Справа № 615/1256/12
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/27035/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.

Кочана В.М.,

Ситникова О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Житомирській області, третя
особа - Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Житомирській області про визнання
бездіяльності протиправною і
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Житомирській області, в якому просив
визнати неправомірними дії
відповідача щодо неврахування
надбавки, передбаченої ст.39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", при
обчисленні пенсії за вислугу років,
призначеної 01.10.2004р., зобов'язати
відповідача врахувати надбавку,
встановлену ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в розмірі 13
грн. 20 коп., при обчисленні пенсії за
вислугу років, призначеної відповідно
до Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб", та провести її виплату.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_4
зазначав, що до призначення йому пенсії
він працював та постійно проживав в смт
Народичі Житомирської області, яке
відноситься до зони безумовного
обов'язкового відселення, та отримував
доплату до заробітної плати,
встановлену ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в розмірі
13,20грн., проте при обрахунку розміру
його пенсії відповідачем було
враховано лише основні та додаткові
види грошового забезпечення,
встановлені Указом Президента України
№926/96 від 04.10.1996р., без врахування при її
обчисленні вказаної надбавки, що, на
думку позивача, є неправомірним.

Постановою Народицького районного
суду Житомирської області від 24 січня
2013 року позов задоволено: визнано дії
Головного управління Пенсійного фонду
України в Житомирській області щодо
відмови здійснити ОСОБА_4 перерахунок
пенсії з врахуванням надбавки,
встановленої ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
протиправними; зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України в
Житомирській області здійснити ОСОБА_4
перерахунок раніше призначеної пенсії
за вислугу років відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" з врахуванням
надбавки, встановленої ст.39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", та
провести її виплату за період з 06.06.2012р.
по 06.12.2012р. з урахуванням виплачених
коштів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем протиправно відмовлено
позивачу у перерахунку пенсії за
вислугу років з врахуванням надбавки,
передбаченої ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року постанову суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовлено.

При цьому, відмовляючи в задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з обґрунтованості й законності
дій відповідача щодо відмови
враховувати надбавку, встановлену ст.39
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
при обчисленні пенсії за вислугу років,
оскільки остання не є видом грошового
забезпечення військовослужбовців.

Не погоджуючись з прийнятим судом
апеляційної інстанції рішенням,
позивач звернувся до суду з касаційною
скаргою, в якій просив скасувати
рішення суду апеляційної інстанції та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 отримує
пенсію за вислугу років, призначену
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших",
що підтверджується листом відповідача
№2086л-11 від 19.11.2012р. та копією пенсійного
посвідчення №85/9335.

До призначення пенсії з 18.10.1995р. по
01.10.2004р. позивач працював в
Народицькому РВ УМВС України в
Житомирській області та щомісячно
отримував надбавку до заробітної
плати, передбачену ст.39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі
13,20грн., що підтверджується довідкою
Народицького РВ УМВС України в
Житомирській області №4815 від 04.12.2012р.

Відповідно до довідки про додаткові
види грошового забезпечення від
11.10.2004р. №6145, виданої Народицьким РВ
УМВС України в Житомирській області,
доплата, передбачена ст.39 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в розмірі 13
грн. 20 коп., не була включена до
грошового забезпечення при
призначенні пенсії позивачеві.

Також, Головне Управління Пенсійного
фонду України в Житомирській області
листом №2086/Л-11 від 19.11.2012р. повідомило
позивача про те, що він отримує пенсію
за вислугу років, призначену
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" й на момент його звільнення
додаткові види грошового забезпечення
були встановленні та виплачувались
відповідно до Указу Президента України
№926/96 від 04.10.1996р., а оскільки
компенсація за роботу в зоні
радіоактивного забруднення не
передбачена в додаткових видах
грошового забезпечення, з яких
обчислюється пенсія, то підстав для
врахування її при призначенні пенсії
немає.

За змістом ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України.

Статтею 39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" громадянам, які працюють на
територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
таких розмірах: у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення - три
мінімальні заробітні плати; у зоні
гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати; у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата.

