Справа № 2а-6288/10/1270
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року
м. Київ К-38347/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Луганської області на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 08.09.2010 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02.11.2010 по
справі № 2а-6288/10/1270

за позовом Відкритого
акціонерного товариства
"Сєвєродонецький державний
науково-дослідний конструкторський
інститут хімічного машинобудування"

до Державної податкової
інспекції у м. Сєвєродонецьку
Луганської області

про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство в судовому порядку
оскаржило податкові
повідомлення-рішення від 03.06.2010
№/0 та від 02.08.2010 №/1, якими
Державною податковою інспекцією
позивачу визначено податкове
зобов'язання з податку на прибуток у
сумі 72 969,00 грн., в тому числі 50 387,00 грн.
основний платіж та 22 582,00 грн. штрафні
(фінансові) санкції.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, позовні вимоги
задоволено у повному обсязі.

Рішення судів обґрунтовано висновком
про фактичну неможливість ведення
господарської діяльності Товариством
без понесення витрат на фінансування
різниці між сумою призначеної пенсії
за Законом України "Про наукову і
науково-технічну діяльність" та сумою
пенсії, обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, на яку має право
науковий працівник, а вказані витрати є
обов'язковими умовами ведення
виробництва, продажем продукції, робіт,
послуг підприємством та повинні
відноситись до валових витрат
відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств".

Не погодившись із судовими рішеннями,
відповідач подав касаційну скаргу, де
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить зазначені судові рішення
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної
скарги податкова інспекція
посилається на те, що ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" не
передбачено такої категорії
працівників, як наукові
(науково-педагогічні) працівники, а
нормами Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" та п. 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не визначено порядок
покриття витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
Закону України "Про наукову і
науково-технічну діяльність", а також
обов'язковість сплати таких платежів, а
тому витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
зазначеного Закону, не включаються до
складу валових витрат.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційну скаргу необхідно відхилити з
наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій контролюючим органом
проведено планову виїзну перевірку
Товариства з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2007 по
31.12.2009, яка оформлена актом від 20.05.2010 та
за результатами якої встановлено
порушення позивачем вимог п. 5.1, пп. 5.2.1,
пп. 5.2.5 п.5.2, пп. 5.7.1 п. 5.7, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5,
пп. 8.6.1 п. 8.6 ст. 8 Закону України від
28.12.1994 №334/94-ВР "Про оподаткування
прибутку підприємств" (далі - Закон
№334/94-ВР), що полягало у завищенні
валових витрат на фінансування різниці
між сумою призначеної пенсії за
Законом України "Про наукову і
науково-технічну діяльність" та сумою
пенсії, обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, на яку має право
науковий працівник.

На підставі акту перевірки та за
результатами адміністративного
оскарження податковою інспекцією
винесено оспорювані податкові
повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону №334/94-ВР
валові витрати виробництва та обігу -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону №334/94-ВР
до складу валових витрат включаються
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7
цієї статті.

Пунктом 5.11 ст. 5 Закону № 334/94-ВР
передбачено, що установлення
додаткових обмежень щодо віднесення
витрат до складу валових витрат
платника податку, крім тих, що
зазначені у цьому Законі, не
дозволяється.

Обов'язковий характер понесених витрат
на виплату та доставку пенсій за
науково-технічну діяльність
передбачений Законом України "Про
наукову та науково-технічну
діяльність", а витрат на виплату та
доставку пенсій особам, яким
призначена пенсія на пільгових умовах,
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Згідно із ст. 24 Закону України "Про
наукову і науково-технічну діяльність"
різниця між сумою призначеної пенсії
за цим Законом та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку має право
науковий працівник, фінансується для
наукових (науково-педагогічних)
працівників державних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
підприємств, установ, організацій та
закладів, а також коштів державного
бюджету в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, Товариство є
науковою установою, що підтверджується
свідоцтвом про атестацію наукової
установи від 28.12.2004 № 284 та від 19.10.2007 №
47, а отже підприємство позивача
віднесене до підприємств, яким
надається підтримка держави, у
встановленому законом порядку, та
деяким працівникам підприємства
пенсія призначається відповідно до
положень Закону України "Про наукову та
науково-технічну діяльність".

Таким чином, враховуючи, що
законодавством визначено обов'язкове
відшкодування витрат на фінансування
різниці між сумою призначеної пенсії
за Законом України "Про наукову і
науково-технічну діяльність" та сумою
пенсії, обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів науковим
працівникам, а норми Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" не містять обмеження щодо
віднесення до складу валових витрат
такого відшкодування, а також зважаючи
на неможливість ведення виробництва
без понесення таких витрат, суди дійшли
обґрунтованого висновку про
правомірність віднесення позивачем до
складу валових витрат на фінансування
різниці у розмірі пенсії науковим
працівникам.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
попередніх інстанції при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

З урахуванням викладеного,
передбачених законом підстав для
скасування оскаржуваних судових
рішень першої та апеляційної інстанцій
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Сєвєродонецьку
Луганської області відхилити.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 08.09.2010 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02.11.2010 по
справі № 2а-6288/10/1270 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
передбачених статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко