Справа № П/811/249/14
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 року
Справа № П/811/249/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Черниш О.А., за участю секретаря
судового засідання Козоріз О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Кадіум-Імпорт" до
Кіровоградської митниці Міндоходів, за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Кіровоградській
області, за участю прокуратури
Кіровоградської області, про визнання
протиправним та скасування рішення,
стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кадіум-Імпорт"
(надалі - ТОВ "Кадіум-Імпорт") звернулось
до суду з позовом до Кіровоградської
митниці Міндоходів про визнання
протиправним та скасування рішення,
стягнення коштів.

Позов мотивовано тим, що між ТОВ
"Кадіум-Імпорт" та фірмою UNITED GARMENT INDUSTRIES
(Пакистан) укладено
зовнішньоекономічний контракт №02/13
від 14.06.13 про поставку товару, а саме
брюк чоловічих бавовняних з джинсової
тканини без ременя у кількості 13555
одиниць вартістю 7 дол. США кожна, на
загальну суму 94 885 дол. США. З метою
митного оформлення придбаного товару
позивачем подано до Кіровоградської
митниці Міндоходів митну декларацію
№901050000/2013/009652 від 29.10.13, у якій митна
вартість товару визначена за основним
методом - ціною договору у розмірі 96 123,
46 дол. США (768314,82 грн.) Однак, рішенням
про коригування митної вартості
товарів №90100000/2013/000234/2 від 30.10.13
відповідач визначив митну вартість
товарів за ціною договору щодо
подібних товарів, що призвело до
завищення митної вартості товарів на
62574, 41 дол. США (500157, 26 грн.) та збільшення
суми митних платежів, які сплачені
позивачем. Наполягаючи на достатності
наданої ним інформації для визначення
митної вартості товару за основним
методом, стверджуючи про
безпідставність сумнівів відповідача
щодо правильності визначення митної
вартості товарів, обґрунтованих
неподанням додаткових документів на
підтвердження митної вартості товарів,
неможливістю обчислення складових
вартості товару та нижчим ціновим
рівнем імпортованого товару порівняно
з ідентичними товарами, позивач
просить суд:

- визнати протиправним та скасувати
рішення Кіровоградської митниці
Міндоходів №901000003/2013/000234/2 від 30.10.13 про
коригування митної вартості товару;

- стягнути з державного бюджету на свою
користь різницю суми митного платежу,
сплаченого позивачем під гарантійні
зобов'язання, а саме: 60 018,87 грн. -
державне мито, 112 035,22 грн. - податок на
додану вартість.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
та надані у справу матеріали і
документи.

Представник відповідача у письмових
запереченнях та у судовому засіданні
проти позову заперечила, посилаючись
на те, що причиною відмови у визначенні
митної вартості товару за ціною
договору згідно зі ст. 58 МК України
стала неможливість визначення митної
вартості за наданими декларантом
документами. У зв'язку з цим митним
органом було послідовно застосовані
методи оцінки згідно зі статями 59-60 МК
України та визначено митну вартість
товару за ціною угоди щодо подібних
товарів, з використанням цінової
інформації ЄАІС ДМСУ. Стверджуючи про
те, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості,
наполягала на правомірності
оскаржуваного рішення про коригування
митної вартості товарів №901000003/2013/000234/2
від 30.10.13 та відсутність підстав для
стягнення коштів з Державного бюджету
України, у зв'язку з чим просили суд у
позові відмовити.

Ухвалою суду від 06.02.14 до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідач, залучено
Головне управління Державного
казначейства України у
Кіровоградській області, яке у ході
судового розгляду справи замінено на
правонаступника - Головне управління
Державної казначейської служби
України у Кіровоградській області.
Представник третьої особи у судовому
засіданні та у письмових запереченнях,
не погоджуючись з позовними вимогами
щодо стягнення з державного бюджету на
користь позивача надмірно сплачених
митних платежів, посилалася на
встановлений чинним законодавством
порядок повернення з Державного
бюджету України помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету митних
та інших платежів.

У судовому засіданні 03.03.14 до участі у
справі допущено прокуратуру
Кіровоградської області, яка діє в
порядку представництва інтересів
держави у судах. Прокурор у письмових
запереченнях та у судовому засіданні
проти позову заперечила, доводячи
правомірність спірного рішення
відповідача, прийнятого у процесі
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів, а
також стверджуючи про намір позивача
отримати подвійне відшкодування
податку на додану вартість з
Державного бюджету України. З цих
підстав просила суд у позові відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
третьої особи, прокурора, дослідивши та
оцінивши надані докази, суд встановив
такі обставини.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кадіум-Імпорт"
зареєстровано як юридична особа, є
суб'єктом зовнішньоекономічної
діяльності, перебуває на обліку у
Кіровоградській митниці Міндоходів.

