Справа № 817/828/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року
м.Київ
К/800/36876/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 18
березня 2013 року та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 30 травня 2013
року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу від
19 лютого 2013 року №Ф 771 про стягнення
заборгованості зі сплати єдиного
внеску в сумі 4572,42 грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначає, що вимога
відповідача про сплату боргу є
протиправною, оскільки вона є фізичною
особою-підприємцем, знаходиться на
спрощеній системі оподаткування та
відповідно до ч.4 ст.4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільняється
від сплати єдиного внеску як пенсіонер
за віком.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 18 березня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 30 травня 2013
року, позов задоволено повністю;
визнано протиправною та скасовано
вимогу Управління Пенсійного фонду
України в Сарненському районі
Рівненської області від 19 лютого 2013
року №Ф 771 про сплату заборгованості зі
сплати єдиного внеску, штрафів та пені
в сумі 4572,42 грн.

Рішення суду першої та апеляційної
інстанцій мотивовані тим, що позивач є
пенсіонером за віком, отримує
відповідно до закону пенсію, обрав
спрощену систему оподаткування, що
надає йому підстави для звільнення від
сплати за себе єдиного внеску
відповідно до п.4 ч.1 та ч.4 ст.4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08 липня 2010
року № 22464-6.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального права,
просить судові рішення скасувати,
прийняти нове рішення, яким відмовити
повністю у задоволенні позову.

В касаційній скарзі відповідач
зазначає про недосягнення позивачем
встановленого ст.26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійного віку.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається та
судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 є фізичною
особою-підприємцем, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця від 16 грудня
1999 року серії НОМЕР_1.

З вересня 2007 року перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області та отримує пенсію за віком із
довічним терміном дії, що
підтверджується пенсійним
посвідченням НОМЕР_2.

Позивач є платником єдиного податку,
перебуває на спрощеній системі
оподаткування з 01 січня 2012 року, що
підтверджується свідоцтвом платника
єдиного податку серії НОМЕР_3.

На підставі ст.25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» відповідачем 19
лютого 2013 року сформовано вимогу № Ф 771
про сплату боргу зі сплати єдиного
внеску, штрафі та пені станом на 01
лютого 2013 року в розмірі 4572,42 грн.

Закон України від 08 липня 2010 року №2464-VI
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначає
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Відповідно до ст.1 Закону №2464-VI єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI
платниками єдиного внеску є, зокрема,
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

При цьому, Законом України від 07 липня
2011 року № 3609-VI «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України», який
набув чинності з 06 серпня 2011 року,
статтю 4 Закону №2464-VI доповнено
частиною четвертою, якою встановлено,
що особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Отже, як вірно відзначено судами
попередніх інстанцій, оскільки позивач
є пенсіонером, отримує пенсію за віком
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» зі
зниженням пенсійного віку, на нього з
серпня 2011 року згідно ч.4 ст.4 Закону
№2464-VI не розповсюджується обов'язок зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

За вказаними обставинами суди
попередніх інстанцій дійшли вірного
висновку про неправомірність
пред'явлення вимоги про сплату боргу
від 19 лютого 2013 року №Ф 771 на підставі
ст.25 Закону №2464-VI.

Посилання відповідача в касаційній
скарзі на недосягнення позивачем
встановленого ст.26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійного віку колегією
суддів відхиляються як безпідставні.
Позивач отримує пенсію за віком
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» зі
зниженням пенсійного віку, у зв'язку з
чим підпадає під дію ч.4 ст.4 Закону
№2464-VI.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
першої та апеляційної інстанцій не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області відхилити.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 18 березня
2013 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 30 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
ухвалення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та в порядку, передбачених
статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді