Справа № 813/8849/13-а
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2014 року
Справа № 813/8849/13-а
Зал судових засідань № 7
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого-судді
при секретарі судового засідання
за участю представників сторін:
від позивача - Пелех В.Г., Танасієнко М.О.
від відповідача - Шпак В.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові адміністративну
справу за позовом Приватного
акціонерного товариства «Фірма
«Нафтогазбуд» до Державної податкової
інспекції у Франківському районі
м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення від
Приватне акціонерне товариство «Фірма
«Нафтогазбуд» звернулось до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Франківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення від
Позовні вимоги мотивовані тим, що
покликання відповідача, як на підставу
встановлення завищення підприємством
податкового кредиту на акт перевірки
по контрагенту про неможливість
проведення зустрічної звірки та як на
доказ безтоварності операцій є
необґрунтованим. Факт придбання
товарів з метою їх використання у межах
господарської діяльності між
позивачем та ТОВ «Торгметал - КД»
підтверджується наданими первинними
документами, зокрема договором,
видатковими накладними, товарно -
транспортними накладними, платіжними
дорученнями, актами приймання
виконаних будівельних робіт. Зазначає,
що покупець - позивач не має ні
обов'язку, ні права перевіряти
правомірність набуття постачальником
права на товар, який він продає ,тому
безпідставними є висновки податкового
органу про нереальність операцій
застосовуючи по ланцюгу поставки.
Вважає, що він є добросовісним
набувачем товару і тому не може нести
відповідальність за законність
операцій з таким товаром, що мали місце
раніше, відповідачем не підтверджено
відсутність фактичного здійснення
господарських операцій. Актом
перевірки не підтверджено, що на час
здійснення господарських операцій ТОВ
«Торгметал - КД» не знаходилось в
ЄДРПОУ та того, що у вказаного
контрагента не було Свідоцтва про
реєстрацію платником ПДВ. Щодо
тверджень відповідача про відсутність
товарно - транспортних накладних
зазначає, що наявність таких не
передбачена ПК України. Правила
перевезення вантажів автомобільним
транспортом в Україні, що затверджені
Наказом МТ України від 14.10.1997 року №363,
були розроблені на виконання п.3
розділу 1 Програми заходів щодо
забезпечення збереження вантажів,
захисту їх від розкрадань і безпеки
пасажирів на транспорті, затвердженої
Постановою КМ України від 05.01.1995 року №7
і в силу ст.3 ПК України не можуть бути
застосовані до податкових відносин,
які врегульовані спеціальним
законодавством. Аналіз реальності
господарської діяльності повинен
здійснюватись на підставі даних
податкового, бухгалтерського обліку
платника податків та відповідності їх
дійсному економічному змісту.
Визначальним фактором для формування
податкового кредиту платником ПДВ є
подальше використання таких товарів
(основних фондів) в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності такої особи.
Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали у
повному обсязі з підстав, наведених у
позовній заяві, просять позов
задоволити у повному обсязі.
Позиція відповідача викладена у
письмових запереченнях на позов та
обґрунтовується тим, що до перевірки на
підтвердження реальності
господарської операції між позивачем
та ТОВ «Торгметал - КД» не представлено
товарно - транспортних накладних,
відтак в силу ст.44.6 ПК України, слід
вважати, що такі документи відсутні у
такого платника податків на час
складення звітності. Тому вважає, що
правомірними є висновки акта
перевірки про не підтвердження в
процесі проведення перевірки
платником податків факту придбання
товарів внаслідок не представлення
товарно - транспортних накладних,
оскільки учасниками договірних
відносин обумовлено необхідність
фіксування цієї події саме в товарно -
транспортній накладній. Крім того
зазначає, що до перевірки не було
представлено сертифікати якості, інші
документи, яі підтверджують якість та
безпечність товару, оформлення яких
передбачено п.3.1, 3.3., 3.4 договору. При
цьому зазначає, що обґрунтований
сумнів у реальності господарських
операцій з ТОВ «Торгметал - КД»
додатково викликають також висновки,
викладені в акті ДПІ у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта ТОВ «Торгметал - КД» та
ПП «Снаб - Трейд» за період червня 2012
року. Таким чином, вважає, що
господарські операції ПАТ «Фірма
«Нафтогазбуд» із ТОВ «Торгметал - КД»
не мали реального товарного характеру.
Наявність у позивача документів, які
відповідно до ПК України є необхідними
для формування податкового кредиту -
податкової накладної, виданої ТОВ
«Торгметал - КД» не є безумовною
підставою для віднесення суми до
податкового кредиту, у зв'язку з тим, що
відомості, як містяться в такій
податковій накладній є недостовірними.
При цьому покликається на судову
практику, зокрема рішення Верховного
Суду України від 31.01.2011 року у справі за
позовом ЗАТ «Мукачівський
лісокомбінат» до Мукачівської
об'єднаної ДПІ у закарпатській області
про визнання недійсним податкового
повідомлення - рішення, рішеннях ВС
України від 09.09.2008 року у справі
№21-500во08, від 01.06.2010 року у справі
№21-573во10. Тому просить відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав, наведених у письмових
запереченнях на позов та додатково
пояснив, що подані в судовому засіданні
товарно транспортні накладні не можуть
братись судом до уваги в силу п.44.6 ПК
України та оскільки з відповіді з УДАІ
ГУМВС в Дніпропетровській області від
13.02.2014 року вбачається, що вказані у ТТН
автомобілі не належать перевізнику, а
Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтуються позовні вимоги,
заслухавши пояснення представників
сторін, судом встановлено наступне.
На підставі направлень від 07.10.2013 року
№249 та №250 та наказу від 07.10.2013 року
№243, працівниками відповідача
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ПАТ «Фірма
«Нафтогазбуд» з питань господарських
відносин з ТзОВ «Торгметал - КД» за
червень 2012 року, за наслідками якої
складено акт перевірки від 21.10.2013 року
№267/22-40/01293961 (далі - акт перевірки).
Як вбачається з акта перевірки,
перевіркою встановлено порушення
позивачем п.198.1, 198.3, 198.6 ПК України,
завищено суму податкового кредиту за
липень 2012 року в розмірі 250000 грн. ,за
рахунок проведення взаєморозрахунків
з ТзОВ «Торгметал - КД», що призвело до
завищення від'ємного значення податку
на додану вартість на 250000 грн.
На підставі акта перевірки податковим
органом винесено податкове
повідомлення - рішення від 07.11.2013 року
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 250000 грн. по
Вищенаведені висновки акта перевірки
ґрунтуються на тому, що відповідно до
акта перевірки від 16.04.2013 року
№424/224/34499186, складеного ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська «Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
ТОВ «Торгметал - КД» з ПП «Снаб - Трейд»
за період червень 2012 року, не
підтверджено реальність здійснення
господарських відносин із ПП «Снаб-
Трейд», їх вид, обсяг, якість та
розрахунки,а саме встановлено
дефектність первинних документів та
відсутність об'єктів оподаткування, та
неможливість реального здійснення
платником податків операцій ПП «Снаб -
Трейд» по ланцюгу постачання. Таким
чином, встановлено дефектність
первинних документів та відсутність
об'єктів оподаткування, та
неможливість реального здійснення
платником податків операцій по ланцюгу
постачання; ТзОВ «Торгметал - КД»
провело документальне оформлення
господарських операцій ,які фактично
не здійснювались. Відтак, відповідач
вважає, що господарські операції ТОВ
«Торгметал - КД» та ПАТ «Фірма
«Нафтогазбуд» не мали реального
товарного характеру, фактично
перевіркою встановлено документування
операцій по регістрах бухгалтерського
обліку лише бухгалтерськими
проводками. Відповідач вважає, що
представлені ПАТ «Фірма «Нафтогазбуд»
до перевірки податкові накладні не
підтверджують факт придбання труби, не
є свідченням реальності господарської
операції та містять недостовірні дані
щодо змісту господарської операції.
Також відповідач звертає увагу ,що
позивачем до перевірки не представлено
товарно - транспортних накладних
,оформлення яких передбачено як
умовами договору, так і вимогами
чинного законодавства. Таким чином,
відповідач вважає, представлено що ПАТ
«Фірма «Нафтогазбуд» до перевірки
податкова накладна не підтверджує факт
поставки товару на адресу
підприємства, не є свідченням
реальності господарської операції між
ПАТ «Фірма «Нафтогазбуд» та ТОВ
«Торгметал - КД» та містять
недостовірні дані щодо змісту
господарської операції.
Судом встановлено, що ПАТ «Фірма
«Нафтогазбуд» зареєстровано в ЄДРПОУ
29.12.1993 року, що підтверджується витягом
з ЄДРПОУ, копією свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи.
26.06.2012 року між позивачем (покупець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торгметал - КД»
(постачальник) укладено договір
поставки товарів №28/05-П, а саме труби
сталеві у відповідності до
специфікації, яка є невід'ємним
додатком до договору. Відповідно до п.2.1
договору, постачання товару
здійснюється на умовах СРТ- місце
поставки м. Дніпропетровськ,
Запоріжське шосе - під'їзд до аеропорту,
згідно ІНКОТЕРМС -2000 з урахуванням
положень цього договору. Відповідно до
п.2.4 договору, передача - приймання
товару оформляється шляхом підписання
уповноваженими представниками сторін
товарно - транспортної накладної
(накладних) і проставляння відмітки
(підпису) про отримання товару на
товарно - транспортній накладній
уповноваженим представником покупця.
Відповідно до п.2.9 договору, датою
поставки товару вважається дата
підписання покупцем товарно -
транспортної накладної щодо товару. З
цієї дати у покупця виникає право
власності на товар та переходить ризик
випадкової втрати товару. Відповідно
до п.3.3., 3.4 договору, постачальник
зобов'язаний разом з кожною поставкою
товару надавати покупцю сертифікати
якості, інші документи, які
підтверджують якість та безпечність
товару, що поставляється, відповідно до
чинного законодавства України;
одночасно з передачею товару покупцю,
постачальник зобов'язаний надати
покупцю всю необхідну
товаросупровідну документацію, у тому
числі ту, що підтверджує якість товару.
В силу п.3.5 договору, приймання товару
за кількістю та якістю здійснюється у
відповідності до «Інструкції про
порядок приймання продукції виробничо
- технічного призначення й товарів
народного споживання по кількості
(«П-6»), «Інструкції про порядок
приймання продукції виробничо -
технічного призначення й товарів
народного споживання по якості» («П-7»).
Позивачем на підтвердження реальності
здійснених операцій по вказаному
договору надано копії специфікації,
видаткових накладних, податкових
накладних, товарно - транспортних
накладних, сертифікатів якості, копії
платіжних доручень, копії цивільно -
правових договорів, витягу з журналу
реєстрації довіреностей, табелів
обліку робочого часу.
На підтвердження використання
придбаної труби у господарській
діяльності позивач надав копії
договору підряду від 01.06.2012 року
№39-2-КБд, актів приймання виконаних
будівельних робіт форми КБ-2в, довідки
про вартість виконаних будівельних
робіт форми №КБ-3.
Як вбачається з витягу з ЄДРПОУ,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгметал - КД»
припинено 30.07.2013 року за судовим
рішенням про визнання банкрутом.

Відповідно до ст.44. ПК України, для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
господарська операція - це дія або
подія, що викликає зміни у структурі
активів і зобов'язань, власному
капіталі підприємства. Із положень ч. 1,
3 ст. 9 вказаного Закону вбачається, що
бухгалтерський облік полягає, зокрема,
у складанні та прийнятті до обліку
первинних документів, які фіксують
факти здійснення господарських
операцій, складенні на їх підставі
зведених облікових документів,
систематизація інформації первинних
документів на рахунках
бухгалтерського обліку в регістрах
синтетичного та аналітичного обліку
шляхом подвійного запису їх на
взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відтак, господарські операції повинні
підтверджуватися належними первинними
документами і лише ті документи, які
відповідають зазначеним вище вимогам,
можуть бути визнані допустимими
засобами доказування відповідної
господарської операції.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV
(із змінами та доповненнями, далі -
Закон №996) встановлено вимоги до
первинних документів, які є підставою
для бухгалтерського та податкового
обліку. Згідно з даною нормою,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена пп.1.2, 2.1
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом МФ України від 24.05.1995 року №88.

Відповідно до п. п.2.4 п.2 Положення "Про
документальне забезпечення записів в
бухгалтерському обліку", затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
05.06.1995 року за № 168/704: "Первинні
документи (на паперових і
машинозчитувальних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному вираженні),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійсненні
господарської операції і складання
первинного документа".

