Справа № 238/20/14-а
Суддя: Бишов М. В.
Дата ухвалення: 2014-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Китаєв А.В.
Суддя-доповідач - Бишов М. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2014 року
справа №238/20/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Бишова М.В.

суддів
Компанієць І.Д., Шальєвої В.А.

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в
Новоазовському районі Донецької
області на постанову Новоазовського
районного суду Донецької області від 31
січня 2014 року у справі №238/20/14-а за
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного Фонду України в
Новоазовському районі Донецької
області про визнання дій незаконними
та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

09.01.2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного Фонду України в
Новоазовському районі Донецької
області про визнання дій незаконними
та зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги мотивував тим, що він
працював в Новоазовській міжрайонній
державній податковій інспекції у
Донецькі області, після чого вийшов на
пенсію за віком як державний
службовець відповідно до Закону
України «Про державну службу». В
довідці для призначення пенсії
Державна податкова інспекція не
відобразила матеріальну допомогу на
оздоровлення та матеріальну допомогу
для вирішення соціально-побутових
питань. 02.12.2013 року позивач отримав з
Новоазовської міжрайонної державної
податкової інспекції у Донецькі
області довідку із зазначенням суми
матеріальної допомоги у сумі 4822,45 грн. З
зазначеною довідкою позивач звернувся
до Управління пенсійного фонду України
в Новоазовському районі з заявою про
перерахунок розміру пенсії. Листом
Управління пенсійного фонду України в
Новоазовському районі від 12.12.2013 року
№4901/03 позивачу було відмовлено у
задоволені вимог щодо перерахунку
пенсії із врахуванням матеріальної
допомоги.

Із рішенням відповідача позивач не
згодний, у зв'язку із чим просив суд
скасувати рішення Управління
пенсійного фонду України в
Новоазовському районі Донецької
області від 12.12.2013 року №4901/03 про
відмову в перерахунку пенсії та
зобов'язати останнього здійснити
перерахунок пенсії з 01.12.2013 року.

Постановою Новоазовського
районного суду Донецької області від
31.01.2014 року адміністративний позов
ОСОБА_4 задоволений, внаслідок чого
визнано незаконними відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Новоазовському районі Донецької
області включити суми матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальної допомоги на оздоровлення
на загальну суму 4822,45 грн до складу
заробітної плати для перерахунку
пенсії ОСОБА_3 відповідно до Закону
України «Про державну службу» та
скасовано рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Новоазовському районі Донецької
області від 12 грудня 2013 року № 4901/03 про
відмову в перерахунку пенсії.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Новоазовському районі
Донецької області здійснити з 1 грудня
2013 року належним чином перерахунок та
виплату пенсії ОСОБА_3, включивши до
складу заробітної плати, яка
враховується при обчисленні пенсії
суми матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань
та матеріальної допомоги на
оздоровлення на загальну суму 4822,45 грн.

Не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, Управлінням
Пенсійного Фонду України в
Новоазовському районі Донецької
області подана апеляційна скарга, в
якій апелянт просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
у повному обсязі. (а.с.33-34).
Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, відповідач вказує, що оскільки
матеріальна допомога на оздоровлення і
матеріальна допомога на вирішення
соціально-побутових питань не входить
до складу заробітної плати державних
службовців, а відтак вони не можуть
враховуватися про нарахуванні
відповідних пенсій. Вважає, вимоги
позивача щодо визнання неправомірними
дії управління та зобов'язання вчинити
певні дії необґрунтованими та
безпідставними.

Згідно абз.4 ч.8 статті 183? та п.3 ч.1 ст.197
КАС України апеляційну скаргу
розглянуто в порядку письмового
провадження без участі сторін.

Колегія суддів, дослідивши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач отримує пенсію
за віком відповідно до Закону України
«Про державну службу» з врахуванням
стажу держслужбовця.

У грудні 2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії державного службовця, включити
додатково до складу заробітної плати
матеріальну допомогу на оздоровлення
та матеріальну допомогу для вирішення
соціально-побутових питань (а.с.21)

Рішенням відповідача від 12.12.2013 року
№4901/03 у здійсненні такого перерахунку
позивачці було відмовлено у зв'язку з
тим, що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога на вирішення
соціально-побутових питань, не
включаються до заробітної плати
державного службовця при обчислені
пенсії.

