Справа № 2а-11258/11
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Сердинський В.С.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 лютого 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Броварської міської
ради Київської області на постанову
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 27 грудня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Броварської міської ради Київської
області про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 27 грудня 2011 року позовні вимоги
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії, зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу грошової допомоги до
05 травня за 2010 рік та за 2011 рік
відповідно до ч.5 ст.13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком. В решті
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
вимог адміністративного позову.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справ
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої ст. 183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
постанову суду слід скасувати з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позовні вимоги є обгрунтованою.

З таким висновком суду повністю не
можна погодитися, оскільки судом
першої інстанції, задоволено позовні
вимоги поза межами шестимісячного
строку звернення до суду.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії 2
групи інвалідності та має право на
пільги, встановлені законодавством
України, зокрема, для інвалідів війни.

Закон України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» №3551-XII від 22.10.1993 року визначає
правовий статус інвалідів війни,
забезпечує створення належних умов для
їх життєзабезпечення, сприяє
формуванню в суспільстві шанобливого
ставлення до них. До того ж ст. 13
наведеного Закону закріплено пільги
учасниками війни.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» № 367-XIV від 25.12.1998 року ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» доповнено: «Щорічно до 5
травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах:
інвалідам I групи - десять мінімальних
пенсій за віком; II групи - вісім
мінімальних пенсій за віком; III групи -
сім мінімальних пенсій за віком».

Підпунктом «б» п.п. 2 п. 20 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів
України»№107-VI від 28.12.2007 р., текст ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» змінено та викладено в новій
редакції: «Щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України. ».

Проте, Рішенням Конституційного Суду
України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. зміни,
внесені п.п.п. «б»п.п. 2 п. 20 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними) та відповідно до п. 5
резолютивної частини Рішення
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення, тобто з 22 травня 2008 року.

Підпунктом 1 п. 1 Постанови Кабінету
Міністрів України № 341 від 04.04.2011 року
«Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується у 2011 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»та «Про жертви
нацистських переслідувань», учасникам
війни здійснюється у розмірі 120
гривень.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 9 КАС
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, … суд
застосовує правовий акт, який має вищу
юридичну силу.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України
передбачено, що виключно законами
визначаються, зокрема, основи
соціального захисту, а ст. 75
встановлено, що єдиним органом
законодавчої влади в Україні є
парламент - Верховна Рада України.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що у даному випадку
застосуванню підлягає саме Закон
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», а не
зазначена вище постанова Кабінету
Міністрів України.

Оскільки у 2011 році ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» не зупинялася,
колегія суддів вважає, що дії
відповідача щодо виплати щорічної
разової допомоги до 5 травня в 2011р. у
неповному розмірі є неправомірними.

З наведеного вбачається, що позивач має
право на отримання щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня у 2011 році
як інвалід війни 2 групи у розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком.

Що стосується позовних вимог за 2010 рік,
то вони заявлені за межами строку
звернення до суду, то судова колегія
приходить до висновку про необхідність
скасування судового рішення в цій
частині, з огляду на наступне.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 99 КАС
України, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав,свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду ,
якщо суд за заявою особи, яка його
подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Таким чином, пропуск строку звернення
до суду є підставою для залишення його
без розгляду.

Так як позивач, звернувшись до суду 21
жовтня 2011 року, а допомога до 05 травня в
2010 році була виплачена в квітні 2010 року,
в порушення вимог ч.1 ст.71 КАС України не
надав суду доказів у підтвердження
поважності строку звернення до суду, а
зазначені судом першої інстанції
причини пропуску строку на звернення
не є поважними, то адміністративний
позов в частині позовних вимог за 2010
рік підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до ст. 159 КАС України
законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції порушені норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що є
підставою для скасування судового
рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її в частині та в
цій частині прийняти нову постанову
суду.

Відповідно до ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Таким чином вимоги апеляційної скарги
підлягають частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції
скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 99, 100, 160, 183-2, 197, 198, 202, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Броварської міської ради Київської
області - задовольнити частково.

Постанову Броварського міськрайонного
суду Київської області від 27 грудня 2011
року - скасувати в частині задоволення
позовних вимог за 2010 рік.

В цій частині прийняти нове рішення,
яким в позовні вимоги залишити без
розгляду.

В іншій частині постанову залишити без
змін.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя

Земляна Г.В.

Судді:

Горбань Н.І.

Межевич М.В.