Справа № 242/351/14-а
Суддя: Черков В. Г.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 242/351/14-а
Провадження № 2-а/242/58/14
року Селидівський міський суд
Донецької області в складі:
головуючого судді Черкова В.Г., при
секретарі Кідрон О.М., за участю
представника відповідача Стельника
Д.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Селидове цивільну справу
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Селидове Донецької області про
визнання дій Управління Пенсійного
Фонду України в м. Селидове Донецької
області протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Селидове Донецької області про
визнання дій Управління Пенсійного
Фонду України в м. Селидове Донецької
області протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії. В позові зазначив, що
постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 27.09.2013 р. по
вимоги про зобов'язання Управління
державної служби охорони при ГУ МВС
України в Донецькій області провести
перерахунок його грошового утримання
за період роботи з 07.04.1987 р. по 05.07.1987 р.
по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
з урахуванням Постанови Ради Міністрів
СРСР та ВЦСПС № 665-195 від 05.06.1986 р.,
Постанови РМ УРСР і Укрсофпроба № 207-7
від 10.06.1986 р., Постанови РМ УРСР і
Української республіканської ради
профспілок від 10.06.1986 р. № 207-7, Постанови
РМ СРСР № 524-156 від 07.05.1986 р., наказу МВС
СРСР № 0130 від 11.05.1986 р. та № 0189 від 30.06.1986
р., вказівки МВС СРСР № 35а від 30.05.1986 р.,
Постанови Держкомітету СРСР з праці і
ВЦСПС № 153/10-43 від 07.05.1986 р., вказівки УПО
МВС № 3/7/1587 від 17.12.1986 р. та МВСМ СРСР №
1/2725 від 21.10.1986 р., листа Міністерства
праці та соціальної політики України
від 13.04.2001 р. № 03-3/1652-018-2 «Про оплату
праці у зоні відчуження Чорнобильської
атомної електростанції у 1986-1990 роках
осіб, які виконували роботи, пов'язані з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і
запобіганню забрудненню навколишнього
середовища», Наказу МВС СРСР № 0130 від
11.05.1986 р. та видати відповідну довідку
про грошове утримання з урахуванням
перерахунку для пред'явлення до
органів ПФУ для нарахування пенсії як
учаснику ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи. На
виконання зазначеної постанови суду
УДСО при УМВС України в Донецькій
області була надана довідка про
грошове забезпечення № 827 від 25.10.2013 р.
Рішенням № 3385 від 20.12.2013 р. УПФУ
відмовив в проведенні перерахунку
пенсії з посиланням на те, що вказана
довідка не відповідає нормативним
документам, в тому числі кратності.
Вважає дії УПФУ в м.Селидове
протиправними, оскільки УДСО при УМВС
України в Донецькій області надавши
йому довідку № 827 від 25.10.2013 р. діяло на
підставі вимог Донецького окружного
адміністративного суду в частині
виконання його постанови. У довідці
відображена інформація про його
фактичну заробітну плату в зоні
відчуження, з якої визначається пенсія
за період з 07.04.1987 р. по 05.07.1987 р., в тому
числі збереження СЗ за дні роботи в
зоні відчуження в розмірі 439,46 руб.,
оплата праці за дні роботи в зоні 1752,71
руб., премії за діючими системами
преміювання за роботу в зоні
відчуження 1051,63 руб., всього на суму 3243,81
руб. Просив визнати протиправними дії
УПФУ в м.Селидове в відмові йому в
перерахунку пенсії згідно рішення УПФУ
за № 3385 від 20.12.2013 р. на підставі заяви
від 16.12.2013 р. та довідки виданої УДСО при
ГУ МВСУ в Донецькій області за № 827 від
25.10.2013 р. та скасувати зазначене
рішення; зобов'язати відповідача
провести перерахунок пенсії
відповідно до діючого законодавства
виходячи з грошового забезпечення
згідно наданої довідки № 827 від 25.10.2013 р.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про день слухання справи повідомлявся
належним чином. Надав заяву, в якій
позовні вимоги підтримав та просив
розглянути справу в його відсутності.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову. Надав суду
письмові заперечення, в яких зазначив,
що ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ в
м.Селдиове з 01.04.2009 р. та отримує пенсію,
призначену відповідно до особистого
звернення із заявою № 366 від 01.04.2009 р.,
призначену згідно із ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». При зверненні ним була
надана довідка за роботу в населених
пунктах відчуження м.Чорнобиль з 10.04.1987
р. по 23.04.1987 р. та з 10.05.1987 р. по 31.05.1987 р.,
яка містила кратність « 1» та в якій
були відсутні відомомсті про отримання
премій за роботу в зоні відчуження від
24.02.2009 р. № 184. Відповідно до рішення
Донецького окружного
адміністративного суду було
зобов'язано управління ДСО при ГУ МВС
України в Донецькій області провести
перерахунок грошового утримання
ОСОБА_2 та видати відповідну довідку
для пред'явлення до органів УПФУ в
м.Селидове. ОСОБА_2 МВС України
Управління ДСО при ГУМВС України в
Донецькій області була видана довідка
№ 827 від 25.10.2013 р., яка містила відомості
щодо кратності « 4» та відомості про
отримання премії. Позивач мав статус
молодшого сержанта міліції, тобто він
був військовослужбовцем, який приймав
участь у ліквідації наслідків на ЧАЕС.
Працівникам органів внутрішніх справ
на той час згідно з діючим
законодавством премія передбачена не
була, а отже і положення про час
преміювання в установі не існувало.
Згідно із роз'ясненням Міністерства
соціальної політики України від 07.07.2012
р., працівники органів внутрішніх справ
відповідно до законодавства несли
службу, отримували грошове
забезпечення, а не заробітну плату, і
їхня робота у надурочний і нічний час, у
вихідні і святкові дні за нормами КЗпП
УРСР та інших законодавчих і
нормативно-правових актів з трудового
законодавства не оплачувалася. Просив
відмовити у задоволені позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи і обговоривши доводи
адміністративного позову та
заперечень проти нього, вважає позовні
вимоги обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від
04.03.2013 р., ОСОБА_2 є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії.