Між ТОВ "Кадіум-Імпорт" (покупець) та UNITED
GARMENT INDUSTRIES, Пакистан (продавець) 14.06.13
укладено контракт №02/13, за умовами
якого продавець зобов'язується
передати у власність товар, а покупець -
оплатити і прийняти товар (а.с. 13-18).

За вказаним зовнішньоекономічним
контрактом ТОВ "Кадіум-Імпорт"
імпортовано на митну територію України
партію товару - чоловічий одяг.

Для митного оформлення товару
декларантом ТОВ "Кадіум-Імпорт" 29.10.13
подано електронну митну декларацію МД-2
№901050000/2013/009652, в якій задекларований
товар - брюки чоловічі, бавовняні,
виготовлені з джинсової тканини, без
ременя, всього - 13 555 шт., митна вартість
якого визначена відповідно до методу
№1 у розмірі 768314,82 грн. (94 885 дол. США).
(а.с. 77).

Одночасно декларантом подано
супровідні документи:
зовнішньоекономічний контракт
(договір) №02/13 від 14.06.13, специфікацію №1
до договору, інвойс №786/005/1314 від 31.08.13,
сертифікат походження товару та інші.
(а.с. 13-19, 45 - 53).

Здійснюючи контроль за правильністю
визначення митної вартості
задекларованого товару, інспектором
підрозділу митного оформлення на
зворотному боці ДМВ-1 №901050000/2013/009652
викладено вимоги про необхідність
подання додаткових документів, що
підтверджують митну вартість товарів,
а саме: каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару, висновки про вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, інші додаткові наявні
документи для підтвердження заявленої
митної вартості товару. Декларантом
30.10.13 повідомлено про неможливість
надання витребуваних документів, про
що зазначено на зворотному боці ДМВ-1
№901050000/2013/009652 (а.с. 44).

Також, відділом митного оформлення
Кіровоградської митниці до відділу
контролю митної вартості та заходів
реагування ЗЕД Кіровоградської
митниці направлено запит №10-27/1658 від
29.10.13 щодо визначення митної вартості
товару (а.с. 43 зв.).

Кіровоградською митницею Міндоходів
прийнято рішення про коригування
митної вартості товару №90100000/2013/000234/2
від 30.10.13, яким визначено вартість за
одиницю товару у розмірі 11, 7077 дол. США.,
загальна сума товару визначена у 158 697,87
дол. США. При визначенні митної
вартості товару митним органом
застосовано другорядний метод
визначення митної вартості, а саме за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів (а.с. 42-43).

Також Кіровоградською митницею
Міндоходів 30.10.13 оформлено картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №901050000/2013/00243,
відповідно до якої у прийнятті митної
декларації відмовлено з тих причин, що
на підставі рішення про коригування
митної вартості №90100000/2013/000234/2 від 30.10.13
змінена митна вартість, що призвело до
необхідності подання нової МД з
доплатою митних платежів (а.с. 11-12).

Декларантом ТОВ "Кадіум-Імпорт" 31.10.13
подано електронну митну декларацію МД-2
№901050000/2013/009720, заповнену з урахуванням
вимог рішення про коригування митної
вартості товарів №90100000/2013/000234/2 від
30.10.13, з забезпеченням сплати митних
платежів фінансовою гарантією у
розмірі 172054,09 грн. з кінцевим терміном
дії гарантії до 19.01.14 (а.с. 78-79), після
чого товар випущено у вільний обіг.

Перевіряючи правомірність
оскаржуваного позивачем рішення про
коригування митної вартості товару
№90100000/2013/000234/2 від 30.10.13, суд дійшов до
таких висновків.

