Справа № 810/2233/13-а
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2014-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2014 року 810/2233/13-а

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Панченко Н.Д.,
розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Києві адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Спеціального загону
дорожньо-патрульної служби особливого
призначення при МВС України про
визнання дій протиправними

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського
окружного адміністративного суду
(надалі - ОСОБА_1 або позивач ) з позовом
до Спеціального загону
дорожньо-патрульної служби особливого
призначення при МВС України (надалі -
Спеціальний загін ДПС або відповідач),
з урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог від 04.03.2014, про визнання
протиправними дій посадових осіб
відповідача - спецпідрозділу
особливого призначення при МВС
України, які полягали у затримані
(вилученні) належних позивачеві
документів та автомобіля «Форд
Ескорт».

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що оскільки ним не
вчинялись правопорушення, за які може
бути накладено адміністративне
стягнення у вигляді позбавлення права
керування транспортним засобом, у
посадових осіб відповідача були
відсутні законодавчо визначені
підстави для вилучення свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу та
затримання автомобіля.

Крім цього, позивач зазначив, що
вилучення у нього посадовими особами
відповідача свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу та затримання
автомобіля відбувалося із порушенням
вимог чинного законодавства, яке
полягало у не складанні відповідних
протоколів.

З огляду на зазначене, на думку
позивача, дії посадових осіб
відповідача є протиправними.

Відповідач позов не визнав,
заперечення надав суду у письмовій
формі та просив суд у задоволенні
позову відмовити. В обґрунтування
заперечень вказав, що посадовими
особами Спеціального загону ДПС під
час проведення
оперативно-профілактичного
відпрацювання Київської області на
предмет попередження аварійності,
зниження тяжкості наслідків
дорожньо-транспортних пригод, протидії
протиправним проявам, пов'язаних із
використанням транспортних засобів та
контролю за дотриманням працівниками
органів внутрішніх справ транспортної
дисципліни, було зупинено автомобіль
марки «Форд Ескорт» державний номерний
знак НОМЕР_1, яким керував громадянин
ОСОБА_1

Після зупинки автомобіля
інспектор назвав своє прізвище, звання,
пред'явив службове посвідчення та
запропонував позивачеві пред'явити
свої документи на право керування
автомобілем, а саме посвідчення водія
на право керування транспортним
засобом відповідної категорії та
реєстраційний документ на
транспортний засіб.

Під час перевірки автомобіля та
документів, що підтверджують право
володіння ним, у посадових осіб
відповідача виникли сумніви щодо
достовірності документів на
автомобіль. У подальшому було
з'ясовано, що вказаний автомобіль
знаходиться на території України
незаконно та ввезений з порушенням
митного законодавства.

У зв'язку з цим, автомобіль та
водія було доставлено до Кагарлицького
РВ ГУ МВС України в Київській області, а
інспекторами були написані відповідні
рапорти на ім'я начальника
Кагарлицького РВ ГУ МВС України в
Київській області. Жодних дій щодо
вилучення свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу та автомобіля
позивача в порядку, визначеному
Кодексом України про адміністративні
правопорушення, ними не вчинялось.

З огляду на зазначене, на думку
відповідача, посадові особи
Спеціального загону ДПС діяли на
підставі законодавства та в межах
повноважень.

Позивач у судове засідання,
призначене на 24.02.2014, не з'явився. Разом
з цим, 24 лютого 2014 року через канцелярію
Київського окружного
адміністративного суду надійшло
клопотання позивача про розгляд справи
без його участі у порядку письмового
провадження.

Представник відповідача, який
повідомлений своєчасно та належним
чином про дату, час та місце розгляду
справи, у судове засідання 24.02.2014 не
з'явився. Жодних заяв про відкладення
розгляду справи чи про розгляд справи
за його відсутності суду не надав.

Дослідивши наявні матеріали
справи у їх сукупності та враховуючи,
що про час, дату та місце розгляду
справи сторони були повідомлені
своєчасно та належним чином, зважаючи
на відсутність підстав для відкладення
розгляду справи, передбачених статтею
128 Кодексу адміністративного
судочинства України, беручи до уваги
положення частини четвертої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, судом прийнято рішення про
розгляд справи у порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом дійшов
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, виходячи із
наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та
згідно довідки заступника начальника
Спеціального загону ДПС від 17.06.2013
(а.с.38), працівниками відповідача на
підставі пункту 10 плану роботи
Департаменту ДАІ МВС України щодо
забезпечення безпеки дорожнього руху,
протидії злочинності на
автотранспорті, зміцнення дисципліни і
законності серед особового складу на
перше півріччя 2013 року, у період з 19
квітня 2013 року по 12 травня 2013 року,
відповідно до наказу МВС України від
17.04.2013 № 630, проводилось
оперативно-профілактичне
відпрацювання Київської області.