Згідно постанови Донецького окружного
адміністративного суду від 27.09.2013 р. по
справі № 805/12780/13-а Управління державної
служби охорони при ГУ МВС України в
Донецькій області було зобов'язано
провести перерахунок грошового
утримання ОСОБА_2 за період роботи з
07.04.1987 р. по 05.07.1987 р. по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС.

16.12.2013 р. ОСОБА_2 звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії згідно зазначеної довідки.
Рішенням № 3385 від 20.12.2013 р. УПФУ в
м.Селидове було відмовлено в
перерахунку пенсії , оскільки було
встановлено, що довідка про заробіток у
зоні відчуження № 827 від 25.10.2013 р. не
відповідає нормативним документам, а
саме проведення оплати праці, у тому
числі кратної, за період несення служби
в зоні ліквідації наслідків аварії на
ЧАЕС. Оскільки населений пункт Луб'янка
відноситься до зони особового контролю
і оплата праці повинна бути у 2-х
кратному розмірі, а не 4-х кратному.

Згідно листа Міністерства соціальної
політики України від 07.07.2012 р. №
7375/0/14-12/20, яким надано роз'яснення щодо
оплати праці (грошового забезпечення) в
зоні відчуження працівників органів
внутрішніх справ. Згідно наданого
роз'яснення працівники органів
внутрішніх справ відповідно до
законодавства несли службу, отримували
грошове забезпечення, а не заробітну
плату, і їхня робота у надурочний і
нічний час, у вихідні і святкові дні за
нормами КЗпП Української РСР та інших
законодавчих і нормативно-правових
актів з трудового законодавства
(частиною якого є законодавство з
організації оплати праці) не
оплачувалася.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції
України, державні органи та їх посадові
особи діють у спосіб, в межах
повноважень та на підставах,
передбачених Конституцією та Законами
України.

Ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно ст.11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні

ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх

переконливості. Суд розглядає
адміністративні справи не інакше як
за

позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може

виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних

вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав,

свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони

просять.

Стаття 71 КАС України передбачає
обов'язок кожної сторони довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього кодексу. В
адміністративних справах про
порушення рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок
щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

У розпорядження від 18.06.1986 р. № 346/0220 рс
виконкому обласної ради народних
депутатів м.Донецька «Про умови оплати
труда та матеріального забезпечення
працівників підприємств, організацій
та установ, зайнятих на роботах,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та
заподіяння забруднення оточуючого
середовища» зазначено, що на виконання
постанови Ради Міністрів Української
РСР та Української республіканської
ради професійних спілок від 10.06.1986 р. №
207-7 виконком обласної Ради народних
депутатів надав розпорядження щодо,
зокрема, виділення в розпорядження
Міністерства енергетики та
електрифікації СРСР для заохочення
робітників підприємств, організацій та
установ (незалежно від їх відомчого
підпорядкування), які безпосередньо
беруть участь у роботах, зазначених в
п.1 постанови Ради Міністрів СРСР та
ВЦСПС, кошти у розмірі 1 млн. в місяць до
повного закінчення цих робіт. Розмір
премії, що виплачується одному
працівникові за рахунок зазначених
коштів, не повинен перевищувати 400 р. на
місяць (без урахування встановлених
максимальних премій).

