Справа № 2а-13354/09/2670
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/4325/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу

Малого виробничо-комерційного
приватного підприємства «Сові»

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.01.2011

у справі №2а-13354/09/2670

за позовом Малого
виробничо-комерційного приватного
підприємства «Сові»

до Державної податкової інспекції у
Голосіївського районі м.Києва

про визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від
05.03.2010 позов задоволено повністю.
Визнано нечинним та скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Голосіївському районі м.Києва №/1
від 09.10.2009.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.01.2011
постанову суду першої інстанції
скасовано, постановлено нову, якою в
задоволенні позовних вимог МВКПП
«Сові» відмовлено.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
позивача, у якій ставиться питання про
скасування рішення суду апеляційної
інстанції та залишення в силі рішення
суду першої інстанції, з підстав
порушення норм матеріального права.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судових рішеннях,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено камеральну
перевірку поданого позивачем
розрахунку земельного податку, за
результатами якої складено акт
795/15-30/16402077 від 31.07.2009.

За висновками акта перевірки позивачем
занижено податкове зобов'язання із
земельного податку за квітень-червень
2009 року у зв'язку з тим, що позивач при
визначенні розміру земельного податку,
що підлягає сплаті, керувався ч. 1 ст. 7
Закону України «Про плату за землю», у
той час як зобов'язаний був сплачувати
податок у розмірі, встановленому п. 2
рішення Київської міської ради «Про
врегулювання питання користування
земельними ділянками в місті Києві» №
944/944 від 25.12.2008.

На підставі акта перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення №/1 від
09.10.2009, яким визначено зобов'язання з
земельного податку в розмірі 17312,40 грн.,
з них 16488 грн. основного платежу та 824,40
грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги та скасовуючи прийняте
відповідачем податкове
повідомлення-рішення, виходив з того,
що позивачем за договором
купівлі-продажу нерухомого майна від
05.12.2001 №848 та рішення Господарського
суду м.Києва від 13.09.2007 придбано будівлі
та технічні споруди, що належать
підприємства на праві приватної
власності, які розташовані на
земельній ділянці площе. 0.40 га по вул.
Червонопрапорна, 32-К у м.Києві.

23.04.2002 позивач звернувся до Київської
міської Ради із заявою про надання
земельної ділянки в користування.

КП «Київський міський центр земельного
кадастру та приватизації землі»
розроблено проект відведення
земельної ділянки для експлуатації та
обслуговування виробничих будівель і
споруд по вул.Червонопрапорній, 32-К у
м.Києві та передано на затвердження
Київській міській Раді. Проте, станом
на час розгляду справи, право
користування земельною ділянкою не
оформлено.

Виходячи з встановленої грошової
оцінки земельних ділянок позивачем
здійснено податковий розрахунок
земельного податку на 2009 рік, та
нараховано податок на поточний рік в
розмірі 32976 грн., що помісячно становить
2748 грн.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про
плату за землю» використання землі в
Україні є платним. Плата за землю
справляється у вигляді земельного
податку або орендної плати.

Як визначено статтею 5 цього Закону,
об'єктом плати за землю є земельна
ділянка, передана у власність або
надана в користування, у тому числі на
умовах оренди. Суб'єктом плати за землю
(платником) є власник землі і
землекористувач, у тому числі орендар.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону
ставки земельного податку з земель,
грошову оцінку яких встановлено,
встановлюються у розмірі одного
відсотка від їх грошової оцінки.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про дотримання
позивачем вимог чинного законодавства
при здійсненні розрахунку земельного
податку, у зв'язку з чим у відповідача
відсутні правові підстави для
прийняття оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення про
донарахування податкових зобов'язань.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції, та
відмовляючи в позові, помилково
послався на вимоги пунктів 34 та 35
статті 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» та погодився
з доводами податкового органу, що
нарахування позивачу земельного
податку на 2009 рік має відбуватись
відповідно до Рішення Київської
міської ради від 25.12.2008 №944/944 «Про
врегулювання питання користування
земельними ділянками в місті Києві»
яким встановлено, що з 01.04.2009 плата за
земельні ділянки (крім земель, які
використовуються державними та
комунальними підприємствами,
установами, організаціями для ведення
лісового господарства, для
водогосподарських потреб, та земель,
зайнятих зеленими насадженнями
загального користування, житловим
фондом, об'єктами
інженерно-транспортної
інфраструктури, крім присадибних і
садових земельних ділянок, а також
визначених Київською міською радою,
прийняті рішення про їх передачу у
власність або в користування, але
документи, що посвідчують права на такі
земельні ділянки, не зареєстровані),
які використовуються суб'єктами
господарської діяльності, але право
власності на які або право оренди яких
в установленому законодавством
порядку не оформлено (не
переоформлено), справляється в розмірі
мінімальної річної орендної плати за
земельні ділянки, встановленої статтею
21 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до положень спеціальних
законів у сфері сплати земельного
податку повноваження щодо
встановлення ставок такого податку, як
загальнодержавного обов?язкового
платежу, належить виключно до
повноважень Верховної ради України.

Крім того, судом касаційної інстанції
враховується, що Рішення Київської
міської ради від 25.12.2008 №944/944
постановою Шевченківського районного
суду м.Києва від 27.09.2010 визнано
незаконним і нечинним з моменту
прийняття. Зазначене судове рішення
набрало законної сили у встановленому
законом порядку та є обов'язковим для
осіб, які беруть участь у справі, для
їхніх правонаступників, а також для
всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

За таких обставин, висновки суду першої
інстанції про відсутність у
податкового органу правових підстав
для прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
ґрунтуються на правильному
застосуванні норм матеріального права,
рішення суду першої інстанції
постановлене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно і скасовано судом
апеляційної інстанції помилково.

Керуючись ст. ст. 222, 223, 226, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Малого
виробничо-комерційного приватного
підприємства «Сові» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.01.2011
скасувати.

Постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 05.03.2010 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.
Заява про перегляд судового рішення в
адміністративній справі Верховним
Судом України може бути подана з
підстав, в порядку та у строки
встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун