Справа № 2а/0370/1553/11
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/22841/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі
Фоміні А.Ю.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_6

відповідача - Пивовара В.В.

прокуратури - Куліба О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційні скарги ОСОБА_5,
Ягодинської митниці

на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27.03.2013

та постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 16.08.2011

у справі № 2а/0370/1553/11

за позовом ОСОБА_5

до Ягодинської митниці

за участю Прокуратури Волинської
області

про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про
визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень Ягодинської
митниці від 06.05.2011 № 30, № 31.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 16.08.2011 у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27.03.2013
рішення суду першої інстанції
скасовано; позов задоволено частково;
визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення № 30 від
06.05.2011 в частині визначення штрафних
санкцій в сумі 37 369,84 грн. та № 31 від
06.05.2011 в частині визначення штрафних
санкцій в сумі 129 776,02 грн.; в задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій; прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідач в касаційній скарзі просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, як таке, що
прийняте з правильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права.

Представником відповідача в судовому
засіданні заявлено клопотання про
заміну відповідача, у зв'язку із
реорганізацією, із Ягодинської митниці
на правонаступника - Ягодинську
митницю Міндоходів.

Відповідно до ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі вибуття або заміни сторони чи
третьої особи у відносинах, щодо яких
виник спір, суд допускає на будь-якій
стадії адміністративного процесу
заміну відповідної сторони чи третьої
особи її правонаступником. Усі дії,
вчинені в адміністративному процесі до
вступу правонаступника, обов'язкові
для нього в такій самій мірі, у якій
вони були б обов'язкові для особи, яку
він замінив.

Суд касаційної інстанції, розглянувши
заявлене клопотання, дійшов висновку
про його задоволення.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційні
скарги підлягають частковому
задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_5 у 2008 році на митну
територію України відповідно до
вантажно-митних декларацій було
ввезено сільськогосподарську техніку,
а саме:

- ВМД № 205020136/8/980515 від 30.07.2008
ввезено трактор для
сільськогосподарських робіт, колісний,
марки «JOHN DEERE», модель 8530, який був у
використанні, 2001 року випуску,
виробництво США;

- ВМД № 205020136/8/940506 від 22.06.2008
ввезено трактор для
сільськогосподарських робіт, колісний,
марки «JOHN DEERE», модель 8430, який був у
використанні, 2003 року випуску,
пошкоджена гідросистема та
електрообладнання, виробництво США;

- ВМД № 205020136/8/980514 від 30.07.2008
ввезено трактор для
сільськогосподарських робіт, колісний,
марки «JOHN DEERE», модель 8430, який був у
використанні, 2002 року випуску,
виробництво США;

- ВМД № 205020136/8/980701 від 25.08.2008
ввезено трактор для
сільськогосподарських робіт, колісний,
марки «JOHN DEERE», модель 8330, який був у
використанні, 1999 року випуску,
виробництво США;

- ВМД № 205020136/8/980104 від 23.05.2008
ввезено комбайн зернозбиральний, марки
«CLAAS MEGA», тип 370АС, який був у
використанні, 2001 року випуску, в
комплекті з жаткою та транспортним
візком, що були у використанні,
частково в розібраному стані, країна
виробник Німеччина.

- ВМД № 205020136/8/980105 від 23.05.2008
ввезено комбайн зернозбиральний, марки
«CLAAS MEGA», тип 360АС, який був у
використанні, 2001 року випуску, в
комплекті з жаткою та транспортним
візком, що були у використанні,
частково в розібраному стані, країна
виробник Німеччина.

Митне оформлення товарів відповідно до
рішень відділу контролю митної
вартості та номенклатури Волинської
митниці про визначення коду товару та
митної вартості, заявленої
декларантом, було проведено за кодами
УКТЗЕД «трактор для здійснення
сільськогосподарських робіт колісний»
за ставкою мита 10% від митної вартості
та УКТЗЕД «комбайн
зернозбиральний» за ставкою мита - 0%
від митної вартості товару.

Позивачем були сплачені митні платежі
та здійснено митне оформлення товару.

На підставі наказу Ягодинської митниці
від 31.03.2011 № 190 «Про проведення
невиїзної документальної перевірки
громадянина ОСОБА_5 відповідно до листа
прокуратури Волинської області від
25.10.2010 № 07/1-880 та акта перевірки
правильності здійснення митного
оформлення товарів від 28.03.2011, 19.04.2011
відповідачем була проведена невиїзна
документальна перевірка стану
дотримання вимог законодавства з
питань митної справи громадянином
ОСОБА_5, за результатами якої складено
акт №
н/0001/11/205000009/872716 від 19.04.2011, в якому
зафіксовано, що при декларуванні
товару - сільськогосподарської техніки
у ВМД невірно вказано рік її випуску, що
призвело до неправильного визначення
митної вартості товару та вплинуло на
рівень оподаткування.

