Справа № 872/5475/13
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 лютого 2014 рокусправа № 2а/0470/14145/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Щербака А.А.

суддів: Баранник
Н.П. Малиш Н.І.

за участю секретаря судового
засідання:Фірсік Д.Ю розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційні скарги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 та
Дніпропетровської міжрайонной
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 07 лютого
2013року по справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Дніпропетровської міжрайонной
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернулась з позовом до
Дніпропетровської міжрайонной
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень від
21.09.2012 року № , від 21.09.2012 року №
, від 19.07.2012 року № , від 19.07.2012
року № , рішення про застосування
фінансових санкцій від 19.07.2012 року №
.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 07
лютого 2013року позов задоволено
частково.

Суд постановив визнати
протиправними та скасувати рішення
Дніпропетровської міжрайонної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби:

- податкове повідомлення-рішення №
від 21.09.2012 року в частині 338,00 грн.
застосованої штрафної санкції;

- податкове повідомлення-рішення №
від 19.07.2012 року в частині 1360,00 грн.
застосованої штрафної санкції;

- рішення про застосування фінансових
санкцій № від 19.07.2012 року в
частині 86 979,80 грн. застосованої
штрафної санкції.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова обґрунтована тим, що
суд вважає податкове
повідомлення-рішення від 21.09.2012 року №
правомірним, а вимоги позивача
про його скасування необґрунтованими
та такими, що задоволенню не
підлягають, оскільки податковий орган
правомірно визначив позивачу
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем у
розмірі 88 958 грн. та на вказану суму
підлягає нарахуванню штрафні санкції у
розмірі 25 відсотків з урахуванням
положень пункту 7 підрозділу 10
Перехідних положень Податкового
кодексу України, а саме - 17 911,25 грн.

Зазначено, що як підтверджується
матеріалами справи та не заперечується
представником позивача, ФОП ОСОБА_2 за
період з квітня 2010 року по березень 2011
року включно відповідно до звітів ЕККА
здійснила обсяги продаж на суму 303 215,09
грн., при

цьому суду не було надано жодних
доказів, що вказана сума враховує
податок на додану вартість.

Таким чином, позивачем станом на
01.04.2011 року було досягнуто обсяг
оподаткованих операцій (300 000 грн. без
урахування податку на додану вартість),
у зв'язку з яким він вважається
платником податку на додану вартість,
отже у ФОП ОСОБА_2 з 01.04.2011 року виникає
обов'язок щодо подання відповідних
звітів та сплати зобов'язань з податку
на додану вартість

Оскільки позивач з квітня 2011 року
в силу приписів Податкового кодексу
України вважається платником податку
на додану вартість, у неї у зв'язку з
отриманими коштами виникло
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 88 958 грн., які вона
повинна була сплатити до бюджету.

Щодо податкового
повідомлення-рішення від 21.09.2012 року №
, зазначено, що оскільки за період
з квітня 2011 року по травень 2012 року ФОП
ОСОБА_2 не подавала до податкового
органу податкові декларації з податку
на додану вартість суд вважає, що до
позивача повинна застосовуватися
штрафна санкція за кожен факт її
неподання.

Так як два звітних періоду, за які
позивачем не було подано податкову
декларацію з податку на додану
вартість, припадають як раз на період з
1 січня по 30 червня 2011 року, і за ці
порушення законом передбачено
відповідальність у вигляді 1 гривні за
кожне порушення, суд дійшов висновку,
що податкове повідомлення-рішення від
21.09.2012 року № є неправомірним в
частині 398 грн. застосованої штрафної
санкції.

Щодо податкового
повідомлення-рішення від 19.07.2012 року №
, зазначено, що оскільки
податковим органом під час перевірки
були встановлені факти відсутності
щоденного друку фіскальних звітних
чеків, вказана обставина підтверджена
матеріалами справи та це не
заперечувалося представником позивача
в судовому засіданні, суд вважає дії
відповідача по застосуванню до ФОП
ОСОБА_2 штрафних санкцій за вказане
правопорушення правомірними, проте
пункт 4 статті 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» не передбачає застосування до
суб'єктів підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції
за товари (послуги) штрафних санкцій за
порушення суб'єктами підприємницької
діяльності вимог пункту 9 статті 3 цього
Закону за кожен випадок невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чеку.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що до ФОП ОСОБА_2 відповідачем було
безпідставно застосовано фінансову
санкцію у розмірі 1 360 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення
від 19.07.2012 року № суд зазначив, що
незважаючи на те, що в книгах обліку
розрахункових операцій грошові кошти
обліковуються датою, коли були
фактично проведені розрахункові
операції (14.11.2011 року, 13.12.2011 року, 28.02.2012
року, 01.11.2010 року, 31.05.2011 року), суд вважає
вказану обставину такою, що не
відповідає дійсності, оскільки крім
дати та суми оприбуткування готівкових
коштів в книгах обліку також міститься
номер фіскального звітного чеку. При
цьому з самих фіскальних чеків
вбачаються, що вони були роздруковані
лише наступного дня після самих
розрахункових операцій та дати
оприбуткування готівки.

За таких умов суд першої інстанції
дійшов висновку, що приймаючи
податкове повідомлення-рішення від
19.07.2012 року № орган державної
податкової служби діяв правомірно.

Щодо рішення про застосування
фінансових санкцій від 19.07.2012 року №