Відповідно до п.11 Наказу Мінтрансу
України від 14.10.1997 № 363 "Про
затвердження Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні" (далі - Правила перевезення),
основними документами на перевезення
вантажів є товарно-транспортні
накладні та дорожні листи вантажного
автомобіля. Залежно від виду вантажу та
його специфічних властивостей до
основних документів додаються інші
(ветеринарні, санітарні та якісні -
сертифікати, свідоцтва, довідки,
паспорти тощо), що визначається
правилами перевезень зазначених
вантажів. Дорожній лист вантажного
автомобіля є документом, без якого
перевезення вантажів не допускається.
Товарно - транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання товарно -
матеріальних цінностей, обліку на
шляху їх переміщення, оприбуткування,
складського, оперативного та
бухгалтерського обліку, а також для
розрахунків за перевезення вантажу та
обліку виконаної роботи. Оформлення
перевезень вантажів товарно -
транспортними накладними здійснюється
незалежно від умов оплати за роботу
автомобіля. Товарно - транспортну
накладну на перевезення вантажів
автомобільним транспортом замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів, Замовник
(вантажовідправник) засвідчує всі
екземпляри товарно - транспортної
накладної підписом і при необхідності
печаткою (штампом). Після прийняття
вантажу згідно товарно - транспортною
накладною водій (експедитор) підписує
всі її екземпляри. Перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику.

Таким чином, товарно - транспортна
накладна належить до первинної
бухгалтерської документації,
наявність якої для всіх суб'єктів
господарської діяльності незалежно
від форм власності є обов'язковою.

Таким чином, для надання юридичної сили
і доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок,
встановлений Законом №996.

Як передбачено п.187.1.ПК України, датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: а)
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.
(п.14.1.36. ПК України).

Доходи - загальна сума доходу платника
податку від усіх видів діяльності,
отриманого (нарахованого) протягом
звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах як на території України, її
континентальному шельфі у виключній
(морській) економічній зоні, так і за їх
межами. (п. 14.1.56. ПК України).

Розумна економічна причина (ділова
мета) - причина, яка може бути наявна
лише за умови, що платник податків має
намір одержати економічний ефект у
результаті господарської діяльності.
(п.14.1.231. ПК України).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.
(п.198.3. ПК України).

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною. Для
товарів/послуг, постачання (придбання)
яких контролюється приладами обліку,
факт постачання (придбання) таких
товарів/послуг засвідчується даними
обліку. (п.198.2.ПК України).

Відповідно до п.198.6. ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Докази подані
позивачем не переконують в
обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень, що позивачем зроблено не
було.

Таким чином, на підтвердження
транспортування придбаних товарів
позивачем не подано при проведенні
перевірки товарно - транспортних
накладних та сертифікатів якості
придбаної продукції, про що вказано у
акті перевірки.

Відповідно до п. 44.6. ПК України, у разі
якщо до закінчення перевірки або у
терміни, визначені в абзаці другому
пункту 44.7 цієї статті платник податків
не надає посадовим особам
контролюючого органу, які проводять
перевірку, документи (незалежно від
причин такого ненадання, крім випадків
виїмки документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Відповідачем скеровувалась на адресу
позивача вимога про надання документів
від 07.10.2013 року №4816/10/22-410 , серед
переліку документів, які необхідно
представити вказано документи по
транспортуванню товару та будь - які
інші бухгалтерські документи та
первинні документи на вимогу ревізора.
Як вбачається з довідки від 21.01.2014 року
№06/19, у відповідь на вказану вимогу
товарно - транспортних документів
позивачем до перевірки не було
представлено.

Крім того, матеріалами справи
встановлено, що товарно - транспортні
накладні, подані позивачем на
підтвердження реальності
господарських операцій не містять
відміток продавця товарів (підписів
уповноважених осіб, відтисків печаток),
вантажовідправником зазначено ТОВ НПП
з ІІ «Укртрубоїзол», хоч не подано
документів, які в підтверджували
правовідносини між позивачем ,
вказаним вантажовідправником та ТОВ
«Торгметал - КД». Крім того, у вказаних
товарно - транспортних накладних
вказано, що перевезення здійснювало
ТОВ «Метакомп», однак як вбачається з
листа УДАІ ГУМВС України в
Дніпропетровській області від 13.02.2014
року №14/914, станом на 12.02.2014 року за ТОВ
«Метакомп» транспортні засоби не
зареєстровано, а вказані в товарно -
транспортних накладних автомобілі ,які
здійснювали перевезення належать
фізичним особам.

Таким чином, подані позивачем товарно -
та сортні накладні не беруться судом до
уваги як належні та допустимі докази
транспортування придбаної у ТОВ
«Торгметал - КД» труби.

При дослідженні питання реальності
вказаної операції в аспекті виконання
п. 3.5 договору, слід зазначити наступне.

Так, відповідно до п.2 Постанови
Держарбітражу СРСР від 25.04.1966 № П-7
"Інструкція про порядок приймання
продукції виробничо-технічного
призначення і товарів народного
споживання за якістю" (далі - Інструкція
П-7), виробник (відправник) зобов'язаний
забезпечити чітке і правильне
оформлення документів, що
підтверджують якість продукції і її
комплектність (технічний паспорт,
сертифікат, свідоцтво про якість тощо),
відвантажувальних і розрахункових
документах, відповідність вказаних у
них даних про якість і комплектність
продукції фактичній якості та її
комплектності; своєчасне направлення
документів, що підтверджують якість і
комплектність продукції, покупцю. Ці
документи надсилаються разом з
продукцією, якщо інше не передбачено
основними чи особливими умовами
договору поставки, іншими
зобов'язаннями для сторін правилами чи
договором.

Як вбачається з інструкції П-7, зокрема
з п.29, за результатами прийому
продукції по якості і комплектності за
участю представників, складається акт
про фактичну якість і комплектність
отриманої продукції. Такий акт повинен
бути складений в день закінчення
прийому товару по якості і
комплектності та в ньому вказується:
найменування отримувача, його адрес,
номер, дата акта, місце приймання
товару, час початку і закінчення
прийому товару, причини затримки
поставки товару, якщо такі мали місце,
прізвища та ініціали людей, які
приймали участь у прийманні товару та
складенні акту, її посади, дата і номер
документа на підтвердження
повноважень представника на участь в
перевірці продукції, найменування та
адреса виробника і постачальника, дата
і номер телефонограми чи телеграми про
виклик представника виробника
(відправника) чи відмітка про те, що
виклик виробника основними і
особливими умовами поставки не
передбачений, номер і дата договору на
поставку продукції, рахунки - фактури,
транспортної накладної (коносамента) і
документа, що підтверджує якість
продукції, дата поставки товару та час
поставки продукції на склад
отримувача, умови зберігання продукції
на складі отримувача до складення акта;
стан упаковки, кількість продукції,
дані про опломбування товару,
кількість (вага) повне найменування
продукції, що фактично оглядається,
недоліки продукції, номера стандартів,
технічних умов, зразків (еталонів) по
яких проводиться перевірка якості
продукції, та інші дані. Акт
підписується всіма особами, що брали
участь в перевірці якості і
комплектності продукції. До акта
додаються документи виробника
(відправника) на підтвердження якості
та комплектності продукції,
транспортні документи (накладна,
коносамент), документ на підтвердження
повноважень представника, що
здійснював приймання товару, акт
відбору зразків (проб) і висновок по
результатам аналізу.

Відповідно до Постанови Держарбітражу
СРСР від 15.06.1965 № П-6 "Інструкція про
порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання за
кількістю" (далі - Інструкція П-6),
приймання продукції, що поставляється
без тари, у відкритій тарі а також
приймання по вазі брутто і кількості
місць продукції, що поставляється в
тарі, здійснюється: на складі
отримувача - при доставці продукції
постачальником. Приймання продукції по
кількості проводиться по транспортним
і супровідним документам (рахунку -
фактурі, специфікації, опису, тощо)
відправника (виробника). Відсутність
вказаних документів чи деяких із них не
перериває приймання товару. У цьому
випадку складається акт про фактичну
наявність продукції і в акті
вказується, яких документів немає. В
акті приймання повинно бути вказано
кількість продукції що постачається
окремо у кожному вагоні, контейнері чи
автофургоні. Кількість продукції при
прийманні повинно вказуватись у тих же
одиницях виміру ,які вказані у
супровідних документах.

Однак, позивач жодних доказів
прийняття товару по кількості та
якості згідно інструкцій П-6, П-7 не
подано.

Таким чином, відповідно до умов п.2.4, 3.3.,
3.4., 3.5 договору, для підтвердження
реальності здійснених операцій між
позивачем як покупцем та контрагентом
ТзОВ «Торгметал - КД» обов'язковим є
складення таких первинних документів
як товарно - транспортні накладні, акт
про фактичну якість і комплектність
отриманої продукції, акт приймання -
передачі товару, сертифікати якості,
яких позивачем до перевірки не було
представлено.

Судом враховуються заперечення
відповідача про те, що здійснення
поставки товарів на будь-яких умовах
поставки не звільняє учасників
господарської операції від складання
первинних документів, які передбачені
законодавством про бухгалтерський
облік, а тому відсутність документів на
перевезення може свідчити про
нездійснення самих господарських
операцій.