У листі Міністерства праці та
соціальної політики України від 13.04.2001
р. «Про оплату праці у зонах відчуження
ЧАЕС у 1986-1990 роках осіб, які виконували
роботи, пов'язані з ліквідацією
наслідків аварії на ЧАЕС і
запобіганням забрудненню
навколишнього середовища» зазначено,
що Розпорядженням Ради Міністрів
СРСР від 23 травня 1986 р. N 1031 ( v1031400-86 )
було визначено, що грошове
утримання військовослужбовців,
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, які
виконували роботи, пов'язані з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в
III, II, I зонах небезпеки, провадиться в 5-,
4-, 3-кратному розмірі посадових
окладів, а особам офіцерського і
начальницького складу, прапорщикам і
мічманам також і окладів за військове і
спеціальне звання. Процентна надбавка
за вислугу років та інші надбавки
за основним місцем служби
нараховувались на одинарний посадовий
оклад.

На решті території зони відчуження,
що не була віднесена до зон небезпеки
(зона особливого контролю), з дня
аварії грошове утримання провадилось
виходячи з підвищених на 100%
посадових окладів, а особам
офіцерського і начальницького
складу,прапорщикам і мічманам також і
окладів за військове або
спеціальнезвання, відповідно до
постанови ЦК КПРС, Президії Верховної
Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС
від 7 травня 1986 р. N 524-156 ( v0524400-86 )
(постанова Ради Міністрів УРСР від
08.05.86 р. N 168 ( 168с-86-п ).

Прибавка замість продовольчого
пайка і грошова компенсація замість
продпайка при призначенні пенсії не
враховуються.

Однократна винагорода при отриманні
гранично допустимої дози радіації
виплачувалась за рахунок коштів
союзного бюджету.

Віднесення населених пунктів і
виробничих об'єктів до зон небезпеки
та зони особливого контролю
провадилось на підставі рішень
Урядової комісії від 7 серпня 1986 р. N
87 (лист Держкомпраці УРСР від 13.08.96 р. N
115), від 19 серпня 1986 р. N 108 (лист
Держкомпраці УРСР від 26.08.86 р. N 124),
від 18 вересня 1986 р. N 173 (лист
Держкомпраці УРСР від 24.09.86 р. N 140), від 5
січня 1987 р. N 339 (лист Держкомпраці УРСР
від 09.01.87 р. N 1).

Відповідно до рішення Урядової
комісії від 2 січня 1987 р. N 351 грошове
утримання військовослужбовців у
зоні ЧАЕС провадилось:

- на різних ділянках проммайданчика
ЧАЕС - в залежності від радіаційної
обстановки з застосуванням показника
кратності від 2 до 5;

- в населених пунктах Копачі,
Прип'ять, Лельов (ПУСО, станція
перевантаження) - у 3-кратному розмірі;

- на станції Янів - у 4-кратному
розмірі;

- в решті населених пунктів в межах
30-кілометрової зони - у 2-кратному
розмірі;

- в інших випадках в межах
30-кілометрової зони - в подвійному
розмірі при рівні випромінювання до
5-ти мр/годину, при рівні
випромінювання понад 5 мр/годину - у
трикратному розмірі.

Перелік конкретних об'єктів
установлювався щомісячно за даними
радіаційної обстановки.

- Місто Чорнобиль відносилось до II
зони небезпеки до 14 липня 1986 р.
включно, з 15 липня 1986 р. до 1 березня 1987. -
до I зони небезпеки, а після цієї дати
грошове утримання осіб, які виконували
роботи, пов'язані з ліквідацією
наслідків аварії на ЧАЕС у м. Чорнобиль,
провадилось у подвійному розмірі.

Відповідно до постанови ЦК КПРС,
Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29
грудня 1987 р. N 1497-378 ( v1497400-87 )
(розпорядження Ради Міністрів УРСР
від 6 січня 1988 р. N 12-р) виплата
військовослужбовцям військових частин
і органів Комітету державної безпеки
СРСР, а також особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ, які виконували роботи,
пов'язані з ліквідацією наслідків
аварії на ЧАЕС, грошового утримання
провадилось у подвійному розмірі
посадових окладів і окладів за
військове чи спеціальне звання. В
разі збереження за основним місцем
штатної служби грошового утримання
показник кратності відрядженим особам
зменшувався на одиницю.

Наказом Міноборони СРСР від 08.01.88
р. N 020 (п. 4) начальнику оперативної
групи Цивільної оборони СРСР було
дозволено у виняткових випадках і на
нетривалий термін за погодженням з
Мінатоменерго СРСР провадити виплату
військовослужбовцям (крім відряджених
для керівництва і проведення
зазначених робіт із центрального
апарату Міноборони СРСР, апарату
військ, напрямків, округів, груп
військ, флотів і в складі
оперативних групп центрального і
окружного апаратів) виплату
зазначеного грошового утримання
відповідно до абзацу другого
підпункту "в" пункту 1 постанови Ради
Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня
1987 р. N 1497-378 ( v1497400-87 ) (розпорядження
Ради Міністрів УРСР від 6 січня 1988 р. N
12-р) у трикратному розмірі. Грошове
утримання військовослужбовців
строкової служби виплачувалось в
розмірі не менше 50 крб. на місяць.

Грошове утримання
військовослужбовців, які виконували
роботи, пов'язані з ліквідацією
наслідків аварії на ЧАЕС, в період
службового відрядження, провадилось
відповідно до постанови ЦК КПРС, Ради
Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987
р. N 1497-378 ( v1497400-87 ) (розпорядження Ради
Міністрів УРСР від 6 січня 1988 р. N 12-р) в
одинарному розмірі, а у випадках,
передбачених пунктом 4 наказу
Міноборони СРСР N 020 від 08.01.88 р., - у
двократному розмірі понад збережене
за місцем штатної служби грошове
утримання.

Постановою Держкомпраці СРСР від 23
вересня 1976 року N 7 затверджено
розроблене Міністерством оборони
СРСР Положення про преміювання
військовослужбовців і військових
будівельників, зайнятих на
підприємствах і в організаціях,
переведених на нову систему планування
і економічного стимулювання, яким
передбачено,що преміювання особового
складу військово-будівельних загонів
(військово-будівельних частин)
провадиться на підставі наказу
керівника підприємства і
організації, яким додані
військово-будівельні загони
(військово-будівельні частини) для
виконання певних робіт. Суми премій,
які підлягали виплаті,
перераховувались на розрахункові
рахунки військово-будівельних загонів
(військово-будівельних частин).

Військовослужбовці і військові
будівельники, які працювали на
підприємствах і в організаціях
(незалежно від їх відомчого
підпорядкування), переведених на нову
систему планування і економічного
стимулювання, преміювались у
відповідності з діючими на цих
підприємствах і організаціях
положеннями про преміювання.

При цьому преміювання
військовослужбовців і військових
будівельників, які обіймали посади
керівних і інженерно-технічних
працівників підприємства, провадилось
по показниках, встановлених для
керівних і інженерно-технічних
працівників, а преміювання командирів
рот, взводів і нормувальників рот - по
показниках і за умовами, встановленими
для начальників цехів, будівельних
дільниць і інших лінійних
інженерно-технічних працівників
структурних підрозділів підприємств і
організацій.

Загальна сума премій
військовослужбовцям, які працювали на
підприємствах, не повинна
перевищувати 0,4 посадового окладу в
розрахунку на місяць, а військовим
будівельникам - 10 відсотків відрядного
заробітку (тарифної ставки,
посадового окладу) в розрахунку на
місяць.

В загальну суму премій, які
підлягали виплаті, не включались
премії, що виплачувались понад
граничні розміри премій,
передбачених для галузей народного
господарства (за підсумками
соціалістичного змагання, за
скорочення нормативного часу по
акордному наряду, за економію,
досягнуту бригадами, які працювали на
принципах госпрозрахунку в
будівництві, тощо).

Преміювання військовослужбовців і
військових будівельників, зайнятих на
підприємствах і в організаціях
(незалежно від їх відомчого
підпорядкування), не переведених на
нову систему планування і
економічного стимулювання,
провадилось по діючих на цих
підприємствах і організаціях
положеннях про преміювання, з
застосуванням граничних розмірів
премій, передбачених затвердженим
Положенням.

Винагорода за загальні результати
роботи підприємства за результати
роботи за рік військовослужбовцям і
військовим будівельникам не
виплачувались.

Статтею 3 ЗУ «Про правонаступництво
України» передбачено, що закони та
інші нормативні акти відповідних
установ СРСР діють на території
України, оскільки вони не суперечать
законам України, прийнятим після
проголошення незалежності України.
Порядок та умови оплати праці осіб, що
приймали участь у ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС у 1986 р., іншими
нормативними актами не передбачені,
отже вони є діючими на цей час.

Згідно листа міністерства соціальної
політики України від 27.01.2012 р. №
924/0/14-12/20, в якому, зокрема, зазначено, що
норми Кодексу законів про працю
Української РСР на працівників органів
внутрішніх справ не поширювалися в
тому числі й щодо режиму робочого часу,
додаткової оплати за роботу у вихідні,
святкові і неробочі дні, надурочні і
нічні години тощо. Розпорядженням Ради
Міністрів СРСР від 23.05.1986 р. № 1031 рс було
поширено порядок та умови підвищеної
оплати праці, передбачені
розпорядженням Ради Міністрів СРСР від
17.05.1986 р. № 964 рс, на
військовослужбовців, начальницький та
рядовий склад органів внутрішніх
справ. Грошове забезпечення особам
начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ, що
виконували службові обов'язки в зоні
Чорнобильської АЕС, здійснювалося на
підставі нормативно-правових актів МВС
СРСР та МВС УРСР, зокрема, наказів МВС
СРСР від 11.05.86 р. № 0130, від 17.05.86 р. № 0149,
від30.06.86 р. № 0189 та інших. Відомості про
встановлення умов і розмірів оплати
праці та умов їхнього запровадження по
конкретних особах можуть мати, а отже й
надавати виключно підприємства,
установи, організації, де працювали ці
особи, або їхні правонаступники.

Як вбачається з тексту постанови
Донецького окружного
адміністративного суду від 20.04.2012 р., у
період проходження служби на посаді
інспектора ДПС ДАЇ Селидівського МВ ГУ
МВС України в Донецькій області, він у
період з 20.05.1986 р. по 10.06.1986 р. приймав
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС із цілодобовим
перебуванням у другій зоні небезпеки у
м.Чорнобиль, за що йому була нарахована
заробітна плата. Тобто у цей час він
виконував роботу за сумісництвом.

Виходячи з наведеного суд вважає, що
відповідачем не надано переконливих
доказів на підтвердження своєї позиції
щодо відмови в перерахунку пенсії та
здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_2

Відповідно до ст.99 КАС України для
звернення до адміністративного суду
встановлюється строк шість місяців.
Зазначений строк обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Позивач звернувся до суду із заявою
07.02.2014 р., при цьому оскаржує дії по
призначенню пенсії, яку отримує з 01.04.2009
р. Виходячи з того, що 27.09.2013 р. позивач
звернувся до Донецького окружного
адміністративного суду із позовом до
управління державної служби охорони
при ГУ МВСУ в Донецькій області про
надання довідки, необхідної для
перерахунку пенсії, то суд вважає, що
строк звернення до суду пропущений не
був, тому вважає можливим зобов'язати
УПФУ в м.Селидове провести перерахунок
пенсії ОСОБА_2 з 27.09.2013 р.

Оскільки відповідач є державною
бюджетною установою, суд вважає
можливим у відповідності до ст. 88 КАС
України звільнити його від сплати
судових витрат на користь держави.

Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 88, 94, 99, 104-107, 110-112, 121, 122-143, 151-154,
158, 162, 163, 167, 185-186, 254, 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного Фонду України в м. Селидове
Донецької області про перерахунок
пенсії - задовольнити.

Визнати протиправними дії УПФУ в
м.Селидове по відмові в перерахунку
пенсії ОСОБА_2 згідно рішення
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Селидове Донецької області за № 3385
від 20.12.2013 р. на підставі заяви від 16.12.2013
р. та довідки виданої УДСО при ГУ МВСУ в
Донецькій області за № 827 від 25.10.2013 р.

Скасувати рішення Управління
Пенсійного Фонду України в м. Селидове
Донецької області за № 3385 від 20.12.2013 р.
про відмову в перерахунку пенсії
ОСОБА_2.

Зобов'язати Управління Пенсійного
Фонду України в м. Селидове Донецької
області провести перерахунок пенсії
ОСОБА_2 з 27.09.2013 р. відповідно до діючого
законодавства виходячи з грошового
забезпечення згідно наданої довідки №
827 від 25.10.2013 р.

Судові витрати віднести на користь
держави.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. Якщо було подано апеляційну
скаргу, постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Донецького апеляційного
адміністративного суду Донецької
області через Селидівський міський суд
Донецької області протягом десяти днів
з дня проголошення постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає до
суду апеляційної інстанції.

Суддя