Статтею 49 Митного кодексу України
(надалі - МК України) визначено, що
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України
відомості про митну вартість товарів
використовуються для нарахування
митних платежів; застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; ведення митної статистики;
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України
митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України
передбачено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з органом
доходів і зборів; 2) подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням органу доходів і зборів
додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
мають право: 1) надавати митному органу
(за наявності) додаткові відомості у
разі потреби уточнення інформації; 2) на
випуск у вільний обіг товарів, що
декларуються: у разі визнання органом
доходів і зборів заявленої митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно із заявленою
митною вартістю; у разі згоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
статті 55 цього Кодексу; 3) проводити
цінову експертизу договору (контракту)
шляхом залучення експертів за власні
кошти; 4) оскаржувати у порядку,
визначеному главою 4 цього Кодексу,
рішення органу доходів і зборів щодо
коригування митної вартості
оцінюваних товарів та бездіяльність
органу доходів і зборів щодо
неприйняття протягом строків,
встановлених статтею 255 цього Кодексу
для завершення митного оформлення,
рішення про визнання митної вартості
оцінюваних товарів; 5) приймати
самостійне рішення про необхідність
коригування митної вартості після
випуску товарів; 6) отримувати від
органу доходів і зборів інформацію
щодо підстав, з яких орган доходів і
зборів вважає, що взаємозв'язок
продавця і покупця вплинув на ціну, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари; 7) у
випадках та в порядку, визначених цим
Кодексом, вимагати від органу доходів і
зборів надання письмової інформації
про причини, за яких заявлена ними
митна вартість не може бути визнана; 8) у
випадках та в порядку, визначених цим
Кодексом, вимагати від органу доходів і
зборів надання письмової інформації
щодо порядку і методу визначення
митної вартості, застосованих при
коригуванні заявленої митної вартості,
а також щодо підстав для здійснення
такого коригування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 53 МК
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

При цьому відповідно до частини 3
статті 53 МК України, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: 1) договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Частинами 5, 6 статті 53 МК України
передбачено, що забороняється вимагати
від декларанта або уповноваженої ним
особи будь-які інші документи, відмінні
від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Відповідно до положень статті 54 МК
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів органом доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний: 1) здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 2) надавати
декларанту або уповноваженій ним особі
письмову інформацію про причини, за
яких заявлена ними митна вартість не
може бути визнана; 3) надавати
декларанту або уповноваженій ним особі
письмову інформацію щодо порядку і
методу визначення митної вартості,
застосованих у разі коригування митної
вартості, а також щодо підстав
здійснення такого коригування; 4)
випускати у вільний обіг товари, що
декларуються: у разі визнання органом
доходів і зборів заявленої митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно із заявленою
митною вартістю; у разі згоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право: 1) упевнюватися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
органів доходів і зборів інших країн із
запитами щодо надання відомостей,
необхідних для підтвердження
достовірності заявленої митної
вартості; 6) застосовувати інші
передбачені цим Кодексом форми митного
контролю.

Орган доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: 1) невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; 2) неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до
органу доходів і зборів документально
підтвердженої офіційної інформації
органів доходів і зборів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Як установлено судом, за результатами
аналізу поданих декларантом до митного
оформлення документів, митним органом
виявлено, що товаросупровідні
документи не містять всіх відомостей
щодо ціни товарів, яка була сплачена
(згідно з п.2.2 контракту №02/13 від 14.06.13
ціна товарів включає вартість
зберігання, навантаження, пакування та
маркування та тари), а подані документи
не відповідають умовам
зовнішньоторговельної угоди (відсутня
експортна декларація з відтиском
печатки країни постачальника та
калькуляції витрат на товар, видана
Торгово-промисловою палатою країни
походження товару, передбачені п.4.4.
контракту №02/13 від 14.06.13). Ці обставини,
а також спрацювання автоматизованої
системи аналізу та управління
ризиками, викликали обґрунтований
сумнів щодо правильності визначення
заявленої декларантом митної вартості
товару. На вимогу митного органу
декларантом не надано будь-які
додаткові документи, що підтверджують
митну вартість товару.

Відтак, оскільки подані декларантом
документи не містили усіх відомостей,
що підтверджують числові значення
складової митної вартості товарів,
визначеної за основним методом, а
додатково витребувані документи
надані не були, тому митний орган
правомірно відмовив у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом митною вартістю.

Згідно з частиною 1 статті 55 МК України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 статті 55 МК України
передбачено, що прийняте органом
доходів і зборів письмове рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів має містити зокрема: 1)
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; 2) наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом; 3)
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана органом
доходів і зборів; 4) обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої органом доходів
і зборів, та фактів, які вплинули на
таке коригування.

Методи визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, та порядок їх
застосування регламентовані главою 9
МК України.

Відповідно до статті 57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями статей 59 і 60 цього
Кодексу за основу для її визначення
може братися або ціна, за якою
ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Згідно з частиною 1 статті 58 МК України
метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень
щодо прав покупця (імпортера) на
використання оцінюваних товарів, за
винятком тих, що: а) встановлюються
законом чи запроваджуються органами
державної влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів регламентований
статтею 60 МК України.

