Справа № 826/16066/13-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м. Києві на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 листопада 2013 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Крахмалопродукт» до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м. Києві про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ТД «Крахмалопродукт» до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом про визнання
недійсними та скасування податкових
повідомлень-рішень ДПІ у Дніпровському
районі № та № від 23.09.2013
року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 листопада 2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, представником
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій просять скасувати постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 27 листопада 2013 року та
прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити,
мотивуючи свої вимоги тим, що судом
порушено норми матеріального права.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся учасників процесу,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
ДПІ у Дніпровському районі проведено
планову виїзну перевірку ТОВ "Торговий
дім "Крохмалопродукт" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.04.2010 року по
31.12.2012 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2010 р. по
31.12.2012 року.

За результатами перевірки складено Акт
№ 584/26-53-22-02-21/30404368 від 05.09.2013 року.

Згідно висновків, викладених в Акті
перевірки, було виявлено порушення
позивачем вимог:

- абз 2 п.п. 4.1.6, п. 4.1, ст. 4 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств від 27 червня 1995 року N
247/95-ВР (зі змінами та доповненнями) та
до пп. 135.5.4, п. 135 ст. 135 Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI із
змінами та доповненнями встановлено
заниження доходів на загальну суму 3 902
546 грн.;

- абз 2 п.п. 5.4.6, п. 5.4, ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» від 27 червня 1995 року N
247/95-ВР (зі змінами та доповненнями) та
абз 2 п.п. 140.1.6, п. 140.1 ст. 140 Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI із
змінами та доповненнями встановлено
завищення витрат на загальну суму 267
722,29 грн., що призвело до заниження
податку на прибуток у загальній сумі 915
775,00 грн.;

- п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України встановлено завищення
податкового кредиту на загальну суму 86
367,00 грн., що в свою чергу призвело до
заниження податку на додану вартість
який підлягає сплаті до бюджету на
загальну суму 86 367,00 грн.;

За наслідками перевірки винесено
податкові повідомлення - рішення форми
«Р» № від 23.09.2013р., яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток в сумі 915 775,00 грн.,
штрафних санкцій 134 004, 75 грн., а всього у
розмірі 1 049 779,75 грн.; форми «Р» №
від 23.09.2013р., яким позивачу нараховано
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 86 367,00 грн.
штрафних санкцій 21 591,75 грн., а всього 107
958,75 грн.

Не погодившись із висновками акту
перевірки та винесеними податковими
повідомленнями-рішеннями позивач
скористався правом адміністративного
узгодження спірних податкових
повідомлень рішень, відповідно до
приписів ст. 56 ПК України, за
результатами якого податкові
повідомлення рішення залишено без
змін, а скарги без задоволення.

Колегія суддів не приймає доводи
апеляційної скарги про правомірність
прийняття відповідачем спірних
податкових повідомлень-рішень, з таких
підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов виходив з того, що збільшення
позивачу податковим
повідомленням-рішенням від 23.09.2013 р. №
податку на прибуток в сумі 1 049 779,75
грн. є неправомірним виходячи з
наступного.

У перевіряємому періоді, оподаткування
прибутку підприємств здійснювалось на
підставі Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
(до 01.04.2011р.) та Податковим кодексом
України(починаючи з 01.04.2011 р.).

Відповідно до пп. 1.22.2 п 1.22, ст.1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» від 27 червня 1995 року №
247/95-ВР поворотна фінансова допомога -
це сума коштів, передана платнику
податку у користування на визначений
строк відповідно до договорів які не
передбачають нарахування процентів
або надання інших видів компенсацій як
плати за користування такими коштами.

Порядок визначення доходів та їх склад
передбачено у ст. 135 Податкового
кодексу України (далі - ПК України), у п.
135.1. якої зазначено, що доходи, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: 1) доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; 2) інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК
України інші доходи включають
вартість товарів, робіт, послуг,
безоплатно отриманих платником
податку у звітному періоді, визначена
на рівні не нижче звичайної ціни, суми
безповоротної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи;

Безповоротна фінансова допомога,
відповідно до визначення, закріпленого
у п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПК України, це в тому
числі сума процентів, умовно
нарахованих на суму поворотної
фінансової допомоги, що залишається
неповерненою на кінець звітного
періоду, у розмірі облікової ставки
Національного банку України,
розрахованої за кожний день фактичного
використання такої поворотної
фінансової допомоги.

Поворотна фінансова допомога - сума
коштів, що надійшла платнику податків у
користування за договором, який не
передбачає нарахування процентів або
надання інших видів компенсацій у
вигляді плати за користування такими
коштами, та є обов'язковою до
повернення.

З акту перевірки підприємства
вбачається, що перевіркою відображених
у рядку 03 ІД Декларацій «інші доходи»
показників за період з 01.04.2011 року по
31.12.2012 року у загальній сумі 8 257 016,00 грн.
встановлено, що на формування цих
показників мали вплив відображення
відсотків банку отриманих по залишках
на розрахунковому рахунку, нарахування
умовних відсотків по отриманій
фінансовій допомозі яка повернута у
наступному кварталі, позитивне
значення курсових різниць, суми
безнадійної кредиторської
заборгованості тощо.»

Підприємство отримувало поворотну
фінансову допомогу відповідно до
наступних договорів:

- Договір № 379/1 від 29 червня 2011 року,
позикодавець ТОВ «ТД Інтеркорн»,
розмір позики 88 811 681,00 грн., строк позики
закінчується 30 вересня 2011 року.

- Договір №415 від 28 грудня 2011 року,
позикодавець ТОВ «ТД Інтеркорн»,
розмір позики 67 000 000,00 грн., строк позики
закінчується 30 квітня 2012року.

- Договір №428 від 25 червня 2012 року,
позикодавець ТОВ «ТД Інтеркорн»,
розмір позики 95 000 000,00 грн., строк позики
закінчується 30 вересня 2012 року.

- Договір №421/1 від 19 березня 2012 року,
позикодавець ТОВ «ТД Інтеркорн»,
розмір позики 85 000 000,00 грн., строк позики
закінчується 30 червня 2012 року.

- Договір №395 від 28 вересня 2011 року,
позикодавець ТОВ «ТД Інтеркорн»,
розмір позики 114 840 000,00 грн., строк
позики закінчується 30 грудня 2011 року.

- Договір № 52049 від 28 грудня 2010 року,
позикодавець ТОВ «Група
Агропродінвест», розмір позики 53 846 000,00
грн., строк позики закінчується 31
березня 2011 року.

- Договір №2872/1 від 23 березня 2011 року,
позикодавець ПАТ «Інтеркорн корн
процесінг індастрі» розмір позики 38 500
000,00 грн., строк позики закінчується 30
червня 2011 року.

Податковий орган проаналізувавши
укладені позивачем договори
фінансової допомоги (безпроцентної
позики) дійшов висновку, що
підприємством занижено показник у
рядку 03 ІД Декларацій «інші доходи» на
загальну суму 3 537 808,20 грн.

З акту перевірки підприємства та
згідно даних, щодо нарахованих
перевіркою сум умовних процентів на
суми поворотної фінансової допомоги
(том. 1 а.с. 48), вбачається, що податковим
органом нараховувався дохід за
відповідний податковий період по дату
повернення коштів. Тобто базою
умовного нарахування процентів була
сума поворотної фінансової допомоги,
що залишилась неповерненою на початок
звітного періоду. Умовні проценти
розраховано за кожний день фактичного
використання поворотної фінансової
допомоги, що залишалась неповерненою
на початок звітного періоду.

З матеріалів справи вбачається, що
поворотну фінансову допомогу в сумі 13
000 000,00 грн. позивач отримав у вересні 2011
року і станом на кінець 3 кварталу 2011
року отриманих коштів не повернув. За
підсумками цього звітного періоду
позивач включив до складу «інших
доходів» умовні відсотки, нараховані
за кожен день фактичного використання
коштів в сумі 8 280,82 грн. У грудні 2011 року
позивач поступово повернув ТОВ «ТД
«Інтеркорн» фінансову допомогу в сумі
13 000 000,00 грн. і станом на кінець грудня
2011 року заборгованості по поверненню
поворотної фінансової допомоги не
було. Тому умовних процентів на
поворотну фінансову допомогу за
підсумками 4 кварталу 2011 року ТОВ
"Торговий дім "Крохмалопродукт" не
нараховувало, оскільки як обов'язкову
умову для нарахування таких процентів
закон передбачає наявність залишку
поворотної фінансової допомоги саме на
кінець звітного періоду, яким є
квартал.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що висновок податкового
органу про заниження доходів за
підсумками 4 кварталу 2011 року внаслідок
невключення до їх складу умовних
відсотків, нарахованих за кожен день
фактичного використання поворотної
фінансової допомоги протягом
жовтня-грудня 2011 року не ґрунтується на
законі.