Під час несення служби, інспекторами
відповідача Удовиченком В.В. та Чуйком
О.Г., був зупинений транспортний засіб
позивача.

Після перевірки автомобіля позивача та
документів, що підтверджують право
володіння ним, у посадових осіб
відповідача виникли сумніви щодо
достовірності наданих документів і
тому, позивач разом із автомобілем був
доставлений до Кагарлицького РВ ГУ МВС
України в Київській області.

Як вбачається зі змісту рапортів
Удовиченка В.В. та Чуйка О.Г. від 29.04.2013,
адресованих начальнику Кагарлицького
РВ ГУ МВС України в Київській області,
посадовими особами відповідача
свідоцтво про держану реєстрацію
автомобіля марки «Форд Ескорт»,
державний номерний знак НОМЕР_1, не
вилучалося та автомобіль не
затримувався. А відтак, жодних
протоколів у порядку приписів Кодексу
України про адміністративні
правопорушення не складались.

Разом з цим, як вбачається із листа
Т.в.о. начальника загону підполковника
міліції Бойчука О.В. від 07.06.2013 № 4/26-218
(а.с.37) після реєстрації посадовими
особами відповідача рапортів за № 1124
та 1125, в яких зафіксовано наявність
ознак підробки свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу КХС
327375, надані позивачем документи та
автомобіль 29.04.2013 передано СОГ
Кагарлицького районного відділу для
прийняття відповідного рішення.

Згідно протоколу огляду місця події
від 29.04.2013 по кримінальному провадженню
№000036 (а.с.110, 111), 29.04.2013 о 09 год. 00 хв.
слідчим СВ Кагарлицького РВ Яценком
О.В. за участю ОСОБА_1 був вилучений
автомобіль марки «Форд Ескорт»,
державний номерний знак НОМЕР_1 та
поставлений на майданчик тимчасового
затримання. Також, слідчим було
вилучено і свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу.

У подальшому, свідоцтво про державну
реєстрацію автомобіля марки «Форд
Ескорт» держаний номерний знак НОМЕР_1,
було направлено на експертизу, а в
єдиний державний реєстр досудових
розслідувань була внесена інформація
про кримінальне правопорушення
(кримінальне провадження № 0000366).

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Правовою основою діяльності міліції є:
Конституція України, Закон України
«Про міліцію», інші законодавчі акти
України, постанови Верховної Ради
України, укази Президента України,
постанови Кабінету Міністрів України,
нормативні акти Міністерства
внутрішніх справ України, Загальна
декларація прав людини, міжнародні
правові норми, ратифіковані у
встановленому порядку.

Міліції для виконання покладених на
неї обов'язків надається право,
зокрема, зупиняти транспортні засоби
лише в разі: порушення правил
дорожнього руху водіями; відсутності
номерного знака на транспортному
засобі або наявності номерного знака,
який не відповідає встановленим
вимогам, закріплений у не
встановленому для цього місці,
закритий іншими предметами чи
забруднений, що не дозволяє чітко
визначити символи номерного знака з
відстані двадцяти метрів; наявності
ознак, що свідчать про технічну
несправність транспортного засобу;
наявності даних, що свідчать про
причетність транспортного засобу, його
водія, пасажирів або вантажу до
вчинення дорожньо-транспортної
пригоди, кримінального чи
адміністративного правопорушення;
перебування транспортного засобу в
розшуку; наявності даних про
використання транспортного засобу з
протиправною метою; необхідності
опитування водія чи пасажирів про
обставини вчинення
дорожньо-транспортної пригоди,
кримінального чи адміністративного
правопорушення, свідками якого вони є
або могли бути; необхідності залучення
водія транспортного засобу для надання
допомоги іншим учасникам дорожнього
руху або працівникам міліції чи як
свідка при оформленні протоколів про
адміністративні правопорушення чи
матеріалів дорожньо-транспортних
пригод; проведення цільових заходів
(операції, відпрацювання, оперативні
плани) для перевірки документів на
право користування і керування
транспортним засобом, документів на
транспортний засіб; виконання рішень
про обмеження чи заборону руху,
прийнятих уповноваженими на це
державними органами; якщо спосіб
закріплення вантажу на транспортному
засобі створює небезпеку для інших
учасників дорожнього руху; порушення
визначеного порядку встановлення і
використання на транспортному засобі
спеціальних світлових або звукових
сигнальних пристроїв. Працівник
підрозділу міліції повинен повідомити
водія про причину зупинення
транспортного засобу, суть вчиненого
правопорушення (пунктом 211частини
першої статті 11Закону України «Про
міліцію»).

