Справа № 15703/10
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2011-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2011 р. справа № 2а-7282/09/1170

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду у
складі: головуючого судді:
Туркіної Л.П.

суддів: Мельника В.В.
Проценко О.А.

при секретарі судового засідання:
Мачихін В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційні скарги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 та Державної
податкової інспекції у м. Кіровограді

на постанову: Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 05
лютого 2010 року.

у справі: №2а-7282/09/1170

за позовом: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до: Державної податкової
інспекції у м. Кіровограді

про: визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення та
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій , -

ВСТАНОВИЛА:

Приватний підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Кіровограді, в якому просив визнати
нечинними податкові
повідомлення-рішення №/0 від
26.08.2009 року про визначення податкового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб в сумі 56618,44 грн.; №/0
від 26.08.2009 року про визначення
податкового зобов'язання по податку на
додану вартість в сумі 12669,50 грн., в т.ч.
8333 грн. за основним платежем та 4336,50 грн.
за штрафними (фінансовими) санкціями та
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій №/0 від 26.08.2009
року на суму 162325 грн. за порушення
законодавства по патентування, норм з
регулювання обігу готівки та
застосування РРО. В ході розгляду
справи позивач змінив позовні вимоги
стосовно податкового
повідомлення-рішення №/0 від
26.08.2009 року та просив визнати нечинним
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення в частині
визначення податкового зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб в сумі
54570 грн. 94 коп.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що названі рішення
не відповідають чинному законодавству.

Постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 05
лютого 2010 року позов задоволено
частково.

Визнано нечинним податкове
повідомлення-рішення №/0 від
26.08.2009 року в частині визначення
податкового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб в сумі 54570 грн. 94
коп.

Визнано нечинним податкове
повідомлення-рішення № /0 від
26.08.2009 року про визначення податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 12669 грн.50 коп. в тому
числі 8333 грн. за основним платежем та 4336
грн. 50 коп. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, позивач та
відповідач подали апеляційні скарги.

Позивач в апеляційній скарзі
зазначає, що рішення суду в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про визнання нечинним рішення про
застосування штрафних(фінансових)
санкцій від 26.08.2009 року №/0 не
відповідає нормам матеріального права
та обставинам справи, які свідчать, що
позивач належним чином здійснював
оприбуткування готівки.

Позивач просить, постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05.02.2010 року
скасувати в частині відмови в
задоволенні позову про визнання
нечинним рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій №
від 26 серпня 2009 року в сумі 162325,00 за
порушення законодавства про
патентування, норм регулювання обігу
готівки та застосування РРО.Позовні
вимоги суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про
визнання нечинним рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій №/0 від 26 серпня 2009 року в
сумі 162325,00 за порушення законодавства
про патентування, норм регулювання
обігу готівки та застосування РРО
задовольнити.

Відповідач в апеляційній скарзі
також посилається на невідповідність
рішення суду в частині задоволених
позовних вимог нормами матеріального
права та просить скасувати рішення
суду першої інстанції, у задоволені
позову відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник
позивача вимоги та доводи апеляційної
скарги, поданої приватним підприємцем
ОСОБА_1, підтримав , просив названу
апеляційну скаргу задовольнити.

Проти апеляційної скарги
податкової представник позивача
заперечив, посилаючись на
невідповідність доводів відповідача
нормам матеріального права.

Представник відповідача до суду
не прибув. Про час і місце судового
розгляду відповідач повідомлений
належним чином.

Заслухавши представника
позивача, дослідивши доводи
апеляційних скарг та матеріали справи,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку, що апеляційні скарги сторін
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з такого.

Як встановлено судом, посадовими
особами відповідача була проведена
планова перевірка позивача з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків, зборів
(обов'язкових платежів) за період з
01.07.2006 року по 31.03.2009 року про, що
складено акт №81/1710/НОМЕР_1 від 14.08.2009
року (а.с. 14-31).

За результатами перевірки
встановлено порушення:

- ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян» №13-92 від 26.12.1992 року та
додатку №7 до Інструкції про
прибутковий податок з громадян (в
редакції наказу ДПАУ від 14.02.2001 року. №53
.із змінами внесеними згідно наказів
ДПАУ від 28.12.2001 року №523, від 16.07.2003 №352) -
донараховано податок з доходів
фізичних осіб в сумі 56618,44 грн., в т.ч.: за
2 півріччя 2006 року - 2047,50 грн., за 2, 3, 4
квартали 2007 року - 36564,75 грн. та 4 квартал
2008 року - 18006.19 грн.

- п.п. 7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість» -
донараховано податок на додану
вартість за лютий 2009 року в сумі 8333 грн.;

- п. 2.6. Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в України, затвердженого постановою
Правління національного банку України
від 15 грудня 2004 року №637 - не
оприбуткування готівкових коштів в
книзі обліку доходів та витрат в
розмірі 32465 грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення №/0 від
26.08.2009 року про визначення податкового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб в сумі 56618,44 грн.; № /0
від 26.08.2009 року про визначення
податкового зобов'язання по податку на
додану вартість в сумі 12669,50 грн., в т.ч.
8333 грн. за основним платежем та 4336,50 грн.
за штрафними (фінансовими) санкціями та
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій №/0 від 26.08.2009
року на суму 162325 грн. за порушення
законодавства про патентування, норм
регулювання обігу готівки та
застосування РРО .

Під час перевірки встановлено, що
в перевіряємому періоді з 01.07.2006 року по
31.12.2007 року, та 01.01.2009 року по 31.03.2009 року
ОСОБА_1 здійснював діяльність на
загальній системі оподаткування, з
01.01.2008 року по 31.12.2008 року здійснював
діяльність на спрощеній системі
оподаткування шляхом отримання
свідоцтва платника єдиного податку.

При перевірці повноти
декларування обсягу виручки
встановлено, що приватним підприємцем
порушено ст. 1 Указу Президента України
від 03.07.1998 року №727/98 «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» в частині перевищення
обсягу виручки понад 500 тис. грн.., що
дозволяє здійснювати діяльність на
спрощеній системі оподаткування.

Згідно податкового
повідомлення-рішення №/0 від
26.08.2009 року податкове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб
визначено за період:

- 2 півріччя 2006 року - 2047,50 грн.;

- 2, 3, 4 квартали 2007 року - 36564,75 грн.;

- 4 квартал 2008 року - 18006,19 грн.

Як зазначено вище, нарахування у сумі
2047,50 грн. (2006 рік) позивач не оспорює.

Стосовно нарахувань у сумі 36564,75
грн. позивач заперечує, вказуючи на те ,
що у 2, 3, 4 кварталах 2007 року перебував на
спрощеній системі оподаткування та не
перевищував обсягу виручки,
передбаченого Указом Президента
України №727/98.

Посилання відповідача на те, що з 2
квартал 2007 року він перейшов на
загальну

систему оподаткування, позивач вважає
таким, що не відповідає дійсності.

Під час судового розгляду
встановлено, що 26.12.2006 року позивач
отримав свідоцтво про сплату єдиного
податку терміном дії на 2007 рік (а.с.7)

Відповідно до ст. 4 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998 року №727/98
відмову від застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності і повернення до раніше
встановленої системи оподаткування
суб'єкти малого підприємництва можуть
здійснювати з початку наступного
звітного (податкового) періоду
(кварталу) у разі подання відповідної
заявки до органів державної податкової
служби не пізніше ніж за 15 днів до
закінчення попереднього звітного
(податкового) періоду (кварталу).

При цьому, відповідно до пунктів 6
та 7 порядку видачі Свідоцтва про
сплату єдиного податку, затвердженого
наказом ДПА України від 29 жовтня 1999
року №599, після закінчення терміну дії
Свідоцтва воно підлягає поверненню
разом з усіма довідками в 5-денний
термін до органу державної податкової
служби, який їх видав. Орган державної
податкової служби, що видає Свідоцтво
та Довідки, реєструє їх у журналі
обліку видачі Свідоцтв, де вказуються
прізвище, ім'я та по батькові платника
єдиного податку, номер та серія
Свідоцтва, дата його видачі, терміни
дії, дата його повернення, прізвища,
імена та по батькові найманих
працівників, номери та серії виданих на
них Довідок, дата їх видачі та
повернення, сплачені суми єдиного
податку.

Доказів повернення позивачем
свідоцтва про сплату єдиного податку
відповідач не надав.

Більш того, позивачем надано
докази подання ним звітів суб'єктів
малого підприємництва-фізичних
осіб-платників єдиного податку
протягом 2007 року (а.с. 87, 90, 99,100), що в свою
чергу вказує на те, що позивачем
здійснювалась діяльність на спрощеній
системі оподаткування та виконувались
вимоги ст. 4 Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування ,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998 року №727/98 та
п. 9 порядку видачі Свідоцтва про сплату
єдиного податку, затвердженого наказом
ДПА України від 29 жовтня 1999 року №599 в
частині необхідності звітування за
результатами господарської
діяльності.

Крім того, суд зазначає, що на
зворотньому боці свідоцтва про сплату
єдиного податку на 2007 рік (а.с.7) 08.11.2007
року здійснено відмітку про додаткове
замовлення виду підприємницької
діяльності - здавання в оренду
автомобільного транспорту, за підписом
посадової особи ДПІ у м. Кіровограда та
відбитками печатки, що також додатково
вказує на те, що протягом 2007 року
позивач перебував на спрощеній системі
оподаткування.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно того, що
визначення податкового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб за 2-4
кварталами 2007 року у сумі 36564,75 грн. не
можна визнати законним та
обґрунтованим, виходячи з норм ст.ст.
69,70,71 КАС України.

Нарахування податкового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб за 4 квартал 2008 року
здійснено у зв'язку з тим, що позивачем
в цьому періоді допущено перевищення
граничного обсягу виручки від
реалізації товарів, робіт, послуг, яка
дозволяє перебувати на спрощеній
системі оподаткування, обліку та
звітності на суму 160055 грн. У зв'язку з
виявленим порушенням позивачеві на
суму перевищення нараховано податкове
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 18006,19 грн.

Згідно зі ст. 1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємства» від
03.07.1998 року №727/98 спрощена система
оподаткування, обліку та звітності,
запроваджується для таких суб'єктів
малого підприємництва: фізичних осіб,
які здійснюють підприємницьку
діяльність без створення юридичної
особи і у трудових відносинах з якими.
Включаючи членів їх сімей, протягом
року перебуває не більше 10 осіб та
обсяг виручки яких від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг) за
рік не перевищує 500 тис. грн..

Відповідно до п.5 Указу у разі
порушення вимог, установлених статтею 1
цього Указу, платник єдиного податку
повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу).

Аналіз норм ст. 1 Указу та Закону
«Про податок з доходів фізичних осіб»
дає підстави вважати, що обсяг виручки,
понад встановлений у сумі 500 тис
грн.,повинен враховуватися до складу
сукупного оподаткованого доходу і
підлягати оподаткуванню за правилами,
встановленими розділом IV Декрету КМУ
«Про прибутковий податок з громадян» з
урахуванням Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб», в
зв'язку з тим, що такі доходи є іншими
доходами в розумінні п.9.12.2 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб».

В зв'язку з чим перевищення обсягу
виручки в сумі 160055,00 грн. відповідно
вимог п.п.4.2.8 п.4.2 ст. 4 п.9.12 ст.9 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» № 889-IV від 22.05.2003 року (зі
змінами та доповненнями ), ст. 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» №13-92
від 26.12.1992 року (зі змінами та
доповненнями) та додаток №7 Інструкції
«Про оподаткування доходів фізичних
осіб від зайняття підприємницькою
діяльністю» №12 від 21.04.1993 року (із
змінами та доповненнями) -
оподатковується за загальними
правилами.

Зазначене вище дає підстави
вважати, що податковим органом
обґрунтовано здійснення нарахування
податкового зобов'язання у сумі 18006 грн.
19 коп.

Отже рішення суду першої
інстанції в частині визначення
названого нарахування протиправним не
можна вважати таким, що відповідає
чинному законодавству.

Стосовно визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення
№/0 від 26.08.2009р. про визначення
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 12669,50 грн., в т.ч.
8333 грн. за основним платежем та 4336,50 грн.
за штрафними (фінансовими) санкціями
суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
протягом 2008 року позивач перебував на
спрощеній системі оподаткування,
обліку та звітності, що
підтверджується свідоцтвом про сплату
єдиного податку (а.с. 40).

Відповідно до ст. 6 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва"
суб'єкт малого підприємництва, який
сплачує єдиний податок, не є платником
податків і зборів (обов'язкових
платежів), в т.ч. податку на додану
вартість, крім випадку, коли юридична
особа обрала спосіб оподаткування
доходів за єдиним податком за ставкою 6
відсотків.

Між позивачем (орендодавець) та ТОВ
"Єлисаветградська транспортна
компанія" (суборендар) 02.06.2008р. були
укладені договори суборенди
транспортних засобів №№1, 2 (а.с. 41-50).
Відповідно до пунктів 3.2. вказаних
договорів суборендар зобов'язаний
провести попередню оплату за сім
місяців суборенди транспортного
засобу. Сума попередньої оплати
становить 175000 грн. за кожним з
договорів. Відповідно до виписки банку
(а.с. 8) 03.07.2008 року позивачеві була
перерахована сума попередньої оплати в
розмірі 350000 грн.

Згідно п.п. 7.3.1. п. 7.3. ст. 7 Закону України
"Про податок на додану вартість" датою
виникнення податкових зобов'язань з
поставки товарів (робіт, послуг)
вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше:

або дата зарахування коштів від
покупця (замовника) на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів (робіт, послуг), що підлягають
поставці, а у разі поставки товарів
(робіт, послуг) за готівкові грошові
кошти - дата їх оприбуткування в касі
платника податку, а при відсутності
такої - дата інкасації готівкових
коштів у банківській установі, що
обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для
робіт (послуг) - дата оформлення
документа, що засвідчує факт виконання
робіт (послуг) платником податку.