Вказаною нормою передбачено, що у разі
якщо митна вартість оцінюваних товарів
не може бути визначена згідно з
положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу,
за митну вартість береться прийнята
органом доходів і зборів вартість
операції з подібними (аналогічними)
товарами, які продано на експорт в
Україну і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів
або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не
однакові за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними
(аналогічними), враховуються якість
товарів, наявність торгової марки та
репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних
(аналогічних) товарів береться за
основу для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості і на тих же
комерційних рівнях, що й оцінювані
товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено,
використовується вартість операції з
подібними (аналогічними) товарами, які
продавалися в Україну в іншій
кількості та/або на інших комерційних
рівнях. При цьому їх ціна коригується з
урахуванням зазначених розбіжностей
незалежно від того, чи веде це до
збільшення або зменшення вартості.
Інформація, що використовується при
здійсненні коригування, повинна бути
документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені
в пунктах 5 - 7 частини десятої статті 58
цього Кодексу, включаються у вартість
операції, здійснюється коригування для
врахування значної різниці у таких
коштах і витратах між оцінюваними
товарами та відповідними подібними
(аналогічними) товарами, що зумовлено
різницею у відстанях і способах
транспортування.

У разі якщо для цілей застосування
цього методу виявляється більш як одна
вартість договору щодо подібних
(аналогічних) товарів, для визначення
митної вартості оцінюваних товарів
використовується найменша така
вартість.

Відтак, суд прийшов до висновку, що
відповідач правомірно здійснив
коригування заявленої митної вартості
товару, визначивши його за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів, з урахуванням застережень,
викладених у ст.61 МК України, на
підставі інформації, яка міститься в
ПІК "Інформаційно-пошукова система
обробки та аналізу цінової інформації
при визначенні митної вартості товару,
що переміщується через митний кордон
України", а саме щодо подібного товару,
розмитненого за МД №209140000/2-134/34567 від
01.10.13. (а.с. 82)

Спірне рішення про коригування митної
вартості товарів №90100000/2013/000234/2 від
30.10.13 прийнято відповідачем у межах
повноважень та у спосіб, що установлені
чинним законодавством. Тому у позові
про визнання його протиправним та
скасування позивачу належить
відмовити.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення
з державного бюджету на користь
позивача різниці суми митних платежів,
сплачених під гарантійні зобов'язання,
суд дійшов до таких висновків.

Частинами 7, 8, 9, 10 статті 55 МК України
передбачено, що у випадку незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів орган доходів і зборів за
зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу.
Строк дії таких гарантій не може
перевищувати 90 календарних днів з дня
випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати органу доходів і зборів
додаткові документи для підтвердження
заявленої ним митної вартості товарів,
що декларуються.

У разі надання декларантом або
уповноваженою ним особою додаткових
документів орган доходів і зборів
розглядає подані додаткові документи і
протягом 5 робочих днів з дати їх
подання виносить письмове рішення щодо
визнання заявленої митної вартості та
скасовує рішення про коригування
заявленої митної вартості або надає
обґрунтовану відмову у визнанні
заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів. У
такому випадку надана фінансова
гарантія відповідно повертається
(вивільняється) або реалізується в
порядку та у строки, визначені цим
Кодексом.

Якщо орган доходів і зборів протягом
строку, зазначеного у частині дев'ятій
цієї статті, не надає обґрунтованої
відмови у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів, вважається, що декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість товарів визначено правильно.
У такому випадку орган доходів і зборів
скасовує рішення про коригування
заявленої митної вартості, а надана
фінансова гарантія повертається
(вивільняється) у порядку та строки,
визначені цим Кодексом.

Судом установлено, що заявлена
позивачем до стягнення сума у розмірі
172 054,09 грн. є різницею між сумою
платежів, нарахованих згідно з митною
вартістю, визначеною декларантом, та
митною вартістю, визначеною митним
органом, а саме спірним рішенням про
коригування митної вартості товарів
№90100000/2013/000234/2 від 30.10.13, сплата якої
забезпечена шляхом надання фінансової
гарантії у виді грошової застави,
внесеної на рахунок відповідача.

Оскільки у ході судового розгляду
справи не встановлено підстав для
повернення (вивільнення) наданої
фінансової гарантії, передбачених
частинами 9, 10 статті 55 МК України, тому
у позові про стягнення коштів у сумі 172
054,09 грн. належить відмовити.

З огляду на те, що позивачеві
відмовлено у задоволенні його позовних
вимог, тому суд не вбачає підстав для
присудження йому з державного бюджету
здійсненних ним судових витрат.
Відповідачем судові витрати у даній
справі не понесені.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 157, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання її копії
апеляційної скарги, з одночасним
надісланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.А.
Черниш