Справа № К/9991/15736/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/15736/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач) СуддівВасильченко Н.В.
Чумаченко Т.А. провівши у касаційному
порядку попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Управління Пенсійного фонду (далі - УПФ)
України в Чорноморському районі
Автономної Республіки Крим до
Відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України в
Роздольненському районі Автономної
Республіки Крим про стягнення витрат
на виплату та доставку адресної
допомоги за касаційною скаргою УПФ
України в Чорноморському районі
Автономної Республіки Крим на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 07
червня 2010 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 07 лютого 2011
року

в с т а н о в и л а :

У квітні 2010 року УПФ України в
Чорноморському районі Автономної
Республіки Крим пред'явило позов до
Відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України в
Роздольненському районі Автономної
Республіки Крим про стягнення витрат
на виплату та доставку державної
адресної допомоги.

В обґрунтування позову зазначило, що
ним понесені витрати на виплату та
доставку державної адресної допомоги
особам, постраждалим від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, за період з
липня по грудень 2009 року та з січня по
квітень 2010 року у загальному розмірі
15070,89 грн., а відповідач відмовляється
включити зазначені суми до актів
звірки витрат та відшкодувати їх.

Посилаючись на положення статті 21
Закону України від 23 вересня 1999 року №
1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон № 1105-ХІV),
просив стягнути вказані витрати з
відповідача.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 07 червня 2010 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 07 лютого 2011
року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій, УПФ
України в Чорноморському районі
Автономної Республіки Крим подало
касаційну скаргу. Посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить їх
рішення скасувати та постановити нове
рішення у справі про задоволення
позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття судом касаційної інстанції
рішення, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої і
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що УПФ України в
Чорноморському районі Автономної
Республіки Крим понесло витрати на
виплату та доставку державної адресної
допомоги особам, постраждалим від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання, за період з
липня по грудень 2009 року та з січня по
квітень 2010 року в загальному розмірі
15070,89 грн.

Відповідач відмовився включити
зазначені суми виплат до актів звірки
витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, а апеляційний суд
погодившись з таким висновком,
виходили із того, що відшкодування
Фондом витрат на виплату особам,
постраждалим від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання, сум адресної допомоги не
передбачено чинним законодавством.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з такою правовою позицією
судів з огляду на таке.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 26 березня 2008 року
№ 265 "Про деякі питання пенсійного
забезпечення" (далі - постанова
Кабінету Міністрів України № 265)
запроваджена державна адресна
допомога, яка сплачується у разі, якщо
розмір пенсії не досягає встановленого
відсотка прожиткового мінімуму.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України,
передбачений статтею 21 Закону № 1105-ХІV,
згідно з якою Фонд зобов'язаний у
встановленому законом порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Аналіз положень постанови Кабінету
Міністрів України № 265, якою
передбачено надання щомісячної
державної адресної допомоги, дає
підстави вважати, що така допомога, як
окремий вид соціальної допомоги, не
входить до складу розміру пенсії з
інвалідності та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Пунктом 4 цієї постанови встановлено,
що виплата щомісячної державної
адресної допомоги здійснюється за
рахунок коштів, з яких виплачується
пенсія або державна соціальна
допомога.

Вирішуючи питання чи здійснюються ці
виплати за рахунок коштів Фонду, суди
правильно врахували, що страхування
від нещасного випадку є самостійним
видом загальнообов'язкового
державного соціального страхування, за
допомогою якого здійснюється
соціальний захист, охорона життя та
здоров'я громадян у процесі їх трудової
діяльності.

Одним із основних принципів
страхування від нещасного випадку є
цільове використання коштів, які
відповідно до статті 46 Закону № 1105-ХІV
не формуються за рахунок Державного
бюджету України, не включаються до його
складу та використовуються виключно за
їх прямим призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що адресна
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії з інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві, або професійного
захворювання, Фонд не може нести
витрати з виплати державної адресної
допомоги.

Таким чином, суди дійшли правильного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність висновків
судів першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Чорноморському районі Автономної
Республіки Крим залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 07
червня 2010 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 07 лютого 2011
року в адміністративній справі за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Чорноморському районі
Автономної Республіки Крим до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України в
Роздольненському районі Автономної
Республіки Крим про стягнення витрат
на виплату та доставку державної
адресної допомоги - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Васильченко Н.В.

Чумаченко Т.А.