Справа № К/9991/9378/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/9378/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1

на постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 28 липня 2009
року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 листопада
2010 року

у справі № 2а-3615/09/2370

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до Регіонального управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової адміністрації України у
Черкаській області

про визнання незаконним та скасування
рішення про застосування фінансових
санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернувся до суду з
позовом до Регіонального управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової адміністрації України у
Черкаській області (далі - відповідач)
про визнання незаконним та скасування
рішення про застосування фінансових
санкцій від 08 квітня 2009 року №
-0142.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 28 липня 2009
року у задоволенні позову відмовлено
повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 листопада
2010 року постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 28
липня 2009 року залишено без змін.

В касаційній скарзі фізична особа -
підприємець ОСОБА_1, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 28
липня 2009 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 листопада 2010 року і ухвалити нове
судове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

У запереченні на касаційну скаргу РУ
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів ДПА України у
Черкаській області, посилаючись на те,
що постанова Черкаського окружного
адміністративного суду від 28 липня 2009
року та ухвала Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 листопада
2010 року є законними та обґрунтованими,
а положення касаційної скарги жодним
чином це не спростовують, просить
відмовити в задоволенні касаційної
скарги та залишити без змін рішення
судів першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
враховуючи межі касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

РУ Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
ДПА України у Черкаській області була
проведена перевірка господарської
одиниці - магазину-складу,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 який
належить суб'єкту підприємницької
діяльності - фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_1, за результатами
якої складений акт від 13 березня 2009
року на № 230160.

В акті перевірки було встановлено
порушення позивачем вимог частини 4
статті 11, частини 22 статті 15 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів», які
полягали: у зберіганні алкогольних
напоїв та тютюнових виробів на
загальну суму 35145,76 грн. у місці
зберігання, яке не внесене до Єдиного
реєстру місць зберігання; у зберіганні
горілки «Холодний Яр» у кількості 56
пляшок загальною вартістю 784,00 грн.,
маркованих марками акцизного збору з
ознаками підробки.

08 квітня 2009 року РУ Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів ДПА України у Черкаській
області на підставі вказаного акта
перевірки прийняла рішення № -0142,
яким на підставі абзаців 9, 13 частини 2
статті 17 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» застосувала до фізичної особи
- підприємця фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 фінансові санкції у
вигляді штрафу у розмірі 36845,76 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що: марки акцизного збору, які були
наклеєні на горілку «Холодний Яр», яка
знаходилась у позивача, та які були
надані працівниками позивача на
перевірку були підробленими, що
підтверджено актом експертизи № 179-03-09
від 24 березня 2009 року; місце зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів за адресою: АДРЕСА_1, не було
внесене до Єдиного реєстру місць
зберігання у порядку, встановленому
чинним на момент перевірки
законодавством.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Згідно абзацу 3 частини 4 статті 11
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
алкогольні напої та тютюнові вироби,
які виробляються в Україні, а також
такі, що імпортуються в Україну,
позначаються марками акцизного збору в
порядку, визначеному законодавством.

Положеннями абзацу 2 статті 7 Закону
України «Про акцизний збір на
алкогольні напої та тютюнові вироби» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) виробники
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів проводять маркування кожної
пляшки (упаковки) алкогольних напоїв та
кожної пачки (упаковки) тютюнових
виробів у такий спосіб, щоб марка
розривалася під час відкупорювання
(розкривання) товару відповідно до
Положення про виробництво, зберігання,
продаж марок акцизного збору,
маркування алкогольних напоїв та
тютюнових виробів.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що за
порушення норм цього Закону щодо
виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами
посадові особи і громадяни
притягаються до відповідальності
згідно з чинним законодавством.

У відповідності до абзацу 13 частини 2
статті 17 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) до
суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі зберігання,
транспортування, реалізації
фальсифікованих алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, алкогольних напоїв
та тютюнових виробів без марок
акцизного збору встановленого зразка
або з підробленими марками акцизного
збору - у розмірі 100 відсотків вартості
товару, але не менше 1700,00 гривень.

Згідно акту експертизи марок акцизного
збору для маркування вітчизняного
виробництва № 179-03-06 від 24 березня 2009
року акцизні марки, реквізити яких
наведені у пункті 1 акту експертизи та
які були надані працівниками
господарської одиниці позивача на
експертизу, були виготовлені не ДП
«Поліграфічний комбінат «Україна» та є
підробленими (арк. справи 35-36).

За таких обставин, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку про правомірність
застосування до позивача податковим
органом фінансових санкцій у вигляді
штрафу у сумі 1700,00 грн. оспорюваним
рішенням.

Частиною 30 статті 15 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що
зберігання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів здійснюється в
місцях зберігання алкогольних напоїв
та тютюнових виробів, внесених до
Єдиного реєстру, незалежно від того,
кому належить таке місце зберігання,
або того, за заявою якого суб'єкта
господарювання таке місце зберігання
було внесено до Єдиного реєстру.

Зазначена норма встановлює обов'язок
суб'єктів господарювання зберігати
спирт, алкогольні напої та тютюнові
вироби виключно в спеціальних місцях
зберігання.

При цьому, абзацом 18 статті 1 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) визначено, що
місце зберігання - це місце, яке
використовується для зберігання
спирту, або приміщення, яке
використовується для зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, відомості про
місцезнаходження якого внесені до
Єдиного державного реєстру місць
зберігання, а місцем торгівлі у
відповідності до положень абзацу 11
статті 1 цього Закону є місце
реалізації товарів, у тому числі на
розлив, в одному торговому приміщенні
(будівлі) за місцем його фактичного
розташування, для тютюнових виробів -
без обмеження площі, для алкогольних
напоїв - торговельною площею не менше 20
кв. м, обладнане електронними
контрольно-касовими апаратами
(незалежно від їх кількості) або де є
товарно-касові книги (незалежно від їх
кількості), в яких фіксується виручка
від продажу алкогольних напоїв та
тютюнових виробів незалежно від того,
чи оформляється через них продаж інших
товарів

Відповідно, вказаним Законом
передбачено обов'язковість внесення
відомостей саме про місце зберігання
до Єдиного реєстру.