Завдання та функції працівників
підрозділів дорожньо-патрульної
служби, що здійснюють нагляд за
дорожнім рухом, взаємовідносини та
профілактичну роботу з учасниками
дорожнього руху, дії під час отримання
інформації про дорожньо-транспортну та
порушень правил, норм і стандартів у
сфері безпеки дорожнього руху, а також
організацію взаємодії з іншими
підрозділами органів внутрішніх справ
України, визначені Інструкцією з
питань діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС, затвердженої
наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 27.03.2009 № 111 (надалі -
Інструкція).

Згідно пункту 7.2. Інструкції,
працівники підрозділів ДПС мають право
перевіряти у громадян при підозрі у
вчиненні правопорушень документи, що
посвідчують їх особу, а також
документи, необхідні для з'ясування
питання щодо додержання правил, норм і
стандартів у сфері безпеки дорожнього
руху.

Працівник підрозділу ДПС під час
несення служби зобов'язаний, зокрема,
виявляти й затримувати транспортні
засоби, що перебувають у розшуку або
використовуються в протиправних цілях,
та водіїв, що зникли з місця скоєння ДТП
(пункт 6.13. Інструкції).

Пунктом 7.3. Інструкції працівникам
підрозділів ДПС надано право
перевіряти транспортні засоби за
базами даних автоматизованих
інформаційно-пошукових систем
Державтоінспекції МВС і в передбачених
законодавством випадках доставляти ці
транспортні засоби, документи та
вантажі до територіальних ОВС для
прийняття рішення згідно з
Кримінальним процесуальним кодексом
України.

Однією із підстав для зупинки
працівником Державтоінспекції МВС
транспортного засобу підпункт 13.1.8
пункту 13.1 Інструкції визначає
проведення цільових заходів (операції,
відпрацювання, оперативні плани) для
перевірки документів на право
користування і керування транспортним
засобом, документів на транспортний
засіб.

А відтак, суд дійшов висновку, що дії
працівників відповідача щодо зупинки
автомобіля позивача, перевірки
документів на право користування і
керування транспортним засобом, а
також доставляння позивача та
транспортного засобу до Кагарлицького
РВ ГУ МВС України в Київській області,
здійснювалось у порядок та спосіб,
передбачений законодавством України.

Водночас, суд не приймає до уваги
твердження позивача, як доказ
протиправності дій відповідача, про
відсутність підстав для вилучення у
нього свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу та затримання
автомобіля, так як позивачем не
вчинялись правопорушення, за які може
бути накладено адміністративне
стягнення у вигляді позбавлення права
керування транспортним засобом,
оскільки судом встановлено, що
вилучення автомобіля марки «Форд
Ескорт», державний номерний знак
НОМЕР_1, та документів на нього
відбувалося слідчим Кагарлицького РВ
ГУМВС України в Київській області, а не
відповідачем у порядку, передбаченому
Кодексом України про адміністративні
правопорушення.

Таким чином, під час судового розгляду
встановлено, що особа, до якої
пред'явлено позов, не повинна
відповідати за ним, оскільки не є
учасником спірних правовідносин.

В силу положень статті 52 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд першої інстанції,
встановивши, що з адміністративним
позовом звернулася не та особа, якій
належить право вимоги, або не до тієї
особи, яка повинна відповідати за
адміністративним позовом, може за
згодою позивача допустити заміну
первинного відповідача належним
відповідачем, якщо це не потягне за
собою зміни підсудності
адміністративної справи.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів
справи, заміна неналежної сторони,
враховуючи предмет позову, призведе до
зміни підсудності адміністративної
справи. У зв'язку з цим, положення
статті 52 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо заміни
відповідача не підлягають
застосуванню.

За загальним правилом, що випливає з
принципу змагальності, кожна сторона
повинна подати докази на підтвердження
обставин, на які вона посилається, або
на спростування обставин, про які
стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На виконання цих вимог,
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, довів належними та
допустимими доказами правомірність
своїх дій у спірних правовідносинах.

Водночас, докази подані
позивачем, спростовані доводами
відповідача.

З огляду на зазначене та беручи до
уваги достатній і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов
висновку, що викладені у позовній заяві
доводи позивача є не обґрунтованими, а
його вимоги такими, що не підлягають
задоволенню.

Відповідно до частини другої
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони -
суб'єкта владних повноважень, суд
присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. Оскільки спір
вирішено на користь суб'єкта владних
повноважень, а доказів понесення ним
інших витрат, пов'язаних з розглядом
справи суду не надано, судові витрати
стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86,
94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Панченко Н.Д.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови 07 березня 2014 року.