Справа № 603/800/13-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
Справа №
876/12992/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу представника заявників - ОСОБА_1
на ухвалу Монастириського районного
суду Тернопільської області від 30
вересня 2013 року у справі за заявою
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27 про
визнання протиправними дій
відповідача щодо виконання постанови
суду,-

В С Т А Н О В И В :

22 серпня 2013 року ОСОБА_1 - представник
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27
звернувся до суду із заявою в порядку
ст.. 267 КАС України, в якій просив
витребувати копії постанов про
відкриття виконавчих проваджень у
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Тернопільській області, визнати
протиправними дії відповідача щодо
неповного виконання постанови суду від
31.12.2010 року, зобов'язати відповідача
негайно і повністю виконати постанову
суду від 31.12.2010 року та встановити строк
для подання відповідачем до суду звіту
про виконання постанови.

Ухвалою Монастириського районного
суду Тернопільської області від 30
вересня 2013 року в задоволенні заяви
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, заявники подали
апеляційну скаргу, оскільки вважають,
що ухвала прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу представник
заявників мотивує тим, що в п.5.4
мотивувальної частини рішення
Конституційного Суду від 22.05.2008р.
№10-рп/2008 зазначається про те, що
законом про Держбюджет не можна
вносити зміни до інших законів,
зупиняти їх дію чи скасовувати їх,
оскільки з об'єктивних причин це
створює протиріччя у законодавстві, і
як наслідок - скасування та обмеження
прав і свобод людини і громадянина. У
разі необхідності зупинення дії
законів, внесення до них змін і
доповнень, визнання їх нечинними мають
використовуватися окремі закони.
Оскільки з 23.07.2011 року розмір
підвищення до пенсії дітям війни
одночасно встановлено Законом України
„Про соціальний статус дітей війни" і
постановами Кабінету Міністрів
України, то повинен застосовуватися
нормативно - правовий акт вищої
юридичної сили - Закон. Тому, апелянт
вважає, що висновки Монастириського
районного суду і Вищого
адміністративного суду України щодо
правомірності застосування постанов
Кабінету Міністрів України є
помилковими.

З огляду на викладене, просить
скасувати оскаржену ухвалу та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити вимоги заяви.

Оскільки особи, які беруть участь у
справі, у судове засідання не прибули,
хоча належним чином були повідомлені
про дату, час і місце судового
засідання, апеляційний суд у
відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає можливим здійснювати розгляд
справи в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
належить до задоволення з таких
підстав.

В силу ч.2 ст.13 Закону України ,,Про
судоустрій і статус суддів" судові
рішення, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання усіма
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими та службовими особами,
фізичними і юридичними особами та їх
об'єднаннями на всій території України.

Суд першої інстанції встановив, що
постановою Монастириського районного
суду Тернопільської області від 31
грудня 2010 року задоволено позовні
вимоги позивачів та ухвалено визнати
протиправною бездіяльність управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі щодо
нарахування та сплати щомісячної
державної соціальної доплати до пенсії
у розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком. Зобов'язано відповідача,
починаючи з 07.06.2010 року нараховувати та
виплачувати позивачам підвищення до
пенсії відповідно до ст.6 Закону
України ,,Про соціальний захист дітей
війни" з урахуванням ст. 28 Закону
України ,,Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та з
урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Львівського пеляційного
адміністративного суду від 17.04.2013 року
вищевказану постанову суду від 31.12.2010
року залишено без змін.

На виконання постанови
Монастириського районного суду
Тернопільської області від 31.12.2010 року
видано 29 виконавчих листів №2-а-1743/10,
які пред'явлені до виконання.

31.07.2013 року постановами старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області закрито
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчих листів №2-а-1743/2010,
виданих 05.07.2013 року Монастириським
районним судом, на підставі п.8 ч.1 ст.49
Закону України ,,Про виконавче
провадження".

Листом від 09.08.2013 року №3317/04 управління
Пенсійного фонду в Монастириському
районі повідомило про те, що
відповідачем здійснено перерахунок
пенсії заявникам в сумі 2314,02 грн., а
виплата донарахованої суми, яка
перевищує бюджетні призначення на
поточний рік, буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України, тобто сума
доплати за рішенням суду нарахована,
але виплачена буде при наявності
фінансування з Державного бюджету.

Постанови державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження у
зв'язку з відсутністю відповідних
коштів на рахунках відповідача
заявниками не оскаржувалися.

Верховною Радою України 14 червня 2011
року прийнято Закон України ,,Про
внесення змін до Закону України ,,Про
Державний бюджет України на 2011 рік",
який набрав чинності 19 червня 2011 року.
Пунктом 7 ч.1 цього Закону Прикінцеві
положення Закону України ,,Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено п.4, яким установлено, що у 2011
році норми і положення ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54
Закону України ,,Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", ст. 6 Закону України ,,Про
соціальний захист дітей війни", ст.ст. 14,
22, 37 та ч.3 ст.43 Закону України ,,Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року "Про внесення змін до
Закону України ,,Про Державний бюджет
України на 2011 рік" Кабінет Міністрів
України прийняв постанову № 745 від 06
липня 2011 року ,,Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що
дії (бездіяльність) УПФУ в
Монастириському районі Тернопільської
області у зв'язку з прийняттям Закону
України ,,Про внесення змін до Закону
України ,,Про Державний бюджет України
на 2011 рік" предметом судового розгляд
не були та не могли бути, оскільки
згадані нормативно-правові акти не
існували в часі на момент прийняття
судом рішення, а оцінка таких дій судом
не здійснювалась.

Суд апеляційної інстанції також не
приймає до уваги посилання
представника апелянтів на те, що
відповідач неправомірно керувався
постановами Кабінету Міністрів
України при виконанні постанови суду
від 31.12.2010 року та не виконав в повному
обсязі вищезазначену постанову
Монастириського районного суду,
оскільки судове рішення має бути
наслідком чинного правового
регулювання і не може визначати
правовідносини на майбутнє.

Таким чином, апеляційний суд дійшов
висновку про те, що вимоги про визнання
протиправними дій відповідача щодо
неповного виконання постанови суду та
зобов'язання відповідача негайно і
повністю виконати постанову
Монастириського районного суду слід
залишити без задоволення.

Частиною 1 статті 267 КАС України
визначено, що суд, який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі, має
право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Цій нормі кореспондують положення
абзацу сьомого пункту 4 частини першої
статті 163, абзацу п'ятого пункту 4
частини першої статті 207 названого
Кодексу, згідно з якими у резолютивній
частині постанови суду першої чи
апеляційної зазначається встановлений
судом строк для подання суб'єктом
владних повноважень - відповідачем до
суду першої інстанції звіт про
виконання постанови, якщо вона вимагає
вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за
виконанням рішення суб'єктом владних
повноважень - відповідачем у справі суд
першої чи апеляційної інстанції може
під час прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом
першої інстанції шляхом зобов'язання
надати звіт про виконання судового
рішення, розгляду поданого звіту на
виконання постанови суду першої,
апеляційної чи касаційної інстанцій, а
в разі неподання такого звіту -
встановленням нового строку для
подання звіту та накладенням штрафу.

Відтак, апеляційний суд дійшов
висновку про те, що у разі звернення
позивача із заявою про зобов'язання
відповідача подати звіт про виконання
судового рішення після прийняття
постанови у справі суд ухвалою
відмовляє у задоволенні такої заяви.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не містять доказів на спростування
висновків суду першої інстанції, а тому
скарга є безпідставною та такою, що не
належить до задоволення.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, ухвала суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування ухвали суду першої
інстанції немає.

Керуючись ст. 195, 197, 199, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27 залишити без
задоволення, а ухвалу Монастириського
районного суду Тернопільської області
від 30 вересня 2013 року у справі №
2а-603/800/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

Н.В. Ільчишин