Справа № 824/3039/13-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року м.
Чернівці Справа № 824/3039/13-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Боднарюка О.В.;

розглянувши у порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
"Фокстрот-Луцьк" до Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Чернівецькій
області,-

ВСТАНОВИВ :

18.12.2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю "Фокстрот-Луцьк" (далі
- позивач), звернувся до суду з позовом
до Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Чернівецькій області
(далі - відповідач) в якому просив
визнати незаконним та скасувати наказ
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Чернівецькій області від
08.11.2013 №107; визнати незаконними дії
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Чернівецькій області щодо
проведення перевірки та складення акту
№000327 від 11 листопада 2013 року; визнати
незаконним та скасувати припис
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Чернівецькій області від
11 листопада 2013 року №000327; визнати
незаконним та скасувати постанову
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Чернівецькій області про
накладення стягнень №207 від 27
листопада 2013 року.

Позов мотивовано тим, що Інспекцією з
питань захисту прав споживачів у
Чернівецькій області в порушення
законодавчих вимог було проведено
перевірку з питань дотримання
законодавства про захист прав
споживачів, якості продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі на надання послуг при
торгівлі непродовольчими товарами.
Відповідач в рамках депутатського
звернення міг провести перевірку лише
щодо факту наявності сертифікатів на
товари, що реалізуються в мережі
магазинів "Фокстрот".

Дії Інспекції щодо прийняття наказу
від 08.11.2013 року №107 про проведення
позапланової перевірки та самого факту
проведення перевірки, а також
складання акту №000327, винесення припису
і постанови позивач вважає такими, що
суперечать чинному законодавству
України, так як здійснював свою
господарську діяльність відповідно до
вимог правил торгівлі та надання
послуг, а продукція, яка
реалізовувалась відповідала вимогам
законодавства щодо якості та
безпечності.

Відповідачем до суду подано письмові
заперечення проти позову, відповідно
до яких, вважає позовні вимоги
необґрунтованими та просить суд у
задоволенні позову відмовити повністю,
зазначаючи, що перевірку проведено на
предмет дотримання вимог чинного
законодавства України про захист прав
споживачів в межах компетенції з
дотриманням вимог Законів України "Про
захист прав споживачів" та "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності".
Відтак вважає, що оскаржувані дії та
рішення є правомірними.

Позивач в судове засідання не з'явився,
проте неодноразово подавав до суду
клопотання про розгляд справи без
участі його представника, позовні
вимоги підтримував повністю та просив
їх задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, проте подав до
суду клопотання в якому просить
розглянути справу в порядку письмового
провадження, позовні вимоги позивача
не визнає та просить відмовити в
задоволенні позову.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за
можливе та доцільне розглянути дану
адміністративну справу без участі
сторін на підставі наявних в ній
матеріалів в порядку письмового
провадження, що відповідає вимогам ст.
122 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши та оцінивши надані докази в
сукупності, проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
в задоволенні позовних вимог слід
відмовити повністю.

Судом встановлені такі обставини та
відповідні їм правовідносини.

11.10.2013 року народний депутат України
Бойко В.Б. звернувся до Генерального
прокурора України з проханням вчинити
заходи реагування задля припинення
порушення прав споживачів та здійснити
перевірку торгової мережі магазинів
побутової техніки "Фокстрот" на факт
продажу контрафактної продукції та
товарів, які не сертифіковані
(заборонені для продажу) в Україні (а.с.
11).

Дане звернення листом від 21.10.2013 року
Генеральною прокуратурою України
скеровано в межах компетенції голові
Державної інспекції України з питань
захисту прав споживачів (а.с.48).

У зв'язку з надходженням депутатського
звернення та листа Генеральної
прокуратури України, Державна
інспекція з питань захисту прав
споживачів листом від 05.11.2013 року за
№5090-2-7/6 доручила територіальним
органам Держспоживінспекції України
здійснити позапланові заходи з
перевірки продукції, яка реалізувалась
у торгівельній мережі магазинів
побутової техніки "Фокстрот" на
дотримання вимог законодавства у сфері
здійснення державного ринкового
нагляду та захисту прав споживачів (а.с.
49).

Також Державною інспекцією України з
питань захисту прав споживачів 06.11.2013
року надано згоду за №03/7-10248-2013 на
проведення позапланової перевірки
позивача (м. Чернівці, вул.
Університетська, 2) стосовно дотримання
вимог законодавства про захист прав
споживачів в межах компетенції
Державної інспекції України з питань
захисту прав споживачів та її
територіальних органів (а.с. 51).

На підставі депутатського звернення
народного депутата України та згоди
Державної інспекції України з питань
захисту прав споживачів, 08.11.2013 року
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Чернівецькій області
видано наказ № 107 про проведення
позапланової перевірки магазину
"Фокстрот-Луцьк", що знаходиться за
адресою м. Чернівці, вул.
Університетська, 2 з питань додержання
законодавства про захист прав
споживачів, якості продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг (а.с.
52).

08.11.2013 року відповідачем винесено
рішення №62 "Про відбір зразків на
проведення експертизи" та згідно акта
№000123 від 08.11.2013 року було відібрано
зразки продукції на проведення
лабораторних досліджень. За
результатами проведених випробувань і
досліджень показників безпеки
(протокол випробувань №1955 від 15.11.2013
року) - зразок (чайник електричний
торгової марки ORION) не відповідає
вимогам ДСТУ 3135.11, ДСТУ ІЕС 60335-2-15, ДСТУ
ІЕС 60335-1, ДСТУ 3135-0(а.с.83, 84, 85-87).

14.11.2013 року відповідачем проведено
позапланову перевірку позивача з
питань дотримання законодавства про
захист прав споживачів, про що складено
акт №000327(а.с. 13-16).

В ході перевірки встановлено, що
реалізація непродовольчих товарів в
магазині товариства з обмеженою
відповідальністю "Фокстрот-Луцьк" за
адресою: 58000, м. Чернівці, вул.
Університетська, 2 здійснювалась без
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації, що є порушенням
ст. 15 Закону України "Про захист прав
споживачів".

На підставі результатів перевірки та з
метою припинення порушень
законодавства про захист прав
споживачів, відповідач керуючись ст. 26
Закону України "Про захист прав
споживачів" приписом до акту перевірки
від 11.11.2013 року №000327 зобов'язав
товариство з обмеженою
відповідальністю "Фокстрот-Луцьк"
усунути недоліки зазначені в акті
перевірки, а також надати накладні
(прихідні документи) на товари вказані
в додатку 7 до акту перевірки до 14.11.2013 р.

За результатами розгляду матеріалів
перевірки, 27.11.2013 року відповідач виніс
постанову № 207 про застосування до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Фокстрот-Луцьк"
штрафних санкцій передбачених ст. 23
Закону України "Про захист прав
споживачів" в розмірі 7320,75 грн. (а.с. 18-19,
88).

Також судом встановлено, що на
виконання припису, позивач надіслав на
адресу Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Чернівецькій області
відповідь тільки 09.12.2013 року, у якій
зазначив, що на всі товари, які
реалізуються ТОВ "Фокстрот-Луцьк" в
магазині "Фокстрот", за адресою: м.
Чернівці, вул. Університетська, 2, як це
передбачено ст. 15 Закону України "Про
захист прав споживачів" надається вся
необхідна, доступна, достовірна та
своєчасна інформація, що забезпечує
можливість свідомого і компетентного
вибору таких товарів. Також позивач
вказав, що на виконання вимог припису
нанесено додаткове маркування з
зазначенням інформації про дату
виготовлення товару (а.с. 6-10).

Вважаючи дії відповідача та прийняті
ним рішення незаконними, позивач
звернувся до суду з вказаним позовом.

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі положення
законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Господарського
кодексу України № 436-IV від 16.01.2003 р. (далі
- ГК України) органи державної влади і
посадові особи, уповноважені
здійснювати державний контроль і
державний нагляд за господарською
діяльністю, їх статус та загальні умови
і порядок здійснення контролю і
нагляду визначаються законами.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначаються Законом
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" № 877-V від
05.04.2007 р. (далі - Закон № 877-V).

Згідно ст. 1 цього Закону державний
нагляд (контроль) - діяльність
уповноважених законом центральних
органів виконавчої влади, їх
територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування в межах повноважень,
передбачених законом, щодо виявлення
та запобігання порушенням вимог
законодавства суб'єктами
господарювання та забезпечення
інтересів суспільства, зокрема
належної якості продукції, робіт та
послуг, прийнятного рівня небезпеки
для населення, навколишнього
природного середовища. Заходи
державного нагляду (контролю) - планові
та позапланові заходи, які
здійснюються шляхом проведення
перевірок, ревізій, оглядів, обстежень
та інших дій.

Нормативно-правовим актом, який
регулює відносини між споживачами
товарів, робіт і послуг та виробниками
і продавцями товарів, виконавцями
робіт і надавачами послуг різних форм
власності, встановлює права
споживачів, а також визначає механізм
їх захисту та основи реалізації
державної політики у сфері захисту
прав споживачів, є Закон України "Про
захист прав споживачів" від 12.05.1991 р. №
1023-XII (далі - Закон № 1023-XII).

Частиною 1 ст. 26 Закону № 1023-XII
визначено, що спеціально уповноважений
центральний орган виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів та його
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі здійснюють державний
контроль за додержанням законодавства
про захист прав споживачів,
забезпечують реалізацію державної
політики щодо захисту прав споживачів
і мають право перевіряти у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якість продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг;
безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів.

Відповідно до Положення про Державну
інспекцію України з питань захисту
прав споживачів, затвердженого указом
Президента України від 13.04.2011 р. № 465/2011
Державна інспекція України з питань
захисту прав споживачів є спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у сфері державного
контролю за додержанням законодавства
про захист прав споживачів. При цьому,
відповідно до п. 7 вказаного Положення,
а також п. 1 Положення про інспекції з
питань захисту прав споживачів в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого наказом Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України № 206 від 09.11.2011 р.,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 23.11.2011 р. за 1337/20075 (далі -
Положення № 206), Держспоживінспекція
України здійснює свої повноваження
через територіальні інспекції.

Положенням № 206 передбачено основні
завдання Держспоживінспекції України,
до яких віднесено здійснення
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів, рекламу в цій сфері та
державний ринковий нагляд. При цьому, в
п. 6.1 Положення № 206 передбачено, що
інспекції Держспоживінспекції України
мають право перевіряти у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якість продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг.

Відповідно до положень ст. 6 Закону №
877-V, однією із підстав для здійснення
позапланових заходів зі здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності є звернення
фізичних та юридичних осіб про
порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства. Позаплановий
захід у цьому разі здійснюється тільки
за наявності згоди центрального органу
виконавчої влади на його проведення.
Під час проведення позапланового
заходу з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань у
посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
(контролю).

Статтею 7 Закону № 877-V зазначено, що для
здійснення планового або
позапланового заходу орган державного
нагляду (контролю) видає наказ, який має
містити найменування суб'єкта
господарювання, щодо якого буде
здійснюватися захід, та предмет
перевірки. На підставі наказу
оформляється посвідчення (направлення)
на проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю)
(із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові) і засвідчується печаткою. У
посвідченні (направленні) на
проведення заходу зазначаються:
найменування органу державного
нагляду (контролю), що здійснює захід;
найменування суб'єкта господарювання
та/або його відокремленого підрозділу
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи - підприємця, щодо
діяльності яких здійснюється захід;
місцезнаходження суб'єкта
господарювання та/або його
відокремленого підрозділу, щодо
діяльності яких здійснюється захід;
номер і дата наказу, на виконання якого
здійснюється захід; перелік посадових
осіб, які беруть участь у здійсненні
заходу, із зазначенням їх посади,
прізвища, ім'я та по батькові; дата
початку та дата закінчення заходу; тип
заходу (плановий або позаплановий); вид
заходу (перевірка, ревізія, обстеження,
огляд, інспектування тощо); підстави
для здійснення заходу; предмет
здійснення заходу; інформація про
здійснення попереднього заходу (тип
заходу і строк його здійснення).
Посвідчення (направлення) є чинним лише
протягом зазначеного в ньому строку
здійснення заходу. Перед початком
здійснення заходу посадові особи
органу державного нагляду (контролю)
зобов'язані пред'явити керівнику
суб'єкта господарювання або
уповноваженій ним особі посвідчення
(направлення) та службове посвідчення,
що засвідчує посадову особу органу
державного нагляду (контролю), і надати
суб'єкту господарювання копію
посвідчення (направлення). Посадова
особа органу державного нагляду
(контролю) без посвідчення
(направлення) на здійснення заходу та
службового посвідчення не має права
здійснювати державний нагляд
(контроль) суб'єкта господарювання.
Суб'єкт господарювання має право не
допускати посадових осіб органу
державного нагляду (контролю) до
здійснення заходу, якщо вони не
пред'явили документів, передбачених
цією статтею.

Частинами 1 та 3 ст. 4 Закону № 877-V
передбачено, що державний нагляд
(контроль) здійснюється за місцем
провадження господарської діяльності
суб'єкта господарювання або його
відокремлених підрозділів, або у
приміщенні органу державного нагляду
(контролю) у випадках, передбачених
законом. Планові та позапланові заходи
здійснюються в робочий час суб'єкта
господарювання, встановлений
правилами внутрішнього трудового
розпорядку.

Відповідно до п. 1.4 Порядку проведення
перевірок у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг, затвердженого наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України від 07.03.2012 р. № 310,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 11.05.2012 р. за № 743/21056
(далі - Порядок № 310), перевірки
діяльності суб'єктів господарювання
проводяться з метою контролю стану
дотримання ними вимог законодавства
про захист прав споживачів щодо якості
та безпеки продукції, правил торгівлі
та послуг, надання споживачам
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію.
Органи з питань захисту прав
споживачів здійснюють державний
контроль стану дотримання суб'єктами
господарювання вимог законодавства
про захист прав споживачів шляхом
проведення планових та позапланових
перевірок.

Позапланові перевірки суб'єктів
господарювання проводяться посадовими
особами, зокрема, з підстави звернення
фізичних та юридичних осіб про
порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства. Позапланова
перевірка у цьому разі здійснюється за
наявності згоди на проведення
позапланових заходів зі здійснення
державного контролю
Держспоживінспекції України.

Як встановлено судом, підставою для
проведення позапланової перевірки
позивача було депутатське звернення
народного депутата України Бойка В. Б.,
скероване Генеральною прокурором
України для розгляду до
Держспоживінспекції України та згода
Держспоживінспекції України від 06.11.2013
р. № 03/7-10248-2013 на проведення
позапланових заходів зі здійснення
державного контролю.

Відтак, суд вважає, що оскаржуваний
наказ № 107 від 08.11.2013 року про
проведення позапланової перевірки з
питань дотримання вимог законодавства
про захист прав споживачів, прийнятий
відповідачем на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Законом № 877-V та Порядком
№ 310.

Стосовно вимоги позивача про визнання
незаконними дій Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Чернівецькій
області щодо проведення перевірки та
складання акту перевірки №000327 від
11.11.2013 року суд зазначає наступне.

Стаття 55 Конституції України гарантує
кожному право на захист своїх прав і
свобод у суді, а також на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб. Вказана стаття
конституції не визначає, які саме
рішення, дії чи бездіяльність органів
державної влади і місцевого
самоврядування можуть бути оскаржені,
а тільки встановлює принцип,
відповідно до якого в суді можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії або
бездіяльність (абз. 9 п.2 мотивувальної
частини від 25.11.1997 р. у справі №6-зп за
конституційним зверненням громадянки
ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення
частини другої статті 55 Конституції
України та статті 248-2 Цивільного
процесуального кодексу України (справа
громадянки ОСОБА_2 щодо права на
оскарження в суді неправомірних дій
посадової особи). Суд не може відмовити
у правосудді, якщо особа вважає, що її
права і свободи порушені або
порушуються, створено, або створюються
перешкоди для їх реалізації або мають
місце інше ущемлення прав та свобод (п.1
резолютивної частини Рішення
Конституційного суду України у справі
№9-зп за зверненням громадян ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та інших громадян щодо
офіційного тлумачення статей 55, 64, 124
Конституції України від 25.12.1997 р.).

Згідно ч. 2 ст. 124 Конституції України
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

За правилами ст. 2, п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод. Із наведених
норм права випливає, що позивач на
власний розсуд визначає чи порушені
його права рішеннями, дією або
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень.

Проте ці рішення, дія або бездіяльність
повинні бути такими, які породжують,
змінюють або припиняють права та
обов'язки у сфері публічно-правових
відносин. Викладені в акті висновки
можуть вплинути на інтереси позивача,
його права та обов'язки на майбутнє,
оскільки висновки відповідача про
встановлення факту порушення
позивачем вимог законодавства про
захист прав споживачів, а саме
реалізація товару без необхідної,
доступної та своєчасної інформації
може призвести до негативних наслідків
для позивача.

На думку суду, у випадку, якщо викладені
в акті перевірки висновки Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Чернівецькій області впливають на
інтереси позивача, його права та
обов'язки, він може звернутися до суду з
вимогою про визнання протиправними та
скасування таких висновків.

В даному випадку позивачем
оскаржуються дії суб'єкта владних
повноважень - Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Чернівецькій
області щодо проведення перевірки та
складання 11.11.2013 року акта перевірки
№000327 з питань дотримання
законодавства про захист прав
споживачів - а не висновки викладені в
акті перевірки.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
обраний позивачем у цій частині
позовних вимог спосіб захисту
(відновлення) порушеного права є таким,
що не відповідає змісту його прав.

Слід також зазначити те, що згідно п. 2.1,
2.4 та 3.1 Порядку № 310 перед початком
перевірки суб'єкта господарювання
посадові особи, які проводять
перевірку, пред'являють керівнику
суб'єкта господарювання або
уповноваженій ним особі направлення та
службове посвідчення, що засвідчує
посадову особу, і надають суб'єкту
господарювання копію направлення на
перевірку, а також інформують цих осіб
про мету перевірки. Під час проведення
позапланової перевірки встановлюються
обставини, які призвели до порушення
вимог законодавства про захист прав
споживачів. За результатами проведеної
перевірки посадовими особами в разі
виявлення порушень вимог
законодавства складається акт.

В ході розгляду наявних в матеріалах
справи документів судом не встановлено
таких фактів, які б свідчили про те, що
перед початком перевірки позивачу не
було пред'явлено направлення на
перевірку, службове посвідчення, що
засвідчує посадову особу, або ж не
надано копію направлення на перевірку
та проінформовано про мету перевірки.

Таким чином, суд вважає, що відповідач
правомірно провів позапланову
перевірку позивача та склав за
результатами виявлених порушень акт
перевірки.

З урахуванням наведеного, суд
відмовляє в задоволенню позовної
вимоги про визнання незаконними
(протиправними) дій Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Чернівецькій
області щодо проведення перевірки та
складання 11.11.2013 року акта перевірки
№000327 з питань дотримання
законодавства про захист прав
споживачів.

Також не підлягає задоволенню вимога
позивача про визнання незаконним та
скасування припису Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Чернівецькій
області від 11.11.2013 року №000327 з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1023-XII
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право
давати суб'єктам господарювання
обов'язкові для виконання приписи про
припинення порушень прав споживачів.

Враховуючи те, що в матеріалах справи є
достатні та допустимі докази в
підтвердження того, що під час
перевірки позивача було виявлено
порушення вимог Закону України "Про
захист прав споживачів", суд вважає, що
відповідач мав право давати позивачу
обов'язкові для виконання приписи про
припинення порушень прав споживачів.

Стосовно вимоги позивача про визнання
незаконною та скасування постанови
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Чернівецькій області про
накладення стягнень від 27.11.2013 року № 207
суд зазначає наступне.

Згідно п. 6.4 Положення № 206 інспекції
Держспоживінспекції України мають
право накладати відповідно до
законодавства адміністративні
стягнення та застосовувати
адміністративно-господарські санкції,
застосовувати фінансові санкції до
суб'єктів господарювання в разі
порушення ними законодавства про
заходи щодо попередження та зменшення
вживання тютюнових виробів і їх
шкідливого впливу на здоров'я
населення.

Статтею 15 Закону № 1023-XII передбачено, що
споживач має право на одержання
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію,
що забезпечує можливість її свідомого
і компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна
містити: назву товару, найменування або
відтворення знака для товарів і послуг,
за якими вони реалізуються;
найменування нормативних документів,
вимогам яких повинна відповідати
вітчизняна продукція; дані про основні
властивості продукції, а щодо
продуктів харчування - про склад
(включаючи перелік використаної у
процесі їх виготовлення сировини, в
тому числі харчових добавок),
номінальну кількість (масу, об'єм тощо),
харчову та енергетичну цінність, умови
використання та застереження щодо
вживання їх окремими категоріями
споживачів, а також іншу інформацію, що
поширюється на конкретний продукт;
відомості про вміст шкідливих для
здоров'я речовин, які встановлені
нормативно-правовими актами, та
застереження щодо застосування
окремої продукції, якщо такі
застереження встановлені
нормативно-правовими актами; позначку
про наявність або відсутність у складі
продуктів харчування генетично
модифікованих компонентів, дані про
ціну (тариф), умови та правила придбання
продукції; виробник (продавець) у разі
виявлення недостовірної інформації
про продукцію (якщо вона не шкодить
життю, здоров'ю або майну споживача)
протягом тижня вилучає цю продукцію з
продажу та приводить інформацію про
неї до відповідності; дату
виготовлення; відомості про умови
зберігання; гарантійні зобов'язання
виробника (виконавця); правила та умови
ефективного і безпечного використання
продукції; строк придатності (строк
служби) товару (наслідків роботи),
відомості про необхідні дії споживача
після їх закінчення, а також про
можливі наслідки в разі невиконання
цих дій; найменування та
місцезнаходження виробника (виконавця,
продавця) і підприємства, яке здійснює
його функції щодо прийняття претензій
від споживача, а також проводить ремонт
і технічне обслуговування.

Частиною 2 вказаної статті Закону №
1023-XII визначено, що інформація,
передбачена частиною першою цієї
статті, доводиться до відома
споживачів виробником (виконавцем,
продавцем) у супровідній документації,
що додається до продукції, на етикетці,
а також у маркуванні чи іншим способом
(у доступній наочній формі), прийнятим
для окремих видів продукції або в
окремих сферах обслуговування.

Статтею 23 Закону № 1023-XII визначено, що у
разі порушення законодавства про
захист прав споживачів суб'єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарства,
несуть відповідальність за
відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію - у розмірі тридцяти
відсотків вартості одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше
п'яти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а у разі, коли
відповідно до закону суб'єкт
господарської діяльності не веде
обов'язковий облік доходів і витрат, - у
розмірі п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Дане положення статті дублюється абз. 9
п. 2 Положення про порядок накладення та
стягнення штрафів за порушення
законодавства про захист прав
споживачів, затвердженої постановою
Кабінетом Міністрів України від 17.08.2012
р. №1177 (далі - Положення № 1177).

Отже, надання доступної та необхідної
інформації для споживачів є
обов'язковим, а її ненадання, є
порушенням чинного законодавства
України, що суттєво обмежує законне
право споживача на усвідомлений і
компетентний вибір товарів, та
передбачає застосування до порушника
заходів відповідальності, визначених
законодавством.

Відповідно до п. 3 Положення №1177
накладати на суб'єктів господарювання
штрафи, передбачені пунктом 2 цього
Положення, мають право Голова
Держспоживінспекції, його заступники,
начальники територіальних органів
Держспоживінспекції та їх заступники.

Як вбачається із п. 4 вищевказаного
Положення рішення про накладення
штрафів приймається на підставі
відповідних актів перевірки суб'єкта
господарської діяльності та інших
матеріалів, пов'язаних з цією
перевіркою, за наявності порушень і
оформляється постановою за формою, що
встановлюється Мінекономрозвитку.

Судом встановлено, що на підставі акта
перевірки від 11.11.2013 року №000327
відповідач виніс постанову про
застосування до товариства з обмеженою
відповідальністю "Фокстрот-Луцьк"
штрафних санкцій передбачених ст. 23
Закону України "Про захист прав
споживачів" в розмірі 7320,75 грн.

З огляду на встановлені обставини
справи, суд вважає, що відповідач
правомірно застосував до позивача
штрафну санкцію в розмірі 7320,75 грн., а
тому відсутні підстави для задоволення
позовних вимог позивача в цій частині.

Стаття 19 Конституції України визначає,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією або законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
відповідача, суд керується критеріями,
закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які
певною мірою відображають принципи
адміністративної процедури, яких
повинні дотримуватися суб'єкти владних
повноважень при реалізації
дискреційних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судовим розглядом не встановлено
порушення зазначених критеріїв
відповідачем під час вчинення
оскаржуваних дій та прийнятих рішень,
відтак в задоволенні позовних вимог
слід відмовити повністю.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України
та ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Під час вирішення
справи позивач не довів правомірність
своїх вимог, а тому позов не підлягає
задоволенню.

Частиною 3 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI (далі -
Закон № 3674-VI) визначено, що під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Підпунктом 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI
визначено, що ставка судового збору за
подання до адміністративного суду
позову немайнового характеру розмір
судового збору становить 0,06 розміру
мінімальної заробітної плати, а за
подання позову майнового характеру - 2
відсотки розміру майнових вимог, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 4
розмірів мінімальних заробітних плат,
що встановлені законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява подана до суду

Судом встановлено, що позивачем при
зверненні до суду сплачено судовий
збір, у розмірі 222 грн., з них 68,82 грн. за
немайнову вимогу та 153,18 грн. відповідно
за майнову, що підтверджується
квитанцією № 186 від 11.12.2013 року (а.с. 2).

У зв'язку з тим, що судове рішення
прийнято на користь відповідача та
враховуючи положення ч. 3 ст. 4 Закону №
3674-VI, суд приходить до висновку, що
решта суми судового збору в сумі 1567,32
грн. ((1147,00 грн. х 1,5) - 153,18 грн.) необхідно
стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Фокстрот-Луцьк".

У процесі розгляду справи не виявлено
інших фактичних обставин, що мають
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин.

Керуючись ст. 19, 129 Конституції України,
ст. ст. 71, 86, 122, 158, 160- 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Фокстрот-Луцьк"
судовий збір в розмірі 1567,32 грн.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому та
скороченому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
О.В.
Боднарюк