Відповідно до частини 3 статті 43 Закону
України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ
(в редакції, чинній на момент
призначення пенсії) пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом та
членам їх сімей обчислюються з
грошового забезпечення цих
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу. При
цьому для обчислення їм пенсій
враховуються відповідні оклади за
посадою, військовим чи спеціальним
званням, процентна надбавка за вислугу
років, надбавки за вчене звання і вчену
ступінь, кваліфікацію і умови служби у
порядку і розмірах, що визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Порядок визначення грошового
забезпечення для призначення пенсії
передбачено Постановою Кабінету
Міністрів України "Про порядок
обчислення вислуги років, призначення
та виплати пенсії і грошової допомоги
особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби і військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їх сімей" від 17 липня 1992
року №393 (надалі - Порядок №393) й пунктом
6 вказаного Порядку визначено, що
пенсії обчислюються з таких видів
грошового забезпечення: окладу за
останньою штатною посадою, займаною
перед звільненням; окладу за військове
або спеціальне звання; процентної
надбавки за вислугу років; додаткових
видів грошового забезпечення, що
надаються щомісяця (надбавки за вчене
звання і науковий ступінь,
кваліфікацію та умови служби).

Пунктом 3 Указу Президента України від
04.10.1996р. №926/96 надано право керівникам
органів внутрішніх справ, у межах
асигнувань, що виділяються на
утримання цих органів:

а) установлювати: заступникам
керівників органів внутрішніх справ,
заступникам керівників їх структурних
підрозділів, не передбачених цим
Указом, - посадові оклади на 2-7
відсотків нижче посадового окладу
відповідного керівника; особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, які мають
право на пенсію за вислугу років згідно
із законодавством і залишені за їхньою
згодою та в інтересах справи на службі,
- щомісячну доплату в розмірі від 25 до 50
відсотків суми пенсії, яка б могла бути
їм нарахована; надбавки особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ: за особливі
умови служби, кваліфікацію,
професійний ризик та виконання
особливо важливих завдань - до 50
відсотків окладів грошового
забезпечення; за знання та
використання в роботі іноземної мови -
до 10 відсотків посадового окладу;

б) преміювати осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ відповідно до їх
особистого вкладу в загальні
результати роботи в межах фонду
преміювання, створеного у розмірі
чотиримісячного фонду грошового
забезпечення, без обмеження
індивідуальних премій максимальними
розмірами.

З 01.01.2008р. у зв'язку із набранням
чинності Постановою Кабінету
Міністрів України від 07.11.2007р. №1294 «Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб» (надалі - Постанова « 1294), якою
визначено виключний перелік видів
грошового забезпечення для здійснення
перерахунку пенсій, здійснювався
перерахунок пенсії колишнім
співробітникам силових структур.

Як правильно вказав суд апеляційної
інстанції, з аналізу Постанови
Кабінету Міністрів України "Про
порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсії і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби і військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їх сімей" від 17.07.1992р.
№393 та Постанови Кабінету Міністрів
України від 07.11.2007р. №1294 "Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб" можна зробити висновок, що
доплата, визначена ст.39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", не є видом
грошового забезпечення
військовослужбовців, а отже у
відповідача відсутні правові підстави
для врахування вказаної доплати до
грошового забезпечення для формування
пенсійної виплати позивача.

Крім того, вказана доплата взагалі не
входить до структури заробітної плати,
а є соціальною гарантією, виплата якої
компенсується підприємствам
управліннями праці та соціального
захисту населення (п.3 Постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України від 16 березня 2012 року №4 «Про
судову практику вирішення
адміністративними судами спорів, що
виникають у зв'язку із застосуванням
статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"»).

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін, якщо визнає,
що суд апеляційної інстанцій не
допустив порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення чи вчиненні
процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм чинного
законодавства, що призвело або могло
призвести до прийняття неправильного
рішення, а тому підстав для скасування
ухваленого судом апеляційної
інстанції рішення колегія суддів не
вбачає.

Керуючись статтею 210, 220, 222, 223, 224, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 16 квітня 2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Ситников О.Ф.