Справа № 803/371/13-а
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 р.
Справа № 876/5385/13
Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.,

за участю секретаря
Корнієнко О. А.

представника відповідача Козак А.
Ю.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного Фонду
України в м. Луцьку на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 5 березня 2013
року у справі № 803/371/13-а за позовом
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Луцьку до Приватного акціонерного
товариства «Луцькавтодор» про
стягнення надмірно виплачених пенсій,

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2013 року Управління Пенсійного
Фонду України в м. Луцьку звернулося з
адміністративним позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Луцькавтодор», яким просив стягнути з
відповідача надмірно виплачену пенсію
в сумі 126901,88 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що через
невірні дані, подані відповідачем,
позивачем було надмірно сплачено
пенсії на суму 126901,88 грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 5 березня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

З таким рішенням суду не погодився
позивач. Подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою позов
задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції не взято до уваги той
факт, що довідки, на підставі яких була
надмірно виплачена пенсія, були видані
саме відповідачем. Вважає, що такі
довідки було сфальсифіковано, що
свідчить про умисні дії відповідача.

Представник відповідача в судовому
засіданні надав пояснення, просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення суду без змін.

Інші особи в судове засідання не
з'явилися, хоч і були належним чином
повідомлені про час і місце проведення
засідання, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з
частиною 4 статті 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не належить до задоволення з
наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи судом
апеляційної інстанції встановлено, що
на обліку у позивача перебувають
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які одержують пенсії
по віку призначену відповідно до
статей 51, 55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а також ОСОБА_4, який
одержує пенсію по інвалідності в
розмірі фактичних збитків згідно з
статтею 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи". Факт участі на роботах по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
підтверджується довідками виданими
відповідачем. (а. с. 11-24).

В серпні 2012 року позивачем було
проведено перевірку документів
пенсійних справ № 180850 ОСОБА_2, № 166525
ОСОБА_4, № 194710 ОСОБА_3. За результатами
перевірки встановлено, що при
призначенні пенсії цим особам
відповідачем було надано довідки № 74
від 28 січня 1998 року ОСОБА_4, № 155 від 22
червня 2004 року ОСОБА_2 та довідку без
дати та номера реєстрації ОСОБА_3 Цими
довідками підтверджувався період
перебування перелічених осіб на
ліквідації аварії на ЧАЕС у зонах
відчуження та розмір нарахованої їм
заробітної плати. В ході перевірки
встановлено, що первинні документи не
збереглися і розшифрувати нарахування
заробітної плати за роботу в зоні
відчуження неможливо.

За наслідками перевірки позивачем 22 та
23 серпня 2012 року складено акти
перевірки факту участі на роботах по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
згідно з якими інших документів для
перевірки відповідачем не було надано.
Також встановлено, що інших порушень,
як то недостовірності виданих
відповідачем довідок про заробітну
плату в зоні відчуження в ході
перевірки не виявлено.

Судом першої інстанції зроблено вірний
висновок про те, що ненадання в ході
перевірки, первинних документів, які б
підтверджували достовірність виданих
довідок, не може свідчити про надмірну
сплату пенсії особам. Крім того,
ненадання таких первинних документів
не означає автоматичну
недостовірність виданих довідок чи про
їх фальсифікацію.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на те, що в своїх довідках
відповідач, як місце проведення робіт
вказує с. Іллінці та с. Лубянка, які
згідно з рішенням Урядової комісії № 108
від 19 серпня 1986 року в серпні-вересні 1986
року не були віднесені до зон
небезпеки, а отже заробітна плата за
роботу в даних населених пунктах не
повинна була обчислюватись в кратному
розмірі.

Згідно з статтею 2 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" територія,
що зазнала радіоактивного забруднення
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
поділяється на зони.

Відповідно до розпорядження Ради
Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964
рс керівникам міністерств та відомств
за погодженням з Головою Урядової
комісії встановлювати, в залежності
від підвищеного рівня радіації в
окремих районах 30-км зони, - 3, 2, 1 зони
небезпеки та зону особливого контролю
з оплатою праці: у 3-тій зоні небезпеки -
в 5-ти кратному, у 2-ій зоні небезпеки - в
4-х кратному, у 1- ій зоні небезпеки у 3-х
кратному розмірі тарифних ставок
/посадових окладів. Оплата праці за
роботу в населених пунктах зони
особливого контролю здійснювалася по
підвищених до 100 відсотків розмірах
тарифних ставок або посадових окладів.
Віднесення населених пунктів, районів
робіт та районів розташування
підрозділів підприємств до 3, 2, 1 зон
небезпеки та зони особливого контролю
здійснювалося дозиметричною службою
Держкомгідромету СРСР при Урядовій
комісії станом на 1 та 15 числа кожного
місяця.

