Справа № 826/922/14
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2014 року 14:15 № 826/922/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Арсірія Р.О. при секретарі судового
засідання Шевченко М.В. вирішив
адміністративну справу
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Сінтез ресурс» до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві
провизнання протиправним та
скасування податкового
Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
відповідача форми «В1» від 15.01.2014 р. №
Позовні вимоги мотивовані тим, що на
думку позивача, відповідачем у
порушення норм податкового
законодавства України, прийняте
протиправне податкове
повідомлення-рішення, яким позивачу
неправомірно зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість і застосовані штрафні
(фінансові) санкції, що призвело до
порушення його прав та законних
Відповідач проти позову заперечував,
вважаючи оскаржуване рішення законним
та обґрунтованим, винесеним на
підставі та на виконання норм
податкового законодавства за
результатами перевірки позивача,
просив суд відмовити в задоволенні
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення їхніх представників,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, судом
встановлено наступне.
Відповідачем проведена документальна
позапланова виїзна перевірка
достовірності нарахування позивачем
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за жовтень 2013 року.
За результатами перевірки
відповідачем складено акт від 24.12.2013 р.
№ 137/26-59-15-02-27, яким зафіксовані виявлені
під час перевірки порушення позивачем
норм податкового законодавства
України, а саме: п.200.4. ст.200 Податкового
кодексу України, в результаті чого
позивачем завищено суму до бюджетного
відшкодування за жовтень 2013 року в
розмірі 6 440 962,00 грн.
Не погоджуючись з такими висновками
акту перевірки, позивачем, у порядку
п.86.7. ст.86 Податкового кодексу України,
подавалися відповідачу заперечення до
акту перевірки від 24.12.2013 р. №
137/26-59-15-02-27, за результатами розгляду
яких, висновки акту перевірки залишені
без змін, a заперечення - без
У зв'язку з виявленими порушеннями, на
підставі акта перевірки позивача від
24.12.2013 р. № 137/26-59-15-02-27, відповідачем
прийняте оскаржуване податкове
повідомлення-рішення форми «В1» від
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість в розмірі 6
440 962,00 грн. і застосовані штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 1 610 240,50
Позивач вважає таке рішення
відповідача протиправним та таким, що
підлягає скасуванню.
Відповідно до п.56.1. ст.56 Податкового
кодексу України, рішення, прийняті
контролюючим органом, можуть бути
оскаржені в адміністративному або
судовому порядку.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
дійшов висновку про помилковість
висновків відповідача та
обґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.
Як вбачається з акту перевірки
позивача від 24.12.2013 р. № 137/26-59-15-02-27,
згідно з поданою позивачем до
відповідача податковою декларацією з
ПДВ за жовтень 2013 року (вх. від 19.11.2013 р.
бюджетною відшкодування на рахунок
платника у банку складає 6 440 962,00 грн.,
відображена в рядку 23.1 декларації, яку
сформовано з урахуванням залишку
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту, нарахованої за
попередні звітні (податкові) періоди, а
саме: вересень 2013 року складає 6 440 962,00
Перевірка правомірності нарахування
суми бюджетного відшкодування ПДВ
охоплює декларації починаючи з вересня
2013 року, в якому виникло від'ємне
значення ПДВ до жовтня 2013 року, за який
задекларовано бюджетне відшкодування
Причиною виникнення від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту є здійснення експортних
операцій з титану губчастого до Росії,
залишки товарів на складі (титан
губчастий, заготовки циліндричні литі,
суперагро, червоні пігменти, діоксин
При цьому, перевіркою правомірності
визначення податкових зобов'язань та
податкового кредиту, розрахунків з
бюджетом та показників, відображених у
деклараціях за вересень, жовтень 2013
року порушень не встановлено.
В той же час, за даними позивача згідно
листа №553 від 09.12.2013 р. по
6ухгалтерському обліку станом на 30.09.2013
р. обліковується дебіторська
заборгованість по рахунку 63 на
загальну суму 835 165 703,02 грн., а станом на
31.10.2013 р. - на загальну суму 799 473 731,23 грн.
Згідно листа №561 від 12.12.2013 р. по
бухгалтерському обліку станом на 30.09.2013
р. обліковується дебіторська
заборгованість по рахунку 63 на
загальну суму 820 797 087,92 грн., в т.ч. по ДП
«Запорізький титано-магнієвий
комбінат» в сумі 212 487 761,05 грн., ПрАТ
«Кримський титан» 108 585 922,75 грн., ПАТ
«Сумихімпром» в сумі 438 435 632,75 грн., а
станом на 31.10.2013 р. - на загальну суму 781
397 731,55 грн., в т.ч. по ДП «Запорізький
титано-магнієвий комбінат» в сумі 205 168
095,65 грн., ПрАТ «Кримський титан» 114 037
557,89 грн., ПАТ «Сумихімпром» в сумі 402 484
До податкового кредиту вересня 2013 року
згідно регістрів податкового обліку
включено податкові накладні ДП
«Запорізький титано-магнієвий
комбінат» в сумі 30 821 151,41 грн. (ПДВ - 5 136
858,56 грн.), ПрАТ «Кримський титан» в сумі
7 386 152,02 грн. (ПДВ - 1 231 025,35 грн.), ПАТ
«Сумихімпром» в сумі 36 368 675,93 грн. (ПДВ - 6
0594 478,32 грн.), які враховуючи вимоги п.200.1.
ст.200 Податкового кодексу України
беруть участь у розрахунку суми
від'ємного значення вересня 2013 року
