Справа № 2а/1711/321/11
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"20" лютого 2014 р.
Справа № 2а/1711/321/11

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Кузьменко Л.В.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області на
постанову Кузнецовського міського
суду Рівненської області від "09" червня
2011 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного Фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області про
визнання бездіяльності протиправною і
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2011 року до суду звернулася
ОСОБА_3 з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області, в
якому просить визнати протиправною
бездіяльність відповідача щодо
невиплати ОСОБА_3 додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, та
підвищення пенсії, як непрацюючому
пенсіонеру, проживаючому в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, і зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплату
підвищення пенсії, як непрацюючому
пенсіонеру, проживаючому в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, відповідно до ст.39 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" в
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати і зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплату
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст.51 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" в
розмірі 15 (п'ятнадцяти) процентів
мінімальної пенсії за віком, за період
часу з 01 січня 2007 року до 31 грудня 2007
року та починаючи з 22 травня 2008 року.
Зазначені позовні вимоги ОСОБА_3
обґрунтовує тим, що вона є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 4 категорії, на теперішній
час не працює, проживає в зоні
посиленого радіоекологічного контролю
- в м.Кузнецовськ Рівненської області і
отримує державну пенсію за віком,
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, та підвищення пенсії, як
непрацюючий пенсіонер, який проживає в
зоні посиленого радіоекологічного
контролю. Позивачка стверджує, що
підвищення пенсії, як непрацюючому
пенсіонеру, проживаючому в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, і додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, їй не виплачується
відповідачем у розмірі, передбаченому
ст.ст.39, 51 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Постановою Кузнецовського міського
суду Рівненської області від 09 червня
2011 року адміністративний позов ОСОБА_3
до управління Пенсійного фонду України
в м.Кузнецовськ Рівненської області
про перерахунок і виплату додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та
підвищення пенсії, як непрацюючому
пенсіонеру, проживаючому в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області щодо
невиплати ОСОБА_3 додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, та
підвищення пенсії, як непрацюючому
пенсіонеру, проживаючому в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, в розмірах, передбачених
ст.ст.39, 51 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в період часу з 01 січня 2007
року до 31 грудня 2007 року включно та з 22
травня 2008 року до теперішнього часу,
тобто до 09 червня 2011 року.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м.Кузнецовськ
Рівненської області здійснити
перерахунок і виплату ОСОБА_3
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як особі, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
категорії 4, згідно з ст.51 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" в
розмірі 15 (п'ятнадцяти) процентів
мінімальної пенсії за віком, із
застосуванням розміру мінімальної
пенсії за віком, визначеного ч.1 ст.28
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за період часу з 01 січня
2007 року до 31 грудня 2007 року включно та з
22 травня 2008 року до теперішнього часу,
тобто до 09 червня 2011 року, включно з
врахуванням проведених виплат.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м.Кузнецовськ
Рівненської області здійснити
перерахунок і виплату ОСОБА_3
підвищення пенсії відповідно до ст.39
Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в розмірі однієї
мінімальної заробітної плати,
встановленої законами України про
Державний бюджет України на
відповідний рік, за період часу з 01
січня 2007 року до 31 грудня 2007 року
включно та з 22 травня 2008 року до
теперішнього часу, тобто до 09 червня 2011
року, включно.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3
до управління Пенсійного фонду України
в м.Кузнецовськ Рівненської області
про виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, та підвищення
пенсії, як непрацюючому пенсіонеру,
проживаючому в зоні посиленого
радіоекологічного контролю, в
майбутньому - відмовлено в задоволенні
за їх безпідставністю.

В апеляційній скарзі апелянт,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить постанову в частині
задоволення позовних вимог скасувати
та залишити позовну заяву без розгляду
або закрити провадження у справі.
Зокрема, відповідач зазначає, що суд не
дослідив та не проаналізував постанови
Кабінету Міністрів України №836 від
26.07.1996 р. №530 від 28.05.2008р., на підставі
яких були здійсненні нарахування
вищевказаних виплат, та просить
врахувати строки давності відповідно
до ст. 99 КАС.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що
згідно з посвідченням серії НОМЕР_1,
виданим Рівненською обласною
державною адміністрацією 08 грудня 1994
року, ОСОБА_3 є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
категорії 4. Позивачка - пенсіонер, що
підтверджується посвідченням №108376,
виданим відділом соціального захисту
населення виконавчого комітету
Кузнецовської міської ради
Рівненської області 29 вересня 1993 року.

Встановлено, що позивач проживає в
м.Кузнецовськ Рівненської області з 12
жовтня 1979 року по даний час. Окрім того,
довідка ЖЕД №2 Кузнецовського міського
комунального підприємства №156 від 20
січня 2011 року, виписка з трудової
книжки позивачки та наказ
(розпорядження) ЗАТ "Управління
будівництва Рівненської АЕС" №72 від 01
квітня 1999 року свідчить, що позивач
працювала бетонником у ЗАТ "Управління
будівництва Рівненської АЕС" та 01
квітня 1999 року звільнена з роботи на
підставі заяви в зв'язку з виходом на
пенсію і відтоді до теперішнього часу
ніде не працює. Наведені факти відомі
УПФ України в м.Кузнецовськ
Рівненської області, що
підтверджується матеріалами пенсійної
справи позивачки №108376.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" до пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата - у зоні
гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати.

Згідно із ст. 51 Закону №796-ХІІ особам,
віднесеним до категорії 4, додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 15 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 22 Конституції
України конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Судом першої інстанції встановлено, що
вказані виплати нараховувались та
виплачувалась позивачу в порядку та у
розмірах, визначених постановами КМ
України "Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" №836 та №530
Про деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян".

Відповідно до Закону України "Про
Державний бюджет на 2007 рік" дію
положень ст.39, 51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" на 2007 рік
було зупинено в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної
плати.

Згідно з рішенням Конституційного суду
України від 09.07.2007 року за № 6-рп визнано
неконституційними деякі положення
Законів України "Про Державний бюджет
на 2007 рік", зокрема п. 30 ст. 71 зазначеного
Закону, яким було призупинено дію ст. 39 ,
51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в частині виплати
компенсацій і допомоги у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної
плати.

Відповідно до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" текст
частин першої та другої ст. 39, ст.51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
замінено однією частиною, згідно якої
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення
провадиться доплата в порядку та
розмірах, встановлених КМУ.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року положення Закону
України "Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України " в частині
нової редакції ст.39, 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визнані
неконституційними.

Статтею 152 Конституції України
встановлено, що закони і інші правові
акти, які за рішенням Конституційного
Суду України визнані
неконституційними втрачають свою
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Доводи відповідача щодо правомірності
його дій у зв'язку з відсутністю джерел
фінансування на вказані виплати та
необхідність їх встановлення
бюджетним законодавством, є
безпідставними, оскільки реалізація
встановленого законом права не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Також, є безпідставними є доводи
апеляційної скарги з приводу того, що
при розрахунку вказаного виду
додаткової пенсії не застосовуються
положення ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Положення частини 3 статті 28
вищезазначеного Закону не є перешкодою
для застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для обрахування інших пенсій чи доплат
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною 1 цієї статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

При цьому, судова колегія зазначає, що,
задовольняючи позов за період з 01 січня
2007 року до 31 грудня 2007 року включно та з
22 травня 2008 року до теперішнього часу,
тобто до 09 червня 2011 року, суд першої
інстанції не врахував наступне.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала,
не знайде підстав для поновлення
строку, про що постановляється ухвала.

Оскільки до суду з вказаним позовом
позивач звернулась 02.02.2011р., судова
колегія вважає, що позивачем пропущено
строк звернення до суду за захистом
свого права щодо отримання додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та
підвищення пенсії, як непрацюючому
пенсіонеру, передбаченої ст.39, 51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
01.01.2007р. по 01.08.2010р., що з врахуванням
приписів ст.100 КАС України є підставою
для залишення позову у вказаній
частині без розгляду, в зв'язку з чим
постанову суду першої інстанції у
вказаній частині слід скасувати.

За наведеного, постанова суду першої
інстанції у даній справі підлягає
частковому скасуванню, а апеляційна
скарга відповідача - частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в
м.Кузнецовськ Рівненської області
задовольнити частково.

Постанову Кузнецовського міського
суду Рівненської області від "09" червня
2011 р. в частині задоволення позовних
вимог за період з 01 січня 2007 року по 01
серпня 2010 року скасувати й залишити
позов за вказаний період без розгляду.

В решті постанову Кузнецовського
міського суду Рівненської області від
09 червня 2011 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Л.В. Кузьменко

судді: (підпис)
Л.О. Зарудяна

(підпис)
Т.В. Іваненко

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Л.В. Кузьменко

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Управління Пенсійного
Фонду України в м.Кузнецовськ
Рівненської області м-н.Будівельників,
2,м.Кузнецовськ,Рівненська область,34400