Справа № 812/1056/14
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 березня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1056/14

Суддя Луганського окружного
адміністративного суду Смішлива Т.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства
«Луганськстандартметрологія» про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
ОСОБА_1 до Державного підприємства
«Луганськстандартметрологія», в якому
позивач просив суд, визнати
протиправною бездіяльність
відповідача, яка полягала у ненаданні
відповіді на запит від 17 січня 2014 року;
зобов'язати відповідача, генерального
директора ДП
«Луганськстандартметрологія», надати
повну та обґрунтовану відповідь на
запит від 17 січня 2014 року у строк,
встановлений Законом України «Про
доступ до публічної інформації» та
Законом України «Про інформацію».

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що 17 січня 2014 року він
звернувся до генерального директора ДП
«Луганськстандартметрологія» із
запитом про надання документів, які є
доказами та невід'ємною частиною
наказу про звільнення позивача з
посади першого заступника
генерального директора. Документи
потрібні для надання у якості доказу до
суду за позовом про встановлення
порушеного права та визнання наказу
про звільнення незаконним.

Факт отримання відповідачем запиту
підтверджується копією повідомлення
про вручення поштового відправлення,
згідно якого відповідачеві вручено
запит 21 січня 2014 року. Відповіді на
вказаний запит надано не було до 17
лютого 2014 року включно, що є порушенням
відповідачем ч. 1 ст.20 Закону України
«Про доступ до публічної інформації».

Позивач у судове засіданні не прибув,
просив розглянути справу без його
участі.

Представник відповідача у судове
засідання 11.03.2014 не прибув, надав заяву
про розгляд справи за його відсутністю.
У раніше наданих запереченнях позов не
визнав, зазначив, що запит позивача
стосується отримання інформації
безпосередньо щодо позивача, а саме,
його трудових прав. Такі відомості не
створено тим чи іншим суб'єктом владних
повноважень та запитувана інформація
не стосується використання бюджетних
коштів. Отже, запитувана позивачем
інформація не відноситься до публічної
інформації, а тому, дії відповідача не
порушують право позивача
безпосередньо на одержання публічної
інформації. Посилання позивача на те,
що на його запит не надійшло відповіді
є безпідставними, оскільки 11.02.2014
позивачеві за вих. №441/07/1 направлено
відповідь на запит від 17.01.2014.
Представник відповідача просив
вказаний адміністративний позов
залишити без задоволення.

Враховуючи положення пункту 6 статті 128
КАС України суд вважає за можливе
розглянути дану справу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд
приходить до такого.

Судом встановлено, що Державне
підприємство «Луганський регіональний
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» (скорочена назва - ДП
«Луганськстандартметрологія»)
засноване відповідно до наказу
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України № 808 від 16.07.2013 на
державній власності, належить до сфери
управління Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України та є
державним комерційним підприємством .

Як вбачається з матеріалів справи,
листом від 17.02.2014 ОСОБА_1 звернувся до
генерального директора ДП
«Луганськстандартметрологія», в якому,
посилаючись на норми Кодексу законів
про працю України, просив надати копії
персонального повідомлення про його
майбутнє звільнення, нового штатного
розкладу з датою набрання чинності або
наказу про внесення змін до штатного
розпису, письмової пропозиції щодо
іншої наявної роботи на підприємстві,
письмової відмови від запропонованих
вакансій, листа до органів служби
зайнятості про скорочення працівника,
письмового повідомлення
профспілкового органу про проведені
заходи по скороченню штату організації
та інші документи. Вказаний лист
надійшов до ДП
«Луганськстандартметрологія» 21.01.2013,
що підтверджується штампом вказаного
підприємства з вих. № 257 (а.с.19).

На зазначений запит ДП
«Луганськстандартметрологія» надано
відповідь позивачу листом від 11.02.2014 №
441/07/1 (а.с.15). Згідно реєстру поштових
відправлень зазначену відповідь
направлено позивачу 12.02.2014 (а.с. 17).

Порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом, та інформації,
що становить суспільний інтерес,
визначає Закон України «Про доступ до
публічної інформації» від 13 січня 2011
року № 2939-VI (далі - Закон № 2939).

Відповідно до ст.1 Закону № 2939 публічна
інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім
випадків, встановлених законом.

Таким чином, публічна інформація
повинна відповідати таким критеріям:

1) готовий продукт інформації, який
отриманий або створений лише в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень або інших розпорядників
публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною,
якщо створена суб'єктом владних
повноважень не під час виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків;

5) інформація не може бути публічною,
якщо створена не суб'єктом владних
повноважень.

У разі відсутності перелічених ознак в
інформації, така інформація не
належить до публічної.

В силу норм ст.12 Закону № 2939 суб'єктами
відносин у сфері доступу до публічної
інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні,
юридичні особи, об'єднання громадян без
статусу юридичної особи, крім суб'єктів
владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб'єкти,
визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або
відповідальна особа з питань запитів
на інформацію розпорядників
інформації.

За приписами ч.1 ст.13 Закону № 2939
розпорядниками інформації для цілей
цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи
державної влади, інші державні органи,
органи місцевого самоврядування,
органи влади Автономної Республіки
Крим, інші суб'єкти, що здійснюють
владні управлінські функції
відповідно до законодавства та рішення
яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з
державного, місцевих бюджетів, бюджету
Автономної Республіки Крим, - стосовно
інформації щодо використання
бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають
домінуюче становище на ринку або
наділені спеціальними чи виключними
правами, або є природними монополіями, -
стосовно інформації щодо умов
постачання товарів, послуг та цін на
них.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону № 2939 до
розпорядників інформації, зобов'язаних
оприлюднювати та надавати за запитами
інформацію, визначену в цій статті, у
порядку, передбаченому цим Законом,
прирівнюються суб'єкти господарювання,
які володіють:

1) інформацією про стан довкілля;

2) інформацією про якість харчових
продуктів і предметів побуту;

3) інформацією про аварії, катастрофи,
небезпечні природні явища та інші
надзвичайні події, що сталися або
можуть статися і загрожують здоров'ю та
безпеці громадян;

4) іншою інформацією, що становить
суспільний інтерес (суспільно
необхідною інформацією).

Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону № 2939 на
розпорядників інформації, визначених у
пунктах 2, 3, 4 частини першої та в
частині другій цієї статті, вимоги
цього Закону поширюються лише в
частині оприлюднення та надання
відповідної інформації за запитами.

Виходячи з наведених норм,
визначальним для публічної інформації
є те, що вона має бути заздалегідь
готовим, зафіксованим продуктом,
отриманим або створеним лише суб'єктом
владних повноважень у процесі
виконання своїх обов'язків. Щодо осіб,
що не є суб'єктами владних повноважень,
то вони можуть бути тільки
розпорядниками такої інформації.

Отже, відповідач, як підприємство,
засноване на державній власності, яке
відповідно до Статуту частково
фінансується за рахунок бюджетних
коштів, може виступати розпорядником
публічної інформації. При цьому за
нормами ч. 1 ст. 13 Закону № 2939 відповідач
є розпорядником (зобов'язаний
оприлюднювати та надавати за запитами)
виключно щодо інформації про
використання бюджетних коштів.

Таким чином, відповідач може
розпоряджатись (надавати та
оприлюднювати) виключно створеною
певним суб'єктом владних повноважень у
процесі виконання своїх обов'язків
інформацією та лише стосовно
використання бюджетних коштів.

Як вбачається з матеріалів справи,
запит позивача та відповідь на нього
стосуються отримання відповідачем
інформації безпосередньо щодо
трудових прав позивача та його
звільнення.

Такі відомості не створено тим чи іншим
суб'єктом владних повноважень, та
запитувана інформація не стосується
використання бюджетних коштів.

Відтак, запитувана позивачем
інформація не відноситься до
публічної, а відповідач у спірних
правовідносинах не є розпорядником
публічної інформації, тому дії
відповідача не порушують право
позивача безпосередньо на одержання
публічної інформації.

За вказаних підстав суд критично
оцінює твердження позивача щодо того,
що інформація, яку просив надати
позивач, вважається публічною у зв'язку
з тим, що вона створюється, збирається,
обробляється та зберігається за
рахунок бюджетних коштів, призначених
на забезпечення діяльності
відповідного органу влади, оскільки
такі твердження не ґрунтуються на
наведених вимогах Закону. Як було
вказано, визначальною ознакою
публічної інформації є її безпосереднє
створення суб'єктом владних
повноважень, а не джерело коштів на її
створення. Як зазначалось, відповідач
може виступати лише розпорядником
публічної інформації, оскільки не є
суб'єктом владних повноважень, тому не
створює публічну інформацію.

Крім того, звертаючись до ДП
«Луганськстандартметрологія» із
запитом про надання інформації,
позивач жодним чином не зазначив, що
вказаний запит подано ним в порядку
Закону № 2939, а посилався лише на норми
Кодексу законів про працю України.

Крім того, у запиті позивач просив
відповідача надати інформацію про його
вступ до профспілкового органу та
інформацію про діяльність
профспілкового органу як то протоколи
засідань, заходи тощо.

Однак, з наданих відповідачем доказів
вбачається, що Первинна профспілкова
організація «Державного підприємства
«Луганський регіональний
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» є самостійною юридичною
особою яка діє на підставі свого
статуту.

Тобто, у своєму запиті позивач вимагав
від відповідача надати інформацію про
діяльність іншої юридичної особи.

Таким чином, спірні відносини, на думку
суду, не є відносинами, що врегульовані
Законом № 2939, а є відносинами у сфері
звернень громадян, які регулюються
спеціальним законом. Проте, зважаючи на
підстави заявленого позову, які
полягають у посиланнях на порушення
права саме на одержання публічної
інформації, та виходячи з норм ст. 11 КАС
України, суд не оцінює обставини у
справі з урахуванням вимог
законодавства, що регулює звернення
громадян.

Як зазначалось, факт порушення права
позивача на отримання публічної
інформації не знайшов підтвердження в
ході розгляду справи.

За викладених обставин з урахуванням
норм ст.2 Кодексу адміністративного
судочинства України, підстав для
задоволення позову не вбачається.

Виходячи з вимог статті 87, 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати в даному випадку
відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 158 - 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Державного підприємства
«Луганськстандартметрологія» про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії
відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя
Т.В. Смішлива