Аналогічні висновки про заниження
доходів податковим органом зроблено по
вищевказаним договорам, що свідчить
про безпідставність збільшення
доходів у перевіряємому періоді ТОВ
"Торговий дім "Крохмалопродукт" на суму
умовних процентів 3 902 546,00 грн.

З акту перевірки вбачається, що
податковим органом встановлено
завищення ТОВ «Торговий дім
«Крахмалопродукт» валових витрат на
суму витрат зі страхування товару, який
продається нерезидентам, з зазначенням
у договорах страхування
вигодонабувача у разі настання
страхового випадку іншої юридичної
особи - нерезидента. А саме, перевіркою
повноти визначення валових витрат за
період з 01.04.2010 року по 31.12.2012 року
встановлено їх завищення на загальну
суму в розмірі 267 722,29 грн.

Позивач у перевіряємому періоді
здійснював страхування ризиків втрати
продукції під час перевезення патоки
крохмальної та масла кукурудзяного за
зовнішньоекономічними договорами,
вигодонабувачем у яких є підприємство
«V.D.B.» MMC.

Предметом договорів є зобов'язання при
настанні страхового випадку
відшкодувати Страхувальнику або
Вигодонабувачу нанесену матеріальну
шкоду, відповідно до умов договорів та
«Правил добровільного страхування
вантажів та багажу (вантажобагажу)» СК
«Країна» в межах страхової суми, а
Страхувальник зобов'язується
сплачувати страхову премію у
визначеному розмірі та в визначений
цим Договором строк.

Згідно вказаних типових договорів,
предметом страхування виступали
майнові інтереси ТОВ «ТД
«Крохмалопродукт» або Вигодонабувача -
підприємства «V.D.B.» MMC пов'язані з
володінням, користуванням і
розпорядженням вантажем, відомості про
який визначено договорами.

Реальне виконання
зовнішньоекономічних договорів
підтверджується вантажними митними
деклараціями на експорт товару, копії
яких містять матеріали справи.

Сума страхових внесків, сплачених
позивачем за договорами страхування
продукції, що постачалися на умовах СІР
у періоді, що перевірявся складала 237
795,82 грн.

Сума страхових внесків, сплачених за
договорами страхування товарів, що
постачаються на умовах СРТ у періоді,
що перевірявся, складала 29 926,47 грн., що
не заперечувалося представником
відповідача під час розгляду справи.

Вказані суми витрат за цими договорами
позивачем включено до складу валових
витрат податкових періодів другого
кварталу 2011, 2012 років.

Згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
(чинного на час виникнення спірних
правовідносин) валовими витратами є
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп. 5.4.6 п. 5.4 статті 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», до валових
витрат включаються будь-які витрати зі
страхування ризиків загибелі врожаю,
транспортування продукції платника
податку; цивільної відповідальності,
пов'язаної з експлуатацією
транспортних засобів, що перебувають у
складі основних фондів платника
податку; екологічної та ядерної шкоди,
що може бути завдана платником податку
іншим особам; майна платника податку;
кредитних та інших ризиків платника
податку, пов'язаних із здійсненням ним
господарської діяльності, у межах
звичайної ціни страхового тарифу
відповідного виду страхування, діючого
на момент укладення такого страхового
договору, за винятком страхування
життя, здоров'я або інших ризиків,
пов'язаних з діяльністю фізичних осіб,
що перебувають у трудових відносинах з
платником податку, обов'язковість
якого не передбачена законодавством,
або будь-які витрати зі страхування
сторонніх фізичних чи юридичних осіб.

Підпунктом 140.1.6 п. 140.1 ст. 140 Податкового
кодексу України встановлено, що при
визначенні об'єкта оподаткування
враховуються такі витрати подвійного
призначення, зокрема будь-які витрати
із страхування ризиків загибелі
врожаю, транспортування продукції
платника податку; <…> та інших ризиків
платника податку, пов'язаних із
провадженням ним господарської
діяльності, в межах звичайної ціни
страхового тарифу відповідного виду
страхування, що діє на момент укладення
такого страхового договору, за
винятком страхування життя, здоров'я
або інших ризиків, пов'язаних з
діяльністю фізичних осіб, що
перебувають у трудових відносинах з
платником податку, обов'язковість
якого не передбачена законодавством,
або будь-яких витрат із страхування
сторонніх фізичних чи юридичних осіб.

Згідно п.п. 138.10.3.п. 138.10 ст. 138
Податкового кодексу України до складу
інших витрат включаються витрати на
збут, які включають витрати, пов'язані з
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг: витрати на
транспортування, перевалку і
страхування товарів,
транспортно-експедиційні та інші
послуги, пов'язані з транспортуванням
продукції (товарів) відповідно до умов
договору (базису) поставки.

Таким чином, податковим законодавством
витрати на страхування ризиків
транспортування продукції включаються
до складу витрат підприємства.
Обмеження для таких витрат у випадку
призначення Вигодонабувача законом не
передбачені.

Підпунктом 140.1.6. п. 140.1 ст.140 Податкового
кодексу України не ставиться право
платника податку врахувати при
визначенні об'єкту оподаткування
витрати страхування фінансових
ризиків у залежність від настання
страхових випадків і отримання чи
неотримання страхового відшкодування
Вигодонабувачем або Страховиком.

Відповідно до п. 140.5. ст. 140 ПК України,
установлення додаткових обмежень щодо
складу витрат платника податку, крім
тих, що зазначені в цьому розділі, не
дозволяється.

Оскільки, умови вищезазначених
договорів страхування майна пов'язані
із провадженням позивачем
господарської діяльності, знаходяться
в межах звичайної ціни страхового
тарифу відповідного виду страхування,
що діяв на момент укладення таких
страхових договорів, то за приписами
пп. 5.4.6 п. 5.4статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
п.п. 140.1.6 п. 140.1 ст. 140 Податкового
кодексу України такі витрати
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування та правомірно були
віднесені підприємством до складу
валових витрат ІІ кварталу 2010 року по VI
квартал 2012 року.

За таких обставин є правильними
висновки суду першої інстанції щодо
неправомірності збільшення позивачу
податковим повідомленням-рішенням від
23.09.2013 р. № податку на прибуток в
сумі 1 049 779,75 грн.

З акту перевірки ТОВ «ТД
«Крохмалопродукт» вбачається, що
податковий орган дійшов висновку про
завищення позивачем податкового
кредиту за червень 2010 р., вересень 2011р.,
квітень 2012р. на загальну суму 86 367,00 грн.,
у зв'язку з відсутністю під час
здійснення перевірки податкових
накладних, які зазначені у реєстрах
отриманих та виданих податкових
накладних за відповідні місяця, а саме:

- податкова накладна № 06161 від 16.06.2010
року на суму ПДВ 33 325,00 грн., податкова
накладна №06172 від 17.06.2010 р. на суму ПДВ 33
325грн. виписані ТОВ
«Інвестнафтопродукт» код ЄРДПОУ 36404672.

- податкова накладна №29 від 28.09.2011р, на
суму ПДВ 11 956,44 грн. виписана ВТП «ІГЛС»
код ЄРДПОУ 32737254.

- податкова накладна №65 від 07.04.2012 р, на
суму ПДВ 7 761.23 грн. виписана ПП «Валга»
код ЄРДПОУ 30285569.

Представник позивача повідомив, що в
ході перевірки податковий орган не
звертався про надання цих документів.
Причини, за якими зазначені вище
податкові накладні не були знайдені
серед наданих для перевірки
документів, не відомі. Про те, що
перевіркою зазначені податкові
накладні вважаються відсутніми стало
відомо лише після ознайомлення з Актом
перевірки.

Згідно п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу
України, протягом п'яти робочих днів з
дня отримання акта перевірки платник
податків має право надати до
контролюючого органу, що призначив
перевірку, документи, визначені в акті
перевірки як відсутні.

Позивачем разом із запереченнями до
Акту перевірки були подані завірені
копії податкових накладних, які
зазначені в акті як відсутні, проте
представник відповідача не надав
відповіді щодо причин відмови від
врахування наданих документів та за
залишення без змін висновку Акту
перевірки про порушення ТОВ «ТД
«Крохмалопродукт» порядку формування
податкового кредиту.

За вказаних обставин суд першої
інстанцій дійшов обґрунтованого
висновку щодо неправомірності
збільшення позивачу суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 86 367,00 грн.,
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 21 591,75 грн. та
прийняття відповідачем податкового
повідомлення-рішення від 23.09.2013 року №
.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не доведено правомірності
прийнятих ним рішень.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 27 листопада 2013 року
відповідає нормам матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
викладених у зазначеній постанові, у
зв'язку з чим підстав для її скасування
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м. Києві на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 листопада 2013 року - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 27 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в
касаційному поряд ку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
шляхом подання касаційної скарги
протягом двадцяти днів піс ля набрання
ухвалою законної сили.

Ухвалу складено в повному обсязі -
06.03.2014 р.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова Судді:

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Гром Л.М.