Зважаючи на те, що перерахування
грошових коштів згідно вищевказаних
договорів відбулося 03.07.2008р., тобто в
період коли позивач не був платником
податку на додану вартість, то він не
повинен був декларувати та сплачувати
вказаний податок. При цьому довози
відповідача стосовно того, що акти
приймання послуг з суборенди
транспортних засобів підписані 30.01.2009р.
(а.с. 51, 52), тобто в період, коли позивач
вже був платником податку на додану
вартість, судом до уваги не приймаються
оскільки підписання вказаних актів не
є окремою господарською операцією
здійсненою позивачем та ТОВ
"Єлисаветградська транспортна
компанія", з якою Закон України "Про
податок на додану вартість" пов'язує
виникнення обов'язку декларувати та
сплачувати податок на додану вартість,
а є лише фіксацією факту здійснення
певної господарської операції за якою
вже відбулася перша з подій, з якою
пов'язано виникнення податкового
зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що податкове
повідомлення-рішення №/0 від
26.08.2009р. підлягає визнанню
протиправним.

Позовні вимоги в частині визнання
нечинним рішення про застосування
штрафних фінансових санкцій №
від 26.08.2009р. на суму 162325 грн. за
порушення законодавства про
патентування, норм регулювання обігу
готівки та застосування РРО підлягають
задоволенню, враховуючи наступне.

В ході перевірки встановлено, що
позивач здійснював розрахунки як через
банківську установу, так і за готівку.
Згідно наданих на перевірку видаткових
касових ордерів, позивачем отримано за
період з 01.06.2008 року по 30.09.2008 року
готівкові кошти в сумі 32465 грн. При
цьому готівкові кошти позивачем не
оприбутковувались в книзі обліку
доходів та витрат, так як остання на
перевірку не була надана. Отже
податкова дійшла висновку, що
позивачем було порушено вимоги
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року №637 .

Відповідно до п. 1 Указу Президента
України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» від 12.06.1995
року №436/95 у разі порушення юридичними
особами всіх форм власності, фізичними
особами - громадянами України,
іноземними громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, норм з
регулювання обігу готівки у
національній валюті, що встановлюються
Національним банком України, до них
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафу, у тому числі за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі не
оприбуткованої суми.

Штрафні санкції за порушення норм
Положення про порядок ведення касових
операцій в національній валюті в
Україні відповідно до ст. 239 та ч.1 ст. 241
ГК України є
адміністративно-господарськими
санкціями.

Згідно зі ст. 250 ГК України
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом господарювання
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності, крім випадків,
передбачених законом.

Згідно з актом перевірки порушення
позивачем порядку ведення касових
операцій на суму 32465 грн. допущено в
період з 01.06.2008 року по 07.07.2008 року (а.с.65).
Штрафні санкції відповідачем за
вказані порушення були застосовані
11.10.09 року, тобто з порушенням строків,
встановлених ст. 250 ГК України.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, слід дійти
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позову про визнання
протиправним рішення відповідача
№/0 від 26.08.2009 року.

Доводи відповідача та суду першої
інстанції щодо законності названого
рішення спростовуються викладеним
вище.

Таким чином, слід дійти висновку, що
рішення суду першої інстанції винесено
без врахування норм ст. 19 Конституції
України та ст. 250 ГК України.

Відповідно до ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом о:бставин, що мають
значення для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Виходячи з викладеного, суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне апеляційні скарги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 та державної
податкової інспекції у м. Кіровограді
задовольнити частково. Постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2010
року скасувати. Позов задовольнити
частково. Визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення №/0 від
26.08.2009 року в частині визначення
податкового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб в сумі 36564,75 грн.
Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
№/0 від 26.08.2009 року про визначення
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 12669,50 грн., в тому
числі 8333 грн. за основним платежем та
4336,50 грн. за штрафними(фінансовими)
санкціями. Визнати протиправним та
скасувати рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 26.08.2009
року №/0 про застосування до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
адміністративно-господарських санкцій
у сумі 162323,00 грн. В задоволенні решти
позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 та Державної
податкової інспекції у м. Кіровограді
задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 лютого 2010
року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
№/0 від 26.08.2009 року в частині
визначення податкового зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб в сумі
36564,75 грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
№/0 від 26.08.2009 року про визначення
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 12669,50 грн., в тому
числі 8333 грн. за основним платежем та
4336,50 грн. за штрафними(фінансовими)
санкціями.

Визнати протиправним та скасувати
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 26.08.2009 року
№/0 про нарахування Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1
адміністративно-господарських санкцій
у сумі 162323,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Присудити позивачеві з Державного
бюджету України судові витрати в
розмірі 1 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст..254 КАС України

Постанова може бути оскаржена
відповідно до ст. 212 КАС України

Рішення суду виготовлено у
повному обсязі 12.06.2013р.

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
О.А. Проценко