Справа № 2а-4/09
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

25 лютого 2014 року м. Київ
В/800/137/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Пасічник С.С., Іваненко Я.Л.,
Кобилянського М.Г., Кочана В.М.,
Ліпського Д.В.,

перевіривши заяву Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Одеській залізниці про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 03
жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх
справ України, Управління Міністерства
внутрішніх справ України на транспорті
та лінійного управління на Одеській
залізниці про скасування наказів про
звільнення та поновлення на посаді,

в с т а н о в и л а :

У поданому в серпні 2006 року позові
ОСОБА_1 просив визнати незаконними та
скасувати наказ начальника управління
Міністерства внутрішніх справ України
на транспорті № 89 о/с від 14 липня 2006
року, наказ начальника лінійного
управління на Одеській залізниці
управління Міністерства внутрішніх
справ України на транспорті № 72 о/с від
17 липня 2006 року в частині звільнення
його від займаної посади та поновити на
посаді начальника лінійного відділу на
ст. ім. Т.Шевченка лінійного управління
на Одеській залізниці управління
Міністерства внутрішніх справ України
на транспорті.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
вказував, що він з 2002 року проходив
службу на посаді начальника лінійного
відділу на ст. ім. Т.Шевченка лінійного
управління на Одеській залізниці
управління Міністерства внутрішніх
справ України на транспорті. Наказом
начальника управління Міністерства
внутрішніх справ України на транспорті
за №89 о/с від 14 липня 2006 року його було
звільнено із займаної посади.
Підставою для звільнення є рішення
наради управління Міністерства
внутрішніх справ України на транспорті
від 10 лютого 2006 року та подання
лінійного управління на Одеській
залізниці від 04 липня 2006 року.

Постановою Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 24 червня 2009 року, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18 листопада 2010 року та ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 03 жовтня 2013 року, позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволено. Визнано
протиправними та скасовано наказ:
начальника управління Міністерства
внутрішніх справ України на транспорті
№ 89 о/с від 14 липня 2006 року в частині
звільнення ОСОБА_1 від займаної посади;
наказ начальника лінійного управління
на Одеській залізниці управління
Міністерства внутрішніх справ України
на транспорті №72 о/с від 17 липня 2006 року
в частині звільнення ОСОБА_1 від
займаної посади. Поновлено ОСОБА_1 на
посаді начальника лінійного відділу на
ст. ім. Т.Шевченка лінійного управління
на Одеській залізниці управління
Міністерства внутрішніх справ України
на транспорті. Зобов'язано лінійне
управління на Одеській залізниці
управління Міністерства внутрішніх
справ України на транспорті виплатити
ОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

В заяві про перегляд Верховним Судом
України зазначеної вище ухвали Вищого
адміністративного суду України
управління Міністерства внутрішніх
справ України на Одеській залізниці
порушує питання про її скасування та
направлення справи на новий розгляд до
суду касаційної інстанції, посилаючись
як вважає останнє, на неоднакове,
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права заявник додав до
матеріалів заяви копії рішень Вищого
адміністративного суду України за
№К-33931/10 від 28.02.2012р., №К-21806/07 від
04.02.2010р., №К-40333/10 від 20.04.2011р., №К-21987/06
від 14.01.2009р., №К/9991/12106/11 від 29.05.2012 р., №
К-16228/08 від 08.02.2011р.

Проаналізувавши зміст поданої заяви,
слід констатувати, що посилання
відповідача фактично зводяться не до
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень й що, в свою чергу, відповідно до
п.1 ч.1 ст.237 Кодексу адміністративного
судочинства України, є підставою для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, а помилкового
застосування до спірних відносин
Закону України "Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України від 22.06.2006р. (а не Указу Президії
Верховної Ради Української РСР "Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ Української РСР" від
29.07.1991р.), а також способу визначення
підлягаючої до виплати грошової суми
за час вимушеного прогулу (відповідно
до п.24 Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29 липня
1991 року №114).

Зважаючи на викладене, підстави для
допуску справи до провадження для
перегляду судового рішення Верховним
Судом України у даній адміністративній
справі відсутні.

Керуючись статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Відмовити в допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_1 до Міністерства
внутрішніх справ України, Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на транспорті та лінійного управління
на Одеській залізниці про скасування
наказів про звільнення та поновлення
на посаді для перегляду ухвали Вищого
адміністративного суду України від 03
жовтня 2013 року за заявою Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Одеській залізниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
С.С. Пасічник

Я.Л. Іваненко

М.Г. Кобилянський

В.М. Кочан

Д.В. Ліпський