Частинами 34-36 статті Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що
внесення даних до Єдиного реєстру
проводиться на підставі заяви суб'єкта
підприємницької діяльності з
обов'язковим зазначенням
місцезнаходження місця зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, а також: для юридичних осіб -
найменування, місцезнаходження, коду
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців; для
фізичних осіб - підприємців - прізвища,
імені, по батькові, місця проживання,
номера свідоцтва про державну
реєстрацію суб'єкта підприємницької
діяльності. До заяви додаються
нотаріально засвідчена копія ліцензії
на відповідний вид діяльності, виданої
заявнику, та документ, що підтверджує
право користування цим приміщенням.
Довідка про внесення місця зберігання
до Єдиного реєстру видається суб'єкту
підприємницької діяльності протягом
семи календарних днів від дня подання
заяви. Ведення Єдиного реєстру та
видача довідок про внесення місць
зберігання до Єдиного реєстру
здійснюються за рахунок коштів
Державного бюджету України. Органи
влади забезпечують вільний доступ до
відомостей, які містяться в Єдиному
реєстрі.

Порядок ведення Єдиного державного
реєстру місць зберігання затверджено
наказом Державної податкової
адміністрації України від 28 травня
2002року № 251 (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин).

Пунктом 2.1 зазначеного Порядку (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
до Єдиного реєстру вносяться, зокрема,
місця зберігання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів. Для внесення місць
зберігання спирту або алкогольних
напоїв або тютюнових виробів до
Єдиного реєстру суб'єкти
підприємницької діяльності подають
заяву до Департаменту з питань
адміністрування акцизного збору і
контролю за виробництвом та обігом
підакцизних товарів Державної
податкової адміністрації України (далі
- Департамент). Для внесення до Єдиного
реєстру місць зберігання алкогольних
напоїв або тютюнових виробів,
відокремлених від роздрібної торгівлі,
суб'єкти підприємницької діяльності
подають заяву до регіонального
управління Департаменту за
місцезнаходженням місця зберігання.

Відповідно до пункту 2.3 вказаного
Порядку (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
довідка видається Департаментом або
його регіональним управлінням, до
якого була подана заява про внесення
місця зберігання до Єдиного реєстру,
уповноваженому представнику заявника
(керівнику чи іншій особі за
довіреністю) або надсилається
рекомендованим листом на адресу
заявника. Довідка про внесення місця
зберігання спирту до Єдиного реєстру
видається протягом п'яти календарних
днів від дати подання заяви, а довідка
про внесення місця зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів до Єдиного реєстру - протягом
семи календарних днів від дати подання
заяви. Про видачу довідки Департамент
або його регіональне управління
повідомляє орган державної податкової
служби за місцем реєстрації суб'єкта
підприємницької діяльності та за
місцезнаходженням місця зберігання.

Абзацом 9 частини 2 статті 17 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) встановлено
відповідальність за зберігання спирту,
або алкогольних напоїв, або тютюнових
виробів у місцях зберігання, не
внесених до Єдиного реєстру, - у розмірі
100 відсотків вартості товару, який
знаходиться в такому місці зберігання,
але не менше 1700,00 гривень.

Як випливає з аналізу наведеної норми,
об'єктивною стороною встановленого нею
правопорушення є зберігання спирту,
алкогольних напоїв або тютюнових
виробів у місцях, не внесених до
Єдиного реєстру.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що станом на день
перевірки місце зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів за адресою: АДРЕСА_1, не було
внесене до Єдиного реєстру місць
зберігання у порядку, встановленому
Порядком ведення Єдиного державного
реєстру місць зберігання, затвердженим
наказом Державної податкової
адміністрації України від 28 травня
2002року № 251 (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), що підтверджується
довідкою РУ Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
ДПА України у Черкаській області від 28
липня 2009 року за вих. № 3594/32-0617 (арк.
справи 33).

Посилання позивача на те, що він має
свідоцтво про реєстрацію місця
зберігання оптових партій алкогольних
напоїв та тютюнових виробів від 20
грудня 2001 року № 7, видане Смілянською
ОДПІ у відповідності до вимог
Положення про порядок обов'язкової
реєстрації місць зберігання оптових
партій алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 30 січня
1997 року № 89, правомірно були відхилені
судами попередніх інстанцій як
безпідставні, оскільки відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 23 квітня 2003 року № 580 постанова
Кабінету Міністрів України від 30 січня
1997 року № 89 втратила чинність, а
відповідно до частини 5 статті 18 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) всі інші закони
та нормативно-правові акти, які
стосуються виробництва та обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
спирту етилового ректифікованого
виноградного, спирту етилового
ректифікованого плодового,
спирту-сирцю виноградного,
спирту-сирцю плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів, діють у
частині, що не суперечить цьому Закону.

За таких обставин, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку про правомірність
застосування до позивача податковим
органом фінансових санкцій у вигляді
штрафу у сумі 35145,76 грн. оспорюваним
рішенням.

Доводи касаційної скарги
вищевикладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Черкаського
окружного адміністративного суду від 28
липня 2009 року та ухвала Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 листопада 2010 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 222, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 28
липня 2009 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 листопада 2010 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________ Л.І.
Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна