Справа № 2а-1390/12/2670
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

27 лютого 2014 року м. Київ
В/800/774/14

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бившева Л.І., Ланченко Л.В.,
Рибченко А.О., Цвіркун Ю.І.,

розглянувши заяву державної
податкової інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві (далі - ДПІ) про
перегляд Верховним Судом України

ухвали Вищого адміністративного суду
України від 19.09.2013

у справі № 2а-1390/12/2670

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Холодотех»

до ДПІ

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25.05.2012 у задоволенні позову про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 10.06.2011 № 0,
№ 0 та № 0 відмовлено.

Постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 27.03.2013 назване рішення суду першої
інстанції скасовано; позов задоволено;
оспорювані акти індивідуальної дії
визнано протиправними та скасовано.

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 19.09.2013 зазначене
рішення суду апеляційної інстанції
залишено без змін.

ДПІ звернулася із заявою про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 19.09.2013, в якій просить її
скасувати та відмовити у позові,
мотивуючи свої вимоги неоднаковим
застосуванням судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права (зокрема,
підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», статей 208, 215, 216 Цивільного
кодексу України), внаслідок чого
ухвалені різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Як доказ неоднакового
правозастосування заявником подано
ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 21.02.2013 у справі № 2а-19416/11/2670
та постанову від 14.04.2011 у справі № 11/76-А.

Також ДПІ подано клопотання про
поновлення строку подання цієї заяви,
мотивоване несвоєчасним отриманням
копії ухвали Вищого адміністративного
суду України від 19.09.2013, яке підлягає
задоволенню з огляду на необхідність
ознайомлення заявником зі змістом
рішення, про перегляд якого
порушується питання у заяві.

Розглянувши заяву про перегляд
ухвали суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
адміністративний суд України не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України,
враховуючи таке.

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС) заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах може
бути подана виключно з мотивів: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2010 № 2 «Про судову практику
застосування статей 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України» передбачено, що ухвалення
різних за змістом судових рішень
матиме місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

При вирішенні питання допуску
справи до провадження Верховного Суду
України враховується сукупність всіх
наявних складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Як вбачається зі змісту ухвали від
19.09.2013, про перегляд якої подано заяву, у
прийнятті цього рішення Вищий
адміністративний суд України виходячи
з установлених судами обставин справи
щодо реальності виконання
господарських операцій та
недоведеності податковим органом
обставин, з якими закон пов'язує
нікчемність правочину, погодився з
висновком судів про відсутність
підстав для позбавлення позивача права
на отримання бюджетного відшкодування.

Водночас у прийнятті ухвали від
21.02.2013 у справі № 2а-19416/11/2670 Вищий
адміністративний суд України виходив з
того, що матеріалами справи (у тому
числі і вироком Печерського районного
суду) підтверджується безтоварність
операцій та оформлення останніх
фіктивним документообігом, що виключає
законність формування платником даних
податкового обліку за цими операціями.

Аналогічний висновок був
покладений судом касаційної інстанції
і в основу прийняття постанови від
14.04.2011 у справі № 11/76-А. Так, Вищий
адміністративний суд України
підтримав правову позицію податкового
органу по справі щодо незаконності
включення до податкового кредиту сум
ПДВ за операціями з фіктивно створеним
контрагентом, керівника якого було
засуджено за провадження незаконної
діяльності за вироком суду.

Таким чином, зазначені судові
рішення не підтверджують доводів
заявника щодо неоднакового
застосування норм матеріального права
в подібних правовідносинах, а свідчать
про різні обставини справ відносно
фактичного виконання господарських
операцій, за наслідками оцінки яких суд
касаційної інстанції дійшов різних
правових висновків.

З огляду на викладене відсутні
підстави для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 236-240 КАС, Вищий
адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Поновити державній податковій
інспекції у Подільському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві строк про подання заяви про
перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
19.09.2013 у справі № 2а-1390/12/2670.

2. Відмовити державній податковій
інспекції у Подільському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві у допуску справи № 2а-1390/12/2670 до
провадження Верховного Суду України.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:Л.І. Бившева Л.В. Ланченко А.О.
Рибченко Ю.І. Цвіркун