Справа № 2а-1353/11/2070
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/64922/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі м.Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 14 квітня 2011
року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07 вересня
2011 року

по справі №2а-1353/11/2070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Авантаж 09» (надалі -
ТОВ «Авантаж 09»)

до Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі м.Харкова
(надалі - ДПІ у Комінтернівському
районі м.Харкова)

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

встановив:

У лютому 2011р. позивач звернувся до суду
з позовом до ДПІ у Комінтернівському
районі м.Харкова про скасування
податкових повідомлень-рішень №/0
від 01.09.2010р., №/1 від 14.10.2010р.,
№/2 від 15.11.2010р.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 14.04.2011р.,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07.09.2011р.,
позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями попередніх
судових інстанцій, відповідач
звернувся із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати судові
рішення та постановити нове - про
відмову у задоволені позовних вимог,
посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанції норм матеріального та
порушення норм процесуального права.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про дату, час і місце
судового засідання були повідомлені
належним чином. Відповідно до п.2 ч.1
ст.222 КАС України справа розглядається
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанції, фахівцями ДПІ у
Комінтернівському районі м. Харкова
проведено документальну невиїзну
перевірку ТОВ «Авантаж - 09» з питань
правомірності формування податкового
кредиту у лютому - травні 2010р. по
взаємовідносинах з ТОВ «Славія», ВАТ
«Дніпронафтопродукт» та правильності
обчислення ПДВ за лютий - травень 2010р.,
за результатами якої був складений акт
перевірки №3805115-409/36370481 від 13.08.10р.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7, п.п.7.4.1, п.п.7.4.4
п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість» в частині віднесення
до складу податкового кредиту лютого,
березня, квітня, травня 2010р. спірну сум
ПДВ, яка виникли від виконання угод з
ТОВ «Славія» та ВАТ
«Дніпронафтопродукт», які визнані
нікчемними та в силу ст.216 ЦК не
створюють юридичних наслідків і як
наслідок не пов'язані з власною
господарською діяльністю, чим самим
занижено ПДВ до сплати за лютий,
березень, квітень, травень 2010р. на певну
суму.

На підставі зазначеного акту та за
результатами адміністративного
оскарження ДПІ у Комінтернівському
районі м. Харкова прийнято податкове
повідомлення рішення та № /2 від
15.11.2010р. про визначення суми
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість з урахуванням штрафних
(фінансових) санкції.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції, з
висновками якими погодилась колегія
суддів апеляційної інстанції, виходив
з того, що фактичне виконання
господарських операцій з ТОВ «Славія»
та ВАТ «Дніпронафтопродукт»
підтверджується первинними
бухгалтерськими документами, тому
висновок ДПІ у Комінтернівському
районі м. Харкова про порушення
позивачем п.п.7.2.3, п.7.2, п.п.7.4.1, п.п.7.4.4 п.7.4
ст.7 Закону України "Про податок на
додану вартість" суперечить обставинам
справи і оскаржувані податкові
повідомлення рішення №/0 від
01.09.2010р., №/1 від 14.10.2010р., №/2
від 15.11.2010р. є протиправними і
підлягають скасуванню.

Проте, надаючи оцінку обставинам
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
такі висновки судів попередніх
інстанції передчасними з огляду на
наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
в періоді, в якому здійснювалась
перевірка, підприємство позивача
здійснювало господарські операції з
ТОВ «Славія» та ВАТ
«Дніпронафтопродукт», які є
постачальником.

Спірні суми ПДВ по взаємовідносинам з
вказаними контрагентами включені
позивачем до податкового кредиту за
лютий, березень, квітень, травень 2010р.
відповідно, що відображено в
податкових деклараціях з ПДВ за
вказані місяці 2010р.

Згідно з п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість"
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
вартості товарів, але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари відрізняється
більше ніж на 20 відсотків від звичайної
ціни на такі товари та складається із
сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за встановленою
ставкою протягом такого звітного
періоду у зв'язку з наступним: або
придбанням/виготовленням товарів (у
тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів для
оподатковуваних операцій в межах
господарської діяльності платника
податку.

Дата виникнення права платника податку
на податковий кредит, як це передбачено
у п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 вказаного Закону, слід
вважати дату здійснення першої з
наступних подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) - в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

У п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 наведеного вище Закону
визначено, що податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках, є звітним податковим
документом і одночасно розрахунковим
документом та виписується на кожну
повну або часткову поставку товарів
(робіт, послуг).

Податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту
(п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість»).

Правовий аналіз наведених нормативних
положень свідчить про те, що податкова
накладна, яка видається платником
податку, що поставляє роботи (послуги),
на вимогу їх отримувача є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Також слід враховувати, що правові
наслідки у вигляді виникнення права
платника податку на формування
податкового кредиту можуть мати лише
реально вчинені господарські операції
з придбання товарів, послуг чи основних
фондів з метою їх використання у
власній господарській діяльності та
підтверджені оформленими належним
чином первинними бухгалтерськими
документами.

Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» визначено правові засади
регулювання, організації, ведення
бухгалтерського обліку та складання
фінансової звітності в Україні. Згідно
ст.3 названого Закону, податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку. Статтею 9
вказаного Закону регламентовано, що
підставою бухгалтерського обліку
господарський операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення таких операцій. Первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових носіях і повинні
мати такі обов'язкові реквізити: назву
документа, дату і місце складання,
назву підприємства, від імені якого
складено документ, зміст та обсяг
господарської операції, одиницю її
виміру, посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.1.32 ст.1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
господарська діяльність це будь-яка
діяльність особи, направлена на
отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі, коли безпосередня
участь такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та
суттєвою.

З огляду на вищевикладене, аналіз
реальності господарської діяльності
повинен здійснюватися на підставі
даних податкового, бухгалтерського
обліку платника податків та
відповідності їх дійсному
економічному змісту.

При цьому надання належним чином
оформлених документів, передбачених
законодавством про податки та збори, з
метою одержання податкової вигоди є
підставою для її одержання, якщо
податковий орган не встановив та не
довів, що відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність даних в яких
установлена судом.

Про необґрунтованість податкової
вигоди можуть також свідчити
підтверджені доказами доводи
податкового органу, зокрема про
наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення
платником податків зазначених
операцій з урахуванням часу, місця
знаходження майна або обсягу
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних для виробництва товарів,
виконання робіт або послуг,
нездійснення особою, яка значиться
виробником товару, підприємницької
діяльності;

- відсутність необхідних умов для
досягнення результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності у зв'язку з відсутністю
управлінського або технічного
персоналу, основних коштів, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки
тих господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
податкової вигоди, якщо для такого виду
діяльності також потрібне здійснення й
облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не
вироблявся або не міг бути вироблений в
обсязі, зазначеному платником податків
у документах обліку;

- відсутність первинних документів
обліку.

Отже, докази, на які послалися суди на
обґрунтування своїх рішень, є
обов'язковими, але не вичерпними,
оскільки предмет доказування у справі,
що розглядається, становлять
обставини, що підтверджують або
спростовують реальність здійснення
самої господарської операції
укладеної між позивачем та його
контрагентами.

За відсутності наведених вище обставин
неможливо визначитись з питання
обґрунтованості віднесення позивачем
до складу податкового кредиту
відповідного періоду спірної суми ПДВ.

Дана правова позиція викладена в
постанові Верховного суду України від
27.03.2012р. №204/12.

Отже, наведене свідчить, що вказані
вище обставини справи досліджені в
неповному обсязі, тому для повного,
об'єктивного та всебічного з'ясування
обставин справи судам попередніх
інстанції необхідно надати належну
правову оцінку кожному окремому
доказу, який міститься в матеріалах
справи або витребовується, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, з посиланням
на це в мотивувальній частині свого
рішення враховуючи при цьому
відповідні норми матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Доказами в адміністративному
судочинстві, відповідно ч.1 ст.69 КАС
України, є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Якщо особа, яка бере участь у справі, не
може самостійно надати докази, то вона
повинна зазначити причини, через які ці
докази не можуть бути надані, та
повідомити, де вони знаходяться чи
можуть знаходитися. Суд сприяє в
реалізації цього обов'язку і
витребовує необхідні докази. (ч.3 ст.71
КАС України).

У ч.ч.4 та 5 ст.11 КАС України
регламентовано, що суд вживає
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

За таких обставин, судові рішення не
можна визнати законними та
обґрунтованими у відповідності до ст.159
КАС України, оскільки вони
постановлені на підставі неповно
з'ясованих обставин у справі.

Зважаючи на наведене, касаційна
інстанція на підставі ст.227 КАС України
дійшла висновку про неповне
встановлення обставин справи та
обумовлену цим неможливість надання
належної юридичної оцінки всім
обставинам у справі, у зв'язку з чим
справа підлягає направленню на новий
розгляд для достовірного з'ясування та
правильного вирішення цього спору.

Під час нового судового розгляду
справи судам необхідно врахувати
викладене, повно та об'єктивно
дослідити обставини справи, дати їм
належну юридичну оцінку, в залежності
від встановленого, правильно
застосувати до спірних правовідносин
норми матеріального права та ухвалити
законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Комінтернівському районі
м.Харкова - задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 14 квітня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 07 вересня 2011 року - скасувати та
направити справу на новий розгляд в суд
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав, в
порядку та у строки встановлені
ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ О.В. Вербицька

___________________ О.В. Муравйов