Справа № 805/1037/14
Суддя: Толстолуцька М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 р.
Справа № 805/1037/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Толстолуцька
М.М., розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції в м. Харцизьку Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання протиправною та
скасування вимоги від 12.12.2013 № Ф-204 про
сплату боргу зі сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 9 865,52
гривні.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції в м.
Харцизьку Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання протиправною та скасування
вимоги від 12.12.2013 № Ф-204 про сплату
боргу зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 9 865,52
гривні.

Позивач у судове засідання з'явився,
через канцелярію суду надав заяву про
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Представник відповідача у судове
засідання з'явився, через канцелярію
суду надав заяву про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

За таких обставин суд, враховуючи
вимоги частини четвертої статті 122,
частини шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представників
сторін в порядку письмового
провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд -

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що з 01.01.2011 року
він став платити єдиний страховий
внесок, 08.08.2011 року Пенсійним фондом
України у м. Харцизьку Донецької
області повідомлено, що Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 не повинен
сплачувати за себе єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з тим,
що він є пенсіонером за віком. Але
всупереч, зазначеного Державною
податковою інспекцією в м. Харцизьку
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області відносно позивача
було винесено вимогу від 12.12.2013 № Ф-204
про сплату недоїмки в розмірі 9 464,31
гривні та штрафних санкцій в розмірі
401,21 гривень. Позивач посилається на те,
що відповідно до Закону України «Про
внесення змін до Податкового кодексу
України» від 07.07.2011 №3609-VІ фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.
Оскільки позивач отримує пенсію за
віком на пільгових умовах, тому він
вважає, що вимоги про сплату боргу
винесено незаконно та необґрунтовано.
З вказаних підстав просить
задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідачем через канцелярію суду
надані письмові заперечення проти
позову, в яких зазначено, що відповідно
до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI платниками єдиного внеску є
фізичні особи - підприємці, особи, які
обрали спрощену систему оподаткування,
що звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримають відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Умови призначення пенсії за віком
встановлені ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, а саме:
особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років.

Позивач - Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 зареєстрований у встановленому
порядку Виконавчим комітетом
Харцизької міської ради Донецької
області 13.05.1998 року, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця (Бланк Серії
НОМЕР_2). Позивач з 01.01.2012 є платником
єдиного податку 1 групи зі ставкою 10%, що
підтверджується Свідоцтвом платника
єдиного податку Серії НОМЕР_4

Згідно пенсійного посвідчення серії
НОМЕР_3, ОСОБА_1 є пенсіонером за віком.
Перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в м.
Харцизьку та отримує пенсію за віком з
13.04.2007 року.

Відповідач - Державна податкова
інспекція в м. Харцизьку Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області є органом виконавчої влади, що
у даних правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на неї
Податковим кодексом України та
прийнятими відповідно до нього
нормативно-правовими актами.

Згідно статті 25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» орган доходів і
зборів у порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Як вбачається з матеріалів справи з
01.01.2011 року Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 став сплачувати за себе єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Проте, 08.08.2011
року представником Управління
пенсійного фонду у м. Харцизьку
Донецької області повідомлено проте,
що позивач може не сплачувати єдиний
внесок, у зв'язку з тим, що він є
пенсіонером за віком. Але, всупереч
зазначеного Державною податковою
інспекцією в м. Харцизьку Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області відносно позивача винесено
вимогу від 12.12.2013 № Ф-204 про сплату
недоїмки в розмірі 9 464,31 гривні та
штрафних санкцій в розмірі 401,21
гривень.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Ч. 3 ст. 2 КАС України також визначено, що
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються Законом України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI, Законом України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ,
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про збір
на облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI (далі за текстом - Закон - № 2464-VI)
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом.

Статтею 2 зазначеного Закону
встановлено, що за цим Законом
призначаються трудові пенсії за віком.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №
1788-ХІІ право на пенсію за віком мають
чоловіки - після досягнення 60 років і
при стажі роботи не менше 25 років, жінки
- після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 20 років.

Відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи: працівники, зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці,- за
списком №1 виробництв,робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і
при стажі роботи не менше 20 років, з них
не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при
стажі роботи не менше 15 років, з них не
менше 7 років 6 місяців на зазначених
роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону,
на 1 рік за кожний повний рік такої
роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці -
жінкам.

Таким чином, позивач є пенсіонером за
віком у розумінні наведених норм
законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 № 1058-ІV пенсіонер - особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що участь
застрахованих осіб у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування припиняється,
зокрема, у разі якщо застрахованій
особі відповідно до цього Закону
призначено пенсію і вона не продовжує
працювати або якщо застрахована особа
відповідно до цього Закону набула
права на довічну пенсію чи одноразову
виплату.

З огляду на викладене на позивача не
розповсюджуються положення ст. 4 Закону
№ 2464-VI. Позивач є пенсіонером, а той
факт, що йому призначено пенсію на
пільгових умовах не доводить наявність
в нього обов'язку здійснювати сплату
єдиного внеску до Пенсійного фонду. Суд
зазначає, що на підставі статті 19
Конституції України відповідач як
суб'єкт владних повноважень повинен
діяти лише на підставі законодавства.
Нормами Закону № 2464-VI не передбачено
обов'язку особи у разі, якщо їй була
призначена пенсія на пільгових умовах,
здійснювати сплату єдиного внеску.
Також такого застереження не містять й
інші норми вказаного Закону.

Відповідно до статті стаття 83 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, пенсії
призначаються з дня звернення за
пенсією.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 45
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», пенсія призначається з
дня звернення за пенсією, крім таких
випадків, коли пенсія призначається з
більш раннього строку: 1) пенсія за
віком призначається з дня, що настає за
днем досягнення пенсійного віку, якщо
звернення за пенсією відбулося не
пізніше трьох місяців з дня досягнення
особою пенсійного віку.

Починаючи з 13.04.2007 року позивач отримує
пенсію за віком, про що свідчить
Довідка від 17.01.2014 № 179231.

Отже, станом на 12.12.2013 року позивач був
пенсіонером за віком і тому в нього не
виникло обов'язку сплачувати єдиний
внесок за 2013 рік.

Підсумовуючи вищевикладене, суд
задовольняє позовні вимоги та
скасовує вимогу Державної податкової
інспекції в м. Харцизьку Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області від 12.12.2013 № Ф-204 про сплату
недоїмки в розмірі 9 464,31 гривні та
штрафних санкцій в розмірі 401,21
гривень.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87,
94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції в м. Харцизьку
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
протиправною та скасування вимоги від
12.12.2013 № Ф-204 про сплату недоїмки в
розмірі 9 464,31 гривні та штрафних
санкцій в розмірі 401,21 гривень -
задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Державної податкової інспекції
в м. Харцизьку Головного управління
Міндоходів у Донецькій області від
12.12.2013 № Ф-204 про сплату недоїмки в
розмірі 9 464 (дев'ять тисяч чотириста
шістдесят чотири) гривні 31 копійок та
штрафних санкцій в розмірі 401
(чотириста одна) гривні 21 копійок.

Постанову прийнято у нарадчій кімнаті
25 лютого 2014 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Толстолуцька М.М.