задекларованого у р.19 на суму 8 929 209 грн.
декларації з ПДВ за звітний період.
Згідно Інструкції про застосування
Плану рахунків бухгалтерського обліку
активів, капіталу, зобов'язань і
господарських операцій підприємств і
організацій, затвердженої наказом
Мінфіну України від 30.11.1999 р. № 291, за
кредитом рахунку 63 «Розрахунки з
постачальниками та підрядниками»
відображається заборгованість за
одержані від постачальників та
підрядників товарно-матеріальні
цінності, прийняті роботи, послуги, за
дебетом - її погашення, списання тощо.
В ході проведення перевірки податковим
органом надано лист №6524/10/26-59-15-02-19 від
05.12.2013 р. про надання документів та
пояснення, згідно відповіді платника
від 09.12.2013 р. №553 на який, встановлено, що
складовими ціни реалізації товару є
собівартість прибуток, мито, податок на
додану вартість, торгівельна надбавка.
Станом на 30.09.2013 р. існує поточна
дебіторська та кредиторські
заборгованість, дебіторська по рах.36
становить 126 609 653,12 грн., а кредиторська
230 591874,92 грн. Дебіторська по рах.63
становить 835 165 703,02 грн., а кредиторська -
Станом на 31.10.2013 р. дебіторська
заборгованість по рах.36 становить 108 414
865,55 грн., а кредиторська 213 935 838,56 грн.
Дебіторська по рах.63 становить 799 473 731,23
грн., а кредиторська - 86 487 948,42 грн., та
додатками оборотно-сальдові відомості
по рах.28 за вересень та жовтень 2013 року.
Також, в ході проведення перевірки
податковим органом надано лист
№6648/10/26-59-15-02-19 від 11.12.2013 р. про надання
документів та пояснення, згідно
відповіді платника від 12.12.2013 р. № 561 на
який, у зв'язку з дуже значними обсягами
операцій надати розгорнуті картки по
рах.36 та 63 досить складно. При цьому,
запропоновано прийняти в роботу
інформацію у згрупованому вигляді.
Причини виникнення дебетового га
кредитового сальдо по рах.36 та 63
обумовлені умовами поставки та оплати
товарів кожного конкретного договору
та є об'єктивним процесом
безперебійної господарської
діяльності товариства та додатки
оборотно-сальдові відомості по рах.36 та
63 за вересень та жовтень 2013 року.
На лист відповідача №7435/10/26-59-15-02-19 від
23.12.2013 про надання документів та
пояснення, відповіді не надано.
Надавши оцінку викладеному, податковий
орган дійшов висновку, що при аналізі
регістрів бухгалтерського та
податкового обліку позивача ним до
розрахунку суми бюджетного
відшкодування включено суми ПДВ, які
фактично сплачені постачальниками, але
не за товари отримані в звітному
періоді, про що свідчить наявна
дебіторська заборгованість по
бухгалтерському рахунку 63. Таким чином,
позивачем безпідставно задекларовано
суму до бюджетного відшкодування за
жовтень 2013 року в розмірі 6 440 962,00 грн.
Із врахуванням зазначеного та даних
Додатка 2 (Д2) до податкової декларації з
ПДВ за жовтень 2013 року частина залишку
від'ємного значення, фактично сплачена
позивачем постачальникам та до
Державного бюджету, не брала участі у
розрахунках бюджетного відшкодування
в задекларованій товариством сумі у
розмірі 6 440 962,00 грн.
Такі висновки податкового органу,
покладені в основу прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, є помилковими
виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та
зафіксовано в акті перевірки позивача,
у податковій декларації з податку на
додану вартість за жовтень 2013 року у р.23
(рядок 23.1 + рядок 23.2) ним визначена сума,
що підлягає бюджетному відшкодуванню у
розмірі 6 440 962,00 грн.
Зазначена сума сформована, зокрема, за
рахунок залишку від'ємного значення
попереднього звітного (податкового)
періоду (за вересень 2013 року), за
вирахуванням суми податку, яка
підлягає сплаті до бюджету за
підсумками поточного звітного періоду
(рядок 22 декларації звітного
(податкового) періоду) в розмірі 8 927 934,00
грн., з якого 2 486 972,00 грн. - визначено як
залишок від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
22 - рядок 23) (значення цього рядка
переноситься до рядка 21.2 декларації
наступного звітного (податкового)
Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України
(далі-Кодекс), він, зокрема, визначає
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.
Відповідно до пп.14.1.18. п.14.1. ст.14 Кодексу
бюджетне відшкодування - відшкодування
від'ємного значення податку на додану
вартість на підставі підтвердження
правомірності сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за результатами перевірки
платника, у тому числі автоматичне
бюджетне відшкодування у порядку та за
критеріями, визначеними у розділі V
Згідно п.200.1., 200.2., 200.3. ст.200 Кодексу, сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з п.200.1. ст.200
Кодексу, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.
При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з п.200.1. ст.200
Кодексу, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного (податкового)
Пунктом 200.4. статті 200 Кодексу
визначено, якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з п.200.1. ст.200 Кодексу, має
від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.
Згідно п.200.7, 200.8. ст.200 Кодексу, платник
податку, який має право на отримання
бюджетного відшкодування та прийняв
рішення про повернення суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
органу державної податкової служби
податкову декларацію та заяву про
повернення суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації.

