Справа № 2а-1063/10
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/32142/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2012
року в справі за її позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України у Волинській області,
управління Пенсійного фонду України в
Ковельському районі Волинської
області про стягнення грошової
допомоги,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначала, що 10 червня 2010 року її
звільнено з роботи на підставі пункту 1
частини першої статті 36 Кодексу
законів про працю України (за угодою
сторін).

Посилаючись на те, що у порушення вимог
статті 37 Закону України «Про державну
службу» відповідачі не виплатили
грошову допомогу в розмірі 10 місячних
посадових окладів, просила суд
зобов'язати виплатити її.

Постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 26 листопада 2010 року позов
задоволено частково: зобов'язано
Головне управління Пенсійного фонду
України у Волинській області виплатити
грошову допомогу в розмірі 14 040 грн.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2012
року рішення суду першої інстанції
скасовано в частині задоволення
позовних вимог та в цій частині
ухвалено нове про відмову у позові.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права,
позивач ставить питання про скасування
рішення суду апеляційної інстанції та
залишення в силі рішення суду першої
інстанції.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що наказом в.о. начальника
Головного управління Пенсійного фонду
України у Волинській області від 10
червня 2010 року №56-о ОСОБА_4 звільнено на
підставі пункту першого статті 36
Кодексу законів про працю України - за
угодою сторін, з посади начальника
управління Пенсійного фонду України в
Ковельському районі Волинської
області.

Управлінням Пенсійного фонду України в
Ковельському районі Волинської
області ОСОБА_4 з 15 липня 2010 року
призначено пенсію по інвалідності
відповідно до Закону України «Про
державну службу».

На час звільнення позивач мала стаж
державної служби понад 10 років, але у
виплаті грошової допомоги на підставі
статті 37 Закону України «Про державну
службу» було відмовлено.

Вирішуючи спір та задовольняючи
позовні вимоги суд першої інстанції
виходив з того, що достроковий вихід на
пенсію за певних умов не може бути
підставою для позбавлення її
соціальних гарантій, установлених
іншими законами, зокрема, права на
грошову допомогу, встановлену статтею
37 Закону України «Про державну службу»
у розмірі 10 місячних посадових окладів.

Скасовуючи таке рішення та відмовляючи
у задоволенні позову апеляційний суд
виходив з того, що оскільки на час
призначення пенсії державного
службовця у зв'язку з встановленням ІІ
групи інвалідності позивач не
працювала на посаді державного
службовця, а тому не набула права на
отримання зазначеної грошової
допомоги.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі колегія суддів
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 37
Закону України «Про державну службу»
на одержання пенсії державних
службовців мають право особи, які
досягли встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку.

Частиною шостою статті 37 Закону
передбачено, що пенсія по інвалідності
у розмірах, передбачених частинами
другою і п'ятою цієї статті,
призначається за наявності страхового
стажу, встановленого для призначення
пенсії по інвалідності відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», особам, визнаним
інвалідами I та II групи у період
перебування на державній службі, які
мають стаж державної служби не менше 10
років, а також особам з числа інвалідів
I та II групи незалежно від часу
встановлення їм інвалідності, які
мають не менше 10 років стажу державної
служби на посадах, віднесених до
категорії посад державних службовців,
якщо безпосередньо перед зверненням за
призначенням такої пенсії вони
працювали на зазначених посадах.
Пенсія по інвалідності відповідно до
цього Закону призначається незалежно
від причини інвалідності за умови
припинення державної служби.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, позивача звільнено 10 червня
2010 року на підставі пункту першого
статті 36 Кодексу законів про працю
України, а 15 липня 2010 року їй призначено
пенсію по інвалідності.

Відповідно до статті 37 Закону України
«Про державну службу» державним
службовцям у разі виходу на пенсію при
наявності стажу державної служби не
менше 10 років виплачується грошова
допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Конституційний Суд України у справі за
конституційним зверненням громадянки
ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення
положення частини тринадцятої статті 37
Закону України «Про державну службу» в
системному зв'язку з положеннями
пункту 2 частини першої, частини другої
статті 40 Кодексу законів про працю
України, статті 21 Закону України «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні» вирішив, що
положення частини тринадцятої статті 37
Закону України «Про державну службу» з
наступними змінами в системному
зв'язку з положеннями пункту 2 частини
першої, частини другої статті 40 Кодексу
законів про працю України, статті 21
Закону України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні» необхідно розуміти так, що у
разі дострокового виходу на пенсію
державного службовця з посади в
органах державної влади відповідно до
чинного законодавства державний
службовець за наявності стажу
державної служби не менше 10 років і
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», має право на отримання
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яке не пов'язане з
досягненням пенсійного віку,
визначеного в частині першій статті 37
Закону України «Про державну службу».

З огляду на викладене міськрайонний
суд прийшов до обґрунтованого і
законного висновку про наявність у
позивача права на виплату грошової
допомоги, а апеляційний суд помилково
скасував рішення суду першої
інстанції.

Відповідно до вимог статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 222, 223, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17 квітня 2012
року скасувати, залишивши в силі
постанову Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 26
листопада 2010 року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/