У разі якщо податковий орган доведе
узгодженість дій між платником та його
контрагентом, які свідчать про
здійснення операцій без наміру
створити відповідні цим операціям
правові наслідки з метою отримати
податкову вигоду, або що платник
податку діяв без належної обачності й
обережності і йому мало бути відомо про
порушення, які допускав його
контрагент, або що діяльність платника
податку спрямована на здійснення
операцій, пов'язаних з наданням
податкової вигоди, переважно з
контрагентами, які не виконують своїх
податкових зобов'язань, то право
платника на податковий кредит не можна
вважати законним.

В аспекті цього питання слід зазначити,
що за умовами ділового звичаю при
виборі контрагента суб'єктами
господарювання оцінюються не лише
умови угоди та їх комерційна
привабливість, але і ділова репутація
контрагента, його платоспроможність, а
також ризик невиконання зобов'язань та
надання гарантій їх виконання,
наявність у контрагента необхідних
ресурсів (виробничих потужностей,
технологічного обладнання,
кваліфікованого персоналу) та
відповідного досвіду. А відтак
додатковій перевірці підлягають і
фактори, якими керувався платник при
виборі постачальника на відповідному
ринку товарів.

Враховуючи те, що на підтвердження
реальності операцій з купівлі труби
позивачем надано такі первинні
документи як договір, специфікації,
видаткові накладні, податкові
накладні, платіжні доручення, витяг з
журналу реєстрації довіреностей,
табелів обліку робочого часу,
враховуючи вимоги вищенаведених
нормативних актів суд вважає такі
документи не достатніми для
підтвердження реальності вказаних
операцій з огляду на відсутність при
проведенні перевірки належним чином
оформлених товарно - транспортних
накладних, сертифікатів якості
продукції та доказів прийняття товару
по якості та кількості.

Посилання позивача на наявність
належним чином оформлених податкових
накладних як на доказ правомірності
формування ним податкового кредиту,
суд вважає помилковим через
суб'єктивне тлумачення норм діючого
законодавства, оскільки наявність
податкової накладної є обов'язковою
обставиною для визначення
правильності формування податкового
кредиту, але не вичерпною. Наявність у
платника податку (позивача у справі)
виданої йому податкової накладної і
сплата вартості отриманого товару з
ПДВ є достатніми підставами для
визначення податкового кредиту лише з
урахуванням підтвердження реального
здійснення господарської операції.

Докази, надані позивачем, не
підтвердили підставність позовних
вимог. Позивач не надав доказів
реальності здійснення операцій з
контрагентом ТзОВ «Торгметал - КД», не
спростував висновків податкового
органу, наведених в акті перевірки.
Таким чином, позивачем не обґрунтовано
правомірність формування податкового
кредиту по взаємовідносинах з
контрагентом ТзОВ «Торгметал - КД».

Таким чином, суд, перевіривши обставини
передбачені ч.3 ст.2 КАС України, вважає,
що правових підстав для визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення від
07.11.2013 року № немає.

Враховуючи наведене, суд прийшов до
висновку про необґрунтованість та
безпідставність позовних вимог і
вважає, що в задоволенні позову слід
відмовити.

Вказана правова позиція узгоджується з
судовою практикою Вищого
адміністративного суду, що викладена в
ухвалах від 30.01.2013 року №К/9991/43795/12, від
28.11.2012 року №К/9991/23061/12, від 29.08.2013 року
№К/9991/3051/11.

Згідно ч. 2 ст. 94 КАС України та ч.3 ст.4
Закону України «Про судовий збір», у
зв'язку з тим, що судове рішення
ухвалене не на користь позивача, з
нього слід стягнути решта суми
судового збору з врахуванням розміру
майнових вимог. Розмір майнових вимог
складає 250000 грн., відтак відповідно до
вимог ст.4 вказаного закону, ставка
судового збору за подання даного
позову становить 4588 грн. Враховуючи
сплату позивачем при поданні позову
судового збору в розмірі 1720,50
грн.,відтак стягненню підлягає ще
судовий збір у розмірі 2867,50 грн.

Керуючись ст. ст. 71, 86, 87, 94, 158, 160, 162, 163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні адміністративного
позову відмовити у повному обсязі.

2.Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Фірма "Нафтогазбуд" (79026, м.
Львів, вул. Стрийська,144, ) до бюджету судовий збір у розмірі
2867,50 грн.

Постанова може бути оскаржена в
порядку та строки, передбачені статтею
186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, передбачені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений і
підписаний 11.03.2014 року.

Суддя
Карп'як Оксана Орестівна