Згідно довідки Новоазовської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Донецькій області від
02.12.2013 року №1310/10/05-39-05-013 про складові
заробітної плати (за останні 24
календарні місяці роботи або за
будь-які 60 календарних місяців роботи
підряд перед зверненням за пенсією), що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», ОСОБА_3 у період з
01.09.2001 року по 30.08.2003 року здійснювалась
виплата матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальна допомога
на соціально-побутові потреби на
загальну суму 4822,45 грн. На всі виплати,
включені в довідку, нараховано
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а з
01.01.2011р. - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (а.с.19).

За змістом статті 37 Закону України «Про
державну службу», у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин, (далі -
Закон №3723-XII) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно ч.2 ст.33 Закону України «Про
державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадового окладу, премій, доплат за
ранг, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Згідно ч.5 ст. 33 зазначеного Закону
надбавка за вислугу років виплачується
державним службовцям щомісячно у
відсотках до посадового окладу з
урахуванням доплати за ранг і залежно
від стажу державної служби в таких
розмірах: понад 3 роки -10, понад 5 років -
15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25,
понад 20 років - 30, понад 25 років - 40
відсотків.

Частина 7 ст.33 Закону України «Про
державну службу» встановлює, що умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно ч.6 ст.33 Закону України «Про
державну службу» державним службовцям
можуть установлюватися надбавки за
високі досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Тобто, надбавки, запроваджені
нормативно-правовими актами та
матеріальна допомога в розумінні
статті 33 Закону України «Про державну
службу» належать до додаткових видів
грошового забезпечення і приймаються
при нарахуванні пенсії лише особам, які
отримували такі надбавки під час
перебування на державній службі та
були звільненні зі служби після їх
запровадження.

Відповідно до вимог ст.371 Закону
України «Про державну службу» у разі
підвищення розміру заробітної плати
працюючим державним службовцям, а
також у зв'язку із набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій. Перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР
«Про оплату праці» (далі - Закон №
108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата
- це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Аналіз наведених положень дає
підстави для висновку, що матеріальна
допомога на оздоровлення та допомога
для вирішення соціально-побутових
питань входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону
України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII
«Про пенсійне забезпечення» (далі -
Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати
праці, що враховуються при обчисленні
пенсій.

Відповідно до частини першої
статті 66 цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

На суми виплаченої матеріальної
допомоги на оздоровлення та на
вирішення соціально-побутових питань
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, що відображено у наданій
довідці за формою, що затверджена
Постановою правління ПФУ від 14 лютого
2011 року №5-1 (а.с.17-19).

Стаття 41 Закону України від 9
липня 2003 року №1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон №1058-IV)
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Вказана правова позиція
відображена у Постанові Верховного
Суду України від 20 лютого 2012р. по справі
№21-430а11 та, на підставі ст.2442 КАС
України, є обов'язковою для
застосування.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що пенсія
позивача повинна обчислюватись із
заробітної плати, яку вона фактично
отримувала на день звільнення, в тому
числі з урахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення, для
вирішення соціально-побутових питань
на які нараховувалися страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про задоволення
вимог позивача.

Відповідно до статті 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження,
колегія суду не встановила таких
порушень судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи по суті, які були
предметом розгляду і заявлені в суді
першої інстанції.

Таким чином, судова колегія
вважає, що рішення суду першої
інстанції є обґрунтованим, прийняте на
підставі з'ясованих та встановлених
обставинах справи, які підтверджуються
доказами, та ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення без
змін.

На підставі викладеного та
керуючись ст.2, 11, 159, 160, 167, 183,2 184, 195, 1951,
196-198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в
Новоазовському районі Донецької
області на постанову Новоазовського
районного суду Донецької області від 31
січня 2014 року у справі №238/20/14-а -
залишити без задоволення.

Постанову Новоазовського
районного суду Донецької області від 31
січня 2014 року у справі №238/20/14-а -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, є остаточною і оскарженню
не підлягає.

Колегія суддів

М.В. Бишов

І.Д.
Компанієць

В.А. Шальєва