Висновок податкового органу
ґрунтується на листі прокуратури
Волинської області від 25.10.2010 № 07/1-880, в
якому зазначено, що рік виготовлення
сільськогосподарської техніки
відповідно до вантажно-митних
декларацій відрізняється від даних
офіційних дилерів в Україні, наведених
в листах JOHN DEERE № 195 від 20.08.2010 та CLAAS №
17-1207-10 від 05.08.2010, а саме: за ВМД №
205020136/8/980515 від 30.07.2008 - замість року
випуску 2001, значиться - 2008; за ВМД №
205020136/8/940506 від 22.06.2008 - замість року
випуску 2003, значиться - 2008; за ВМД №
205020136/8/980514 від 30.07.2008 - замість року
випуску 2002, значиться - 2008; за ВМД №
205020136/8/980701 від 25.08.2008 - замість року
випуску 1999, значиться - 2008; за ВМД №
205020136/8/980104 від 23.05.2008 - замість року
випуску 2001, значиться - 2008; за ВМД №
205020136/8/980105 від 23.05.2008 - замість року
випуску 2001, значиться - 2007.

На підставі результатів проведеної
перевірки, 06.05.2011 відповідачем прийняті
податкові повідомлення-рішення:

- № 30 про визначення суми
грошового зобов'язання за платежем
«мито на товари, що ввозяться
(пересилаються) на територію України
громадянами» в розмірі 311 415,35 грн., в
т.ч.: 249 132,28 грн. основного платежу та 62
283,07 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № 31 про визначення суми
грошового зобов'язання за платежем
«податок на додану вартість з товарів,
ввезених на територію України
громадянами» в розмірі 1 081 466,78 грн., в
т.ч.: 865 173,42 грн. основного платежу та 216
293,36 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції мотивував
своє рішення тим, що згідно постанови
про порушення кримінальної справи від
22.06.2011 встановлено незаконне
переміщення через митний кордон
громадянином ОСОБА_5
сільськогосподарської техніки шляхом
подання митному органу для переміщення
товарів підроблених документів про
дату їх випуску, що вплинуло на
визначення фактичної митної вартості
даного товару та дало змогу
громадянину ОСОБА_5 ухилитися від
сплати податків, зборів, обов'язкових
платежів.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги частково, апеляційний
адміністративний суд виходив з того, що
надання недостовірних відомостей щодо
декларування товарів призвело до
заниження бази оподаткування та сплати
необхідних платежів у повному обсязі, а
заниження митної вартості товарів
вплинуло на нарахування мита та
податку на додану вартість і призвело
до сплати вказаних митних платежів у
неповному обсязі; дотримання позивачем
норм податкового законодавства слід
визначати із застосуванням
законодавства, яке діяло на момент
вчинення відповідних дій або
бездіяльності такої особи, а заходи
відповідальності, які можуть бути
застосовані до особи-порушника, слід
визначати на підставі законодавства,
яке є чинним на момент виявлення та
застосування відповідних наслідків; в
частині визначення розміру штрафних
санкцій слід було керуватись Законом
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», а не Податковим кодексом
України, який набрав чинності з 01.01.2011.

Однак, висновки судів попередніх
інстанцій є передчасними та такими, що
зроблені без повного та всебічного
з'ясування обставин у справі.

Статтею 69 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може
запропонувати надати додаткові докази
або витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Оскаржувані судові рішення вказаним
вимогам не відповідають.

Пропуск товарів і транспортних засобів
через митний кордон України - це дозвіл
митного органу на переміщення товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України з урахуванням заявленої
мети такого переміщення після
проведення митних процедур (п. 35 ст. 1
Митного кодексу України в редакції на
момент митного оформлення товарів).

Згідно з п. 19 ст. 1 цього Кодексу митні
процедури - це операції, пов'язані зі
здійсненням митного контролю за
переміщенням товарів і транспортних
засобів через митний кордон України,
митного оформлення цих товарів і
транспортних засобів, а також із
справлянням передбачених законом
податків і зборів.

Незалежно від закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску товарів і транспортних
засобів митний контроль за ними може
здійснюватися, якщо є достатні
підстави вважати, що мають місце
порушення законодавства України чи
міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи (ст. 69
МК України).

Аналіз наведених норм свідчить про
можливість митного контролю після
завершення митного оформлення за умови
обґрунтованої підозри, що під час
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
було допущено порушення законодавства
України.

Відповідно до ст. 41 Митного кодексу
України митний контроль здійснюється
безпосередньо посадовими особами
митних органів шляхом: перевірки
документів та відомостей, необхідних
для такого контролю; митного огляду
(огляду та переогляду товарів і
транспортних засобів, особистого
огляду громадян); обліку товарів і
транспортних засобів, що переміщуються
через митний кордон України; усного
опитування громадян та посадових осіб
підприємств; перевірки системи
звітності та обліку товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, а також своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів, які
відповідно до законів справляються при
переміщенні товарів через митний
кордон України; огляду територій та
приміщень складів тимчасового
зберігання, митних ліцензійних
складів, спеціальних митних зон,
магазинів безмитної торгівлі та інших
місць, де знаходяться або можуть
знаходитися товари і транспортні
засоби, що підлягають митному контролю,
чи провадиться діяльність, контроль за
якою покладено на митні органи законом;
використання інших форм, передбачених
цим Кодексом та іншими законами
України з питань митної справи.

В даному випадку судами попередніх
інстанцій не було з'ясовано чи було, під
час проведення в 2011 році перевірки
громадянина ОСОБА_5, здійснено
переогляд сільськогосподарської
техніки, ввезеної ним у 2008 році на
територію України.

Судам обох інстанцій слід врахувати, що
згідно ч. 1 ст. 81 КАС України для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла тощо, суд може
призначити експертизу, та, за
необхідності, розглянути питання про
можливість проведення товарознавчої
експертизи щодо встановлення року
випуску сільськогосподарської техніки
позивача, ввезеної на митну територію
України у 2008 році згідно зазначених
вище ВМД.

Щодо застосування відповідальності за
порушення, передбачене підпунктом «б»
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» та підпунктом 54.3.2 пункту 54.3
статті 52 Податкового кодексу України
(дані перевірок результатів діяльності
платника податків свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових (митних)
деклараціях, уточнюючих розрахунках),
слід зазначити наступне.

У разі вчинення зазначеного порушення
до набрання чинності Податковим
кодексом України, але виявлення його в
період від 01.01.2011 до 06.08.2011, до платника
податків на підставі пункту 123.1
Податкового кодексу України може бути
застосовано штраф, але його розмір
обмежується 10 відсотками, тобто не
більше, ніж було передбачено
підпунктом 17.1.3 пункту 17.1 статті 17
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», чинного на час вчинення
відповідного порушення.

Крім того, слід зазначити, що в разі
встановлення судом невідповідності
частини рішення суб'єкта владних
повноважень вимогам чинного
законодавства є визнання такого акта
частково протиправним, при умові, що цю
частину може бути ідентифіковано
(виокремлено, названо) та що без неї
оспорюваний акт в іншій частині
(частинах) не втрачає свою цілісність,
значення. Зокрема, частково
протиправним можна визнати якусь
частину, пункт, речення рішення або
рішення в частині нарахування певної
суми окремого виду податку чи збору,
накладення штрафних (фінансових)
санкцій в якійсь сумі. Суд не може
підміняти державний орган, рішення
якого оскаржується, приймаючи замість
рішення, яке визнається протиправним,
інше рішення, яке б відповідало закону,
та давати вказівки, які б свідчили про
вирішення питань, які належать до
компетенції такого суб'єкта владних
повноважень.

Разом з тим, приймаючи до уваги те, що
рішення, в якому недійсну частину не
можна виокремити, ідентифікувати, є
недійсним в цілому.

Згідно з ч. 2 ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

За вказаних обставин, Вищий
адміністративний суд України
приходить до висновку про необхідність
скасування рішень судів попередніх
інстанцій та направлення справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

При новому розгляді слід взяти до уваги
вищезазначене та прийняти законне і
обґрунтоване рішення відповідно до
норм матеріального та процесуального
права, надати належну правову оцінку
обставинам у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Допустити заміну по даній справі
відповідача - Ягодинської митниці її
правонаступником - Ягодинською
митницею Міндоходів.

Касаційну скаргу ОСОБА_5 та Ягодинської
митниці Міндоходів задовольнити
частково.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27.03.2013 та
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 16.08.2011
скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий В.В. Кошіль Судді І.В.
Борисенко О.А. Моторний