Справа № 805/2614/14
Суддя: Старосуд І.М.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 р.
Справа №805/2614/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Старосуд І.М.,

при секретарі судового засідання
Рижук В.І.,

за участю представника позивача
Вакарчук К.А.,

представника відповідача
Хатєєнкової О.В.,

третя особа
не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду за адресою: місто
Донецьк, вул. 50 Гвардійської дивізії, 17,
адміністративну справу за позовом
Донецького обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
відділу Державної виконавчої служби
Кіровського районного управління
юстиції у місті Донецьку, третя особа -
фізична особа-підприємець ОСОБА_4, про
визнання незаконним порушення строку
проведення виконавчих дій та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И
В:

21.02.2014 Донецьке обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернулось до Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
відділу Державної виконавчої служби
Кіровського районного управління
юстиції у місті Донецьку про визнання
незаконним порушення строку
проведення виконавчих дій,
встановленого статтею 30 Закону України
«Про виконавче провадження», відділом
Державної виконавчої служби
Кіровського районного управління
юстиції у місті Донецьку у виконавчому
провадженні № 26825882 через неналежне
примусове виконання виконавчого листа
№ 2а-4915/10/0570 від 11.06.2010 та зобов'язання
вчинити всі передбачені Законом
України «Про виконавче провадження»
виконавчі дії, направлені на виявлення
майна боржника та стягнення боргу за
вказаним виконавчим листом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що 23.03.2011 до відділу
Державної виконавчої служби
Кіровського районного управління
юстиції у місті Донецьку було
направлено виконавчий лист від 11.06.2010 №
2а-4915/10/0570 про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4
заборгованості у розмірі 5 347,54 гривень.
22.04.2011 за вказаним виконавчим
документом було відкрито виконавче
провадження, копію постанови про
відкриття виконавчого провадження
було надіслано позивачу. Іншої
інформації про стан здійснення
виконавчого провадження до позивача не
надходило, незважаючи на неодноразові
письмові запити.

13.02.2014 на прийомі у державного
виконавця представник Донецького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
ознайомився з матеріалами виконавчого
провадження та встановив, що державний
виконавець протягом майже трьох років
не використав всі повноваження, надані
йому Законом України «Про виконавче
провадження», які б були направлені на
реальне стягнення коштів з боржника.

Позивач наполягає на тому, що
відповідач порушив шестимісячний
строк проведення виконавчих дій,
встановлений частиною 2 статті 30 Закону
України «Про виконавче провадження» та
не вчинив всіх передбачених Законом
дій, направлених на виявлення майна
боржника та стягнення суми боргу, чим
допустив протиправну бездіяльність.
Отже, є підстави для визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинення
дій, направлених на стягнення суми
боргу. З вказаних підстав просив позов
задовольнити.

Ухвалою судді Донецького окружного
адміністративного суду від 27.02.2014 було
залучено фізичну особу-підприємця
ОСОБА_4 в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
надала пояснення аналогічні,
викладеним у позовній заяві, просила
позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечувала, просила відмовити у
задоволенні позову, надала письмові
заперечення (арк. справи 22 - 23) в яких
зазначено, що 22.04.2011 до відділу
Державної виконавчої служби
Кіровського районного управління
юстиції у місті Донецьку надійшов
виконавчий документ - виконавчий лист
№ 2а-4918/10/0570 про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4
заборгованості у розмірі 5 347,54 гривень.
Того ж дня, державним виконавцем,
керуючись статтями 17, 19, 20, 25 Закону
України «Про виконавче провадження»,
постановою про відкриття виконавчого
провадження прийнято виконавчий
документ до виконання. Боржнику було
запропоновано виконати виконавчий
лист в добровільному порядку у 7-денний
строк. З метою встановлення рахунків
відкритих на ім'я боржника, державним
виконавцем направлено запит до ДПІ у
Кіровському районі міста Донецька.
Було встановлено, що боржник має
відкриті рахунки у фінансових
установах та банках. Також, керуючись
статтями 11, 52, 55 Закону України «Про
виконавче провадження», державним
виконавцем винесено постанову про
арешт коштів боржника. Так, згідно
відповіді ДПС, інформація про номери
рахунків, відкриті у банках та інших
фінансових установах України відсутня.
Також, згідно відповіді ДПС, боржник не
отримує доходів.

Зазначає, що державним виконавцем
здійснювалися неодноразові виходи за
адресою місцезнаходження боржника: 83117,
місто Донецьк, вулиця Петровського
125а/72, але двері квартири ніхто не
відчиняв, зі слів сусідів боржник
мешкає в даній квартирі (про що
державним виконавцем складені
відповідні акти, що містяться у
виконавчому провадженні). Державним
виконавцем надсилались запити до
реєструючих установ з метою виявлення
майна та доходів боржника. Державним
виконавцем на адресу боржника
неодноразово були направлені вимоги
про виконання рішення суду, але всі
вони боржником не були виконані. У
зв'язку з цим, керуючись статтями 5, 11
Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
винесено постанову про примусовий
привід боржника та направлено до
органів внутрішніх справ до виконання.
Також, державним виконавцем направлено
подання про встановлення тимчасового
обмеження в праві виїзду боржника за
межі України згідно з частиною 3 пункту
18 статті 11 Закону України «Про
виконавче провадження» до Кіровського
районного суду міста Донецька.

Вважає, що державним виконавцем не
порушено прав позивача та дії
державного виконавця є законними та
такими, що не могли спричинити
порушення інтересів позивача та були
використанні всі надані йому права та
повноваження, необхідні для
забезпечення своєчасного і повного
виконання рішення.

Третя особа у судове засідання не
з'явилася, про дату час та місце
слухання справи була повідомлена судом
належним чином, причини неявки не
повідомила, заяв про відкладення або
про розгляд справи за відсутності
третьої особи суду не надавала.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
вирішивши питання, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги, та якими доказами вони
підтверджуються, чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження,
яку правову норму належить застосувати
до цих правовідносин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач -
Донецьке обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів є
юридичною особою публічного права,
суб'єктом владних повноважень, що діє
відповідно до Положення про Фонд
соціального захисту інвалідів,
затверджене постановою Кабінету
Міністрів України № 1434 від 26.09.2012.

Згідно з підпунктом 3 пункту 4 цього
Положення, Фонд соціального захисту
інвалідів як урядовий орган державного
управління (та його територіальні
відділення) відповідно до покладених
на нього завдань здійснює контроль за
своєчасним перерахуванням сум
штрафних санкцій, що надходять від
підприємств, установ і організацій за
недодержання ними нормативів робочих
місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів.

Відповідач - відділ Державної
виконавчої служби Кіровського
районного управління юстиції у місті
Донецьку є юридичною особою публічного
права, суб'єктом владних повноважень,
який у даних правовідносинах реалізує
повноваження надані йому Законом
України «Про державну виконавчу
службу» та Законом України «Про
виконавче провадження».

Третя особа - фізична особа-підприємець
ОСОБА_4 зареєстрована у встановленому
законом порядку в якості фізичної
особи-підприємця.

11.06.2010 Донецьким окружним
адміністративним судом було видано
виконавчий лист у справі № 2а-4910/0570 про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 на користь Донецького обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів суми
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі 4 831,25 гривень та пені у розмірі
516,29 гривень, а всього у загальній сумі 5
347,54 гривень (арк. справи 24).

Листом Донецького обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів від 23.03.2011 № 03-01/618 вказаний
виконавчий лист було надіслано на
адресу відділу Державної виконавчої
служби Кіровського районного
управління юстиції у місті Донецьку
для виконання (арк. справи 25).

Постановою державного виконавця
Державної виконавчої служби
Кіровського районного управління
юстиції у місті Донецьку Кармушиної
О.В. від 22.04.2011 було відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа № 2а-4915/10/0570 (арк. справи 26).

З акту опису матеріалів виконавчого
провадження № 26825882 від 13.02.2014 року,
складеного представником позивача та
державним виконавцем (арк. справи 9), та
наданих відповідачем матеріалів
виконавчого провадження слідує, що на
час складення зазначеного акту у
матеріалах виконавчого провадження
наявні наступні документи:

- заява про примусове виконання
виконавчого провадження;

- постанова про відкриття виконавчого
провадження;

- акт державного виконавця від 01.03.2011
про вихід на місце проживання боржника,
згідно якого, у зв'язку з відсутністю
боржника за місцем проживання йому
залишено виклик до відділу на 15.03.2011
року (арк. справи 27);

- акт державного виконавця від 18.05.2011
про відсутність автотранспорту у
боржника (арк. справи 28);

- акт державного виконавця від 15.06.2011
про неотримання боржником пенсійних
виплат (арк. справи 29);

- акт державного виконавця від 07.03.2012
про наявність у боржника відкритих
банківських рахунків (арк. справи 30);

- акт державного виконавця від 04.05.2012
про вихід на місце проживання боржника
(арк. справи 31);

- постанова від 10.05.2012 № 6-258/12 про арешт
коштів боржника, що знаходяться на
рахунках публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» (арк. справи 32);

- лист публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» від 23.11.2012 № 20.1.0.0.0/7 -
20121123/1745 про неможливість виконання
постанови про накладення арешту від
10.05.2012 (арк. справи 33);

- лист публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» від 27.11.2012 про
повернення без виконання постанови про
накладення арешту від 10.05.2012 (арк.
справи 34);

- вимога державного виконавця від 16.10.2012
№ 24231/5473/61823 (арк. справи 35);

- відповідь Державної податкової
служби України від 17.09.2013 № на
запит від 16.09.2013 № 2401429 про відсутність
інформації про номери рахунків,
відкритих у банках та інших фінансових
установах України (арк. справи 36);

- відповідь Державної податкової
служби України від 20.09.2013 № на
запит від 19.09.2013 № 2430271 про відсутність
інформації стосовно боржників -
фізичних осіб щодо сум доходу,
нарахованого (сплаченого) податковим
агентом на користь платників податку,
та сум утриманого з них податку (арк.
справи 37).