До податкової декларації платником
податків додаються розрахунок суми
бюджетного відшкодування та оригінали
митних декларацій. У разі якщо митне
оформлення товарів, вивезених за межі
митної території України,
здійснювалося з використанням
електронної митної декларації, така
електронна митна декларація надається
митним органом органу державної
податкової служби в порядку,
затвердженому Кабінетом Міністрів
України, в електронній формі з
дотриманням умови щодо реєстрації
електронного підпису відповідно до
закону.

Таким чином, сума, розрахована за
правилами п.200.4. ст.200 Кодексу,
відповідно до положень пп.14.1.18. п.14.1.
ст.14 Кодексу, набуває статусу
бюджетного відшкодування і підлягає
поверненню з бюджету.

Отже, аналіз викладених законодавчих
норм дає підстави вважати, що платник
податків має право на бюджетне
відшкодування стосовно тієї суми
податку на додану вартість, яка
фактично ним сплачується у будь-якому
попередньому або звітному податковому
періоді.

Наведене стосується і залишків
від'ємного значення між сумою
податкових зобов'язань і податкового
кредиту податкових періодів, що
передували попередньому періоду, та у
яких сформувалися суми, що підлягали
відшкодуванню в наступному
податковому періоді, але не заявлялися
до відшкодування у наступних
податкових періодах, за якими вони
виникли.

При цьому, як вбачається з викладених
норм, Кодексом фактично не обмежене
(крім строків, визначених п.102.5 ст.102
Кодексу) право платника податку
заявити до повернення суму бюджетного
відшкодування часовими межами певного
податкового періоду та не ставить
право платника податку на отримання
податкової вигоди в залежність від
того, в якому саме податковому періоді
був фактично сплачений ПДВ, в т.ч. не
конкретизує за який товар, отриманий
фактично чи ні, а, отже, відмова
платнику податків у бюджетному
відшкодуванні лише з підстав наявності
дебіторської заборгованості, яка,
нібито, свідчить про те, що
задекларована сума відшкодування
сплачена постачальникам не за товари,
отримані у звітному періоді, на думку
суду, є протиправною.

Відповідно до пп.14.1.181. п.14.1.ст.14 Кодексу,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно пп. а) п.198.1, п.198.2., абз.1 п.198.3. ст.198
Кодексу, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з, крім
іншого, придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового
кредит виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п.198.6. ст.198 Кодексу, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
непідтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
п.201.11. ст.201 Кодексу.

Як вже зазначалося раніше та
зафіксовано в акті перевірки позивача,
ним до податкового кредиту вересня 2013
року згідно регістрів податкового
обліку було включено податкові
накладні ДП «Запорізький
титано-магнієвий комбінат» в сумі 30 821
151,41 грн. (ПДВ-5 136 858,56 грн.), ПрАТ
«Кримський ТИТАН» в сумі 51 130 685,83 грн.
(ПДВ-8 521 781 грн.), ПАТ «Сумихімпром» в
сумі 36 356 869,92 грн. (ПДВ-6 059 478,32 грн.). При
цьому, жодних зауважень стосовно
первинної документації (податкових
накладних), порядку обліку та
безпосередньо змісту бухгалтерської і
податкової інформації (документації), а
також зауважень, стосовно
правомірності відображення в обліку
позивача задекларованих сум
податкового кредиту за період з січня
по вересень 2013 року, під час здійснення
перевірки, відповідачем викладено не
було.

Таким чином, умовою бюджетного
відшкодування визначеного від'ємного
значення суми ПДВ є його фактична
сплата отримувачем товарів (послуг) у
попередньому та звітному податковому
періодах постачальникам таких товарів
(послуг), а також те, що позивач, як
платник податку, самостійно несе
відповідальність за достовірність і
своєчасність обчислення та внесення
ним податку до бюджету відповідно до
законодавства України і не може нести
відповідальність за несплату податків
продавцем та порушення ним правил
здійснення господарської діяльності, а
визначальним фактором для формування
податкового кредиту платником ПДВ є
рух товарів (послуг) в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності такої особи - платника
податку та наявність у платника
податків виданої йому продавцем товару
податкової накладної, оформленої з
дотриманням вимог чинного
законодавства та яка підтверджує
сплату податку на додану вартість у
складі ціни товару.

Відповідачем не було встановлено факту
несплати позивачем відповідних сум (у
т.ч. ПДВ) за товари (послуги), більше
того, перевіркою правомірності
визначення податкових зобов'язань та
податкового кредиту, розрахунків з
бюджетом та показників, відображених у
деклараціях за вересень, жовтень 2013
року порушень не встановлено.

Аналіз викладених законодавчих норм та
обставин справи свідчить про наявність
у позивача права на отримання
заявленого ним у податковій декларації
з ПДВ за жовтень 2013 року бюджетного
відшкодування ПДВ в розмірі 6 440 962,00 грн.
та, відповідно, про протиправність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення відповідача
форми «В1» № від 15.01.2014 р.

Згідно з ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого вирішує справи відповідно до
Конституції України та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.1, 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не доведена правомірність
та обґрунтованість прийнятого ним
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення з урахуванням
вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції
України та ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази, вважає заявлені позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.69-71,94,160-165,167,254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сінтез ресурс»
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 15.01.2014 р. № про
зменшення суми бюджетного
відшкодування з ПДВ на 6440962,00 та
накладення штрафу 1610240,50 грн.

Судові витрати в сумі 7872,00 грн.
присудити на користь Товариство з
обмеженою відповідальністю «Сінтез
ресурс» за рахунок Державного бюджету
України.

Покласти на відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України виконання постанови суду в
частині стягнення судових витрат за
рахунок бюджетних асигнувань
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Головного управління Міндоходів у м.
Києві.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст.ст.185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
Р.О. Арсірій