Згідно з рішенням Урядової комісії № 87
від 07.08.1986 року с. Іллінці в
травні-серпні 1986 року віднесено до 1
зони небезпеки, с. Луб'янка в
травні-червні 1986 року відносилось до 2
зони небезпеки,

23 липня 1991 року була прийнята Постанова
Кабінету Міністрів України № 106 "Про
організацію виконання постанов
Верховної Ради Української РСР про
порядок введення в дію законів
Української РСР "Про правовий режим
території, що зазнала радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи", додатком №1 до якої села
Іллінці Чорнобильського району
Київської області та Луб'янка
Поліського району Київської області
були віднесені до зони радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Відповідачем було видано довідки про
заробітну плату за дні роботи в зоні
відчуження для обрахунку пенсії ОСОБА_2
№ 169, ОСОБА_4 № 213, та ОСОБА_3 № 80.
Перелічені довідки були видані 3 липня
2007 року, 3 жовтня 2007 року та 9 липня 2007
року, тобто на момент видачі довідок
вищевказані населені пункти були
віднесені до зони радіоактивного
забруднення.

Відповідно до постанови Кабінету
міністрів України від 22 вересня 2004 року
№ 1240 "Про внесення зміни до пункту 1
Порядку обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
обчислення пенсій по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсій у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи
призначаються із заробітку, який вони
фактично одержували за основним місцем
роботи, з урахуванням сум перерахунку
заробітної плати відповідно до листа
Держкомпраці СРСР від 15 вересня 1986 року
№ 0595 (Держкомпраці УРСР від 23 вересня
1986 року № 136) та працювали у зоні
відчуження в 1986-1990 роках, призначаються
із заробітку, який вони одержували за
основним місцем роботи, з урахуванням
фактично відпрацьованого часу у зоні
відчуження, характеру виконуваної
роботи, місця і тривалості робочого дня
(незалежно від періоду проведення
розрахунку оплати праці за умови, якщо
цей розрахунок проведено на підставі
первинних документів про місце роботи
і тривалість робочого дня згідно із
сумарною кратністю оплати праці,
встановленою у відповідні періоди за
зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, у I
зоні - 3).

Крім того Державною фінансовою
інспекцією у Волинській області 16
січня 2012 року було проведено зустрічну
звірку відповідача, щодо
документального підтвердження
достовірності виданих довідок про
оплату праці учасникам ліквідації
аварії на ЧАЕС, фактичної участі в
ліквідації наслідків аварії на ЧЕАС та
перебування на забрудненій території
працівників, які знаходяться в
пенсійних справах в УПФ м. Луцька. За
наслідками перевірки видано довідку №
060-28, згідно з якою під час перевірки
жодних порушень документального
підтвердження достовірності виданих
довідок про оплату праці учасникам
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в
тому числі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не
встановлено.

Оскільки доказів того, що видані
відповідачем довідки були
сфальсифіковані чи містять завідомо
неправдиву інформацію, позивачем
надані не були, то у суду немає підстав
вважати перелічені довідки такими.

Відповідно до статті 101 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" надано
право органу, що призначає пенсії,
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

Крім того на позивача покладено
обов'язок при прийманні документів
перевіряти правильність одержання
заяви, відповідність викладених в ній
відомостей про особу даних паспорту та
документів про стаж; здійснювати
попередню правову експертизу змісту і
належного оформлення, наданих
документів; перевіряє правильність
відповідних документів, що засвідчують
виявлені розходження. Такий обов'язок
покладений на позивача пунктом 38
"Порядку подачі і оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженого Постановою
Правління Пенсійного фонду України №
22-1 від 25 листопада 2005 року.

Цим же положенням закріплено права
позивача на виконання даного обов'язку.
Зокрема він, має право вимагати від
підприємств, установ, організацій,
фізичних осіб дооформлення в
трьохмісячний термін з дня подання
заяви прийнятих і подання додаткових
документів, а також перевіряти в
необхідних випадках обґрунтованість
їх видачі.

В матеріалах справи відсутні документи
на підтвердження того, що при перевірці
довідок були виявлені будь-які
порушення.

Підстави стягнення надміру виплачених
пенсій передбачено частиною 1 статті 50
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Зокрема встановлено, що,
виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Судом першої інстанції зроблено вірний
висновок про те, що стягнення надміру
виплаченої суми пенсії в судовому
порядку можливе за наявності однієї з
двох умов, зокрема, зловживання з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних.

З аналізу матеріалів справи зрозуміло,
що позивачем не надано доказів на
підтвердження зловживань з боку осіб,
що отримували пенсії на підставі
виданих відповідачем довідок чи
доказів на підтвердження подання
страхувальником недостовірних даних,
відтак підстав для задоволення
позовних вимог відповідача про
стягнення з Приватного акціонерного
товариства «Луцькавтодор» надмірно
сплачених коштів немає.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції було правильно встановлено
обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу належить
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують рішення суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в м. Луцьку -
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 5 березня 2013
року у справі № 803/371/13-а - без змін

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20-ти днів з дати складення в
повному обсязі.

Головуючий
Кузьмич С. М.

Судді
Улицький В. З.

Гулид Р. М.

Повний текст ухвали складено 28 лютого
2014 року