Таким чином, згідно акту опису
матеріалів виконавчого провадження №
26825882 від 13.02.2014 року та матеріалів
виконавчого провадження, на день
складення зазначеного акту, державним
виконавцем 19.09.2013 року була здійснена
остання виконавча дія - направлено
запит до Державної податкової служби.

А тому, надані відповідачем документи
щодо здійснення виконавчих дій після
13.02.2014 року: відповідь Державної
податкової служби України від 18.02.2014 №
на запит від 17.02.2014 № 3604770 про
відсутність інформації стосовно
боржників - фізичних осіб щодо сум
доходу, нарахованого (сплаченого)
податковим агентом на користь
платників податку, та сум утриманого з
них податку (арк. справи 38);
інформаційна довідка з Реєстру прав
власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна (арк. справи 39 - 40); акт
державного виконавця від 17.02.2014 про
вихід на місце проживання боржника
(арк. справи 41); подання про
встановлення тимчасове обмеження у
праві виїзду громадянки ОСОБА_4 за
кордон (арк. справи 42); постанова від
14.02.2014 про примусовий привід боржника
(арк. справи 43), суд не приймає до уваги,
оскільки позовні вимоги про визнання
незаконним порушення строку
проведення виконавчих дій
розглядаються станом на 13.02.2014 року.

Крім того, суд не приймає до уваги акт
державного виконавця від 01.03.2011 про
вихід на місце проживання боржника,
оскільки виконавчий лист був
направлений відповідачу лише 23.03.2011, а
виконавче провадження було відкрито
лише 22.04.2011 року.

Суд зазначає, що частиною 2 статті 1
Закону України «Про державну виконавчу
службу» визначено, що завданням
державної виконавчої служби є
своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

Частиною другою статті 25 Закону
України «Про виконавче провадження» №
606 передбачено, що у постанові про
відкриття виконавчого провадження
державний виконавець вказує про
необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи
днів з моменту винесення постанови та
зазначає, що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, в
постанові від 22.04.2011 про відкриття
виконавчого провадження боржнику
пропонувалося самостійно виконати
постанову суду у семиденний строк.

Статтею 27 Закону України «Про
виконавче провадження» № 606
передбачено, що у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, боржник добровільно у
встановлений семиденний строк не
виконав рішення суду, але державний
виконавець не на наступний день, а лише
18.05.2011 року розпочав примусове
виконання рішення, тобто ним складено
акт про відсутність автотранспорту у
боржника, а 15.06.2011 складено акт про
неотримання боржником пенсійних
виплат.

Після зазначених виконавчих дій
державний виконавець протягом 8-ми
місяців не проводив виконавчих дій і
лише 07.03.2012 склав акт про наявність у
боржника відкритих банківських
рахунків (арк. справи 30).

Обов'язок державного виконавця вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії,
передбачений статтею 11 Закону України
«Про виконавче провадження», згідно
якої державний виконавець здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення (далі - виконавчий
документ), у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом та має право: з метою
захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну; накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку;
накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей; звертатися до суду
з поданням про розшук боржника -
фізичної особи або дитини чи про
постановлення вмотивованого рішення
про примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника - фізичної
або іншої особи, в якої перебуває
майно боржника чи майно та кошти,
належні боржникові від інших осіб, або
дитина, стосовно якої складено
виконавчий документ про її
відібрання; у процесі виконання
рішень за наявності вмотивованого
рішення суду про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння фізичної особи
безперешкодно входити на земельні
ділянки, до житлових та інших приміщень
боржника - фізичної особи, особи, у
якої знаходиться майно боржника чи
майно та кошти, належні боржникові від
інших осіб, проводити в них огляд, у
разі необхідності примусово
відкривати їх в установленому порядку
із залученням працівників органів
внутрішніх справ, опечатувати такі
приміщення, арештовувати,
опечатувати та вилучати належне
боржникові майно, яке там перебуває та
на яке за законом можливо звернути
стягнення.

