15
січня 2010 року «Про державне
регулювання у сфері поводження з
відходами», Кабінету міністрів України
доручено, ужити заходів щодо
вдосконалення державного регулювання
у сфері поводження з відходами з
урахуванням науково-технологічної,
екологічної, економічної та
інвестиційної складових; розробити
заходи щодо посилення державного
контролю за додержанням вимог
екологічної безпеки, а також контролю
за веденням суб'єктами підприємницької
діяльності первинного обліку
утворення, збирання, оброблення,
утилізації та видалення відходів,
насамперед відходів першого та другого
класів небезпеки; ужити заходів щодо
адаптації законодавства про відходи з
метою впровадження вимог Директиви
Європейського Союзу від 20 грудня 1994
року № 94/62/ЄС «Про упаковку та відходи
упаковки».

Зокрема, згідно зі статтею 18 Закону
України «Про відходи», до повноважень
Кабінету Міністрів України віднесено,
зокрема: реалізація державної політики
у сфері поводження з відходами;
затвердження порядку надання дозволів
та встановлення умов збирання
відходів; затвердження переліку
відходів, транскордонне перевезення і
видалення яких підлягає державному
регулюванню, та організація контролю
за їх перевезенням і видаленням;
затвердження переліку операцій,
пов'язаних з утилізацією та видаленням
відходів; затвердження вимог до систем
поводження з відходами.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів вважає вірним висновок суду
першої інстанції, відповідно до якого
відповідач має право видавати
обов'язкові для виконання акти, які
оформлюються у вигляді постанов та
розпоряджень, та наділений
повноваженнями вносити зміни у текст
виданих актів, в порядку встановленому
для прийняття такого акту.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що оскаржувана постанова
була прийнята відповідачем 17 грудня 2012
року, а офіційно оприлюднена в
«Офіційний вісник України» - № 44 від
21.06.13р. та в газеті «Урядовий кур'єр » -
№109 від 19.06.13р.

Відповідно до вимог ст. 53 Закону
України «Про Кабінет Міністрів
України», постанови Кабінету Міністрів
України, крім постанов, що містять
інформацію з обмеженим доступом,
набирають чинності з дня їх офіційного
опублікування, якщо інше не
передбачено самими постановами, але не
раніше дня їх опублікування та
набирають чинності з дня їх офіційного
опублікування, якщо інше не
передбачено самими постановами, але не
раніше дня їх опублікування.

Отже, датою набрання чинності
Постановою Кабінету міністрів України
№ 1221 від 17.12.2012 року є дата її
офіційного оприлюднення, а саме
19.06.2013р., а тому судом першої інстанції
зроблено вірний висновок, що
нездійснення офіційного оприлюднення
оскаржуваної постанови КМУ у строки,
визначені Указом Президента України
від 10.06.1997 № 503/97 жодним чином не порушує
законні права свободи та інтереси
позивача, та у повній мірі відповідає
вимогам Закону України «Про Кабінет
Міністрів України».

Дослідивши матеріали та фактичні
обставини справи, колегією суддів
апеляційної інстанції встанволено, що
оскаржувана постанова не звужує
перелік операцій поводження з
відходами у вигляді відпрацьованих
мастил (олив).

Так, відповідно до ст.1 Закону України
«Про відходи», власник відходів -
фізична або юридична особа, яка
відповідно до закону володіє,
користується і розпоряджається
відходами

Згідно зі ст. 16 вказаного Закону
підприємства, установи та організації
усіх форм власності у сфері поводження
з відходами мають право на:

а) одержання в установленому порядку
інформації про технології утилізації
відходів, будівництво та експлуатацію
об'єктів поводження з відходами;

б) зберігання відходів у спеціально
відведених місцях чи об'єктах
відповідно до санітарних норм і правил
утримання територій;

в) внесення пропозицій, пов'язаних з
розміщенням, проектуванням,
будівництвом та експлуатацією об'єктів
поводження з відходами;

г) одержання в установленому порядку
пільг у разі участі у створенні
об'єктів поводження з відходами;

д) участь у розробленні місцевих,
регіональних та загальнодержавної
програм поводження з відходами;

є) участь у конкурсах на набуття права
виконання послуг у сфері поводження з
побутовими відходами на певній
території.

Відповідно до приписів ст. 17 Закону
України «Про відходи», суб'єкти
господарської діяльності у сфері
поводження з відходами зобов'язані,
зокрема: здійснювати організаційні,
науково-технічні та технологічні
заходи для максимальної утилізації
відходів, реалізації чи передачі їх
іншим споживачам або підприємствам,
установам та організаціям, що
займаються збиранням, обробленням та
утилізацією відходів, а також
забезпечувати за власний рахунок
екологічно обґрунтоване видалення тих
відходів, що не підлягають утилізації;
своєчасно в установленому порядку
сплачувати екологічний податок, що
справляється за розміщення відходів.

Суб'єкти господарської діяльності у
сфері поводження з відходами укладають
договори з юридичною особою, яка в
установленому порядку визначена
виконавцем послуг на вивезення
побутових відходів на певній
території, на якій знаходиться об'єкт
утворення відходів.

Відповідно до пункту 1 Порядку,
затвердженого оскаржуваною постановою
КМУ, визначено, що цей Порядок визначає
механізм збирання, видалення,
знешкодження та утилізації
відпрацьованих мастил (олив), що
утворюються внаслідок використання
вироблених або імпортованих на
територію України мастил (олив) за
переліком згідно з додатком 1 до цього
Порядку.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що оскаржуваною постановою
визначено механізм збирання,
видалення, знешкодження та утилізації
відпрацьованих мастил (олив), що
утворюються внаслідок використання
вироблених або імпортованих на
територію України мастил (олив), а не
перелік операцій, які можуть
здійснювати суб'єкти спірних
правовідносин з відпрацьованими
мастилами.

Колегія суддів звертає увагу, вказаною
постановою відповідача імпортерам не
заборонено здійснювати операції з
відновлення відпрацьованих мастил, які
передбачені пунктом 18 статті 3
Директиви Європейського Парламенту та
Ради Європейського Союзу від 19.11.2008
«Про відходи та скасування деяких
директив», а тому Постанова Кабінету
міністрів України № 1221 від 17.12.2012 року
«Деякі питання збирання, видалення,
знешкодження та утилізації
відпрацьованих мастил (олив)» та
затверджений нею «Порядок збирання,
видалення, знешкодження та утилізації
відпрацьованих мастил (олив)» не
суперечить ст. 1 Закону України «Про
відходи», не звужує права позивача на
здійснення операцій стосовно
сортування та перероблення
відпрацьованих мастил.

Апеляційний суд вважає
необґрунтованими й доводи апелянта про
те, що оскаржувана постанова
відповідача суперечить статті 13 Закону
України «Про відходи».

Так, відповідно до ст. 13 зазначеного
Закону, суб'єктами у сфері поводження з
відходами є громадяни України,
іноземці та особи без громадянства, а
також підприємства, установи та
організації усіх форм власності,
діяльність яких пов'язана із
поводженням з відходами.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що імпортери мастил на
момент перетинання державного кордону
України є власником цих мастил на
підставі, зокрема, договорів
купівлі-продажу. Відтак, діяльність
імпортерів, яка заключається у ввозі
мастил (олив), тягне за собою
використання в подальшому вказаних
товарів та утворення відходів
(відпрацьованих мастил).

Тому діяльність імпортерів, в тому
числі і позивача, пов'язана з
виробленням відходів (відпрацьованих
мастил (олив)), тобто Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Хадо-Технологія» відноситься до
складу суб'єктів у сфері поводження з
відходами.

Також, суд апеляційної інстанції не
приймає до уваги доводи апелянта про
незаконність п. 16 Порядку, яким на
покладено на позивача обов'язок
оплачувати роботи з організації
збирання, видалення, знешкодження та
утилізації відпрацьованих мастил
(олив) у розмірі 100 відсотків загального
обсягу мастил (олив), які імпортуються.

Пунктом 16 Порядку встановлено, що для
здійснення державного екологічного
контролю в пунктах пропуску через
державний кордон імпортер мастил (олив)
надає державному інспектору з охорони
навколишнього природного середовища
територіального органу
Держекоінспекції (далі - державний
інспектор) завірені печаткою
імпортера: дві копії договору про
виконання робіт з організації
збирання, видалення, знешкодження та
утилізації відпрацьованих мастил
(олив) з уповноваженим підприємством чи
іншими спеціалізованими
підприємствами, що мають ліцензію на
право провадження діяльності у сфері
поводження із зазначеними
небезпечними відходам; дві копії
документів про оплату послуг з
організації збирання, видалення,
знешкодження та утилізації
відпрацьованих мастил (олив) з
урахуванням затвердженої Кабінетом
Міністрів України мінімальної ціни на
послуги з організації збирання,
видалення, знешкодження та утилізації
відпрацьованих мастил (олив); у разі
самостійного виконання зазначених
робіт - дві копії підтвердних
документів (ліцензії на право
провадження діяльності у сфері
поводження із зазначеними
небезпечними відходами).

Крім того, пунктом 10 Порядку визначено,
що для всіх суб'єктів господарювання
-споживачів мастил (олив) норма
збирання та утилізації відпрацьованих
мастил (олив) встановлюється у розмірі
40 відсотків загального обсягу мастил
(олив), які вони використовують.

Підсумовуючи вищезазначене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що постанова
Кабінету Міністрів України № 490 від
28.05.2008 "Про внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 24
грудня 2007 р. N 1403" була винесена у межах
його повноважень, у порядку та спосіб
передбачений чинним законодавством.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 20 листопада 2013 року
прийнята судом першої інстанції з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильності висновків суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстав для
скасування оскаржуваної постанови
суду першої інстанції - не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 200, 205, 206, КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційна скарга позивача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хадо-Технологія» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06 листопада 2013
року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів, відповідно до
вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 28.02.2014
року.

Головуючий суддя
Л.В.Бєлова

Судді
Л. М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.