Крім того, статтею 32 Закону України
«Про виконавче провадження» № 606
встановлено, що заходами примусового
виконання рішень є: 1) звернення
стягнення на кошти та інше майно
(майнові права) боржника, у тому числі
якщо вони перебувають в інших осіб або
належать боржникові від інших осіб; 2)
звернення стягнення на заробітну плату
(заробіток), доходи, пенсію, стипендію
боржника; 3) вилучення в боржника і
передача стягувачу певних предметів,
зазначених у рішенні; 4) інші заходи,
передбачені рішенням.

Але, як вбачається з матеріалів справи,
державний виконавець більше ніж через
рік після відкриття виконавчого
провадження: 04.05.2012 року здійснив вихід
на місце проживання боржника, про що
склав відповідний акт (арк. справи 31);
10.05.2012 виніс постанову про арешт коштів
боржника, що знаходяться на рахунках
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» (арк.
справи 32), яка не була виконана та
повернута відповідачу (арк. справи 33,34);
16.10.2012 виніс вимогу № 24231/5473/61823 (арк.
справи 35) та 16.09.2013 і 19.09.2013 здійснив
запити до Державної податкової служби,
на які отримав відповідь 17.09.2013 та 20.09.2013
(арк. справи 36,37).

Після 20.09.2013, тобто з дня отримання
останньої відповіді від Державної
податкової служби, державним
виконавцем до 13.02.2014 року, тобто до дня
складання акту опису матеріалів
виконавчого провадження, виконавчі дії
з виконання рішення суду не
проводилися.

А згідно частини 2 статті 30 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, яка була
винесена 22 квітня 2011 року.

Однак, в порушення статей 11, 27, 30, 32
Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
незаконно порушив строк проведення
виконавчих дій, оскільки ним не
здійснювалися у встановлені строки та
у повному обсязі всі необхідні заходи
щодо своєчасного та повного виконання
рішення, зазначеного у виконавчому
документі.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
визнання незаконним порушення строку
проведення виконавчих дій,
встановленого статтею 30 Закону України
«Про виконавче провадження», відділом
Державної виконавчої служби
Кіровського районного управління
юстиції у місті Донецьку у виконавчому
провадженні № 26825882 через неналежне
примусове виконання виконавчого листа
№ 2а-4915/10/0570 від 11 червня 2010 року,
підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача здійснити всі необхідні
виконавчі дії, суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 11 Закону України «Про
виконавче провадження» визначені
права державного виконавця у процесі
здійснення виконавчого провадження.
Отже, реалізацію таких прав державний
виконавець здійснює за власним
розсудом відповідно до вимог закону та
згідно змісту виконавчого документу.

За таких умов, судовий захист прав
стягувача у виконавчому провадженні не
може полягати у визначенні судом та
зобов'язанні судовим рішенням
державного виконавця здійснювати
певні виконавчі дії, які він повинен
здійснювати відповідно до вимог
закону.

Таким чином, обов'язок щодо здійснення
виконавчих дій по примусовому
виконанню виконавчого листа
встановлений Законом України «Про
виконавче провадження», яким
зобов'язано саме Відділ державної
виконавчої служби виконати виконавчий
документ, а тому позовні вимоги в цій
частині не підлягають задоволенню.

У відповідності до частини третьої
статті 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що відділом Державної
виконавчої служби Кіровського
районного управління юстиції у місті
Донецьку не доведено правомірність
своїх дій під час примусового
виконання виконавчого листа №
2а-4915/10/0570 від 11.06.2010 в частині
дотримання строку проведення
виконавчих дій, тобто не виконано
обов'язок, покладений на нього частиною
2 статті 71 КАС України. Разом з тим,
законних підстав для зобов'язання
відповідача вчинити дії направлені на
розшук майна боржника та стягнення
боргу за виконавчим листом відсутні.

Таким чином, суд задовольняє позовні
вимоги частково.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати стягненню не
підлягають.

154, 158 - 163, 167, 185, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В
И В:

Адміністративний позов Донецького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
відділу Державної виконавчої служби
Кіровського районного управління
юстиції у місті Донецьку, третя особа -
фізична особа-підприємець ОСОБА_4, про
визнання незаконним порушення строку
проведення виконавчих дій та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Визнати незаконним порушення строку
проведення виконавчих дій,
встановленого статтею 30 Закону України
«Про виконавче провадження», відділом
Державної виконавчої служби
Кіровського районного управління
юстиції у місті Донецьку у виконавчому
провадженні № 26825882 через неналежне
примусове виконання виконавчого листа
№ 2а-4915/10/0570 від 11 червня 2010 року.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанову прийнято у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частини у судовому
засіданні 06 березня 2014 року.

Повний текст постанови виготовлено 11
березня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня її проголошення. У разі
застосування судом частини 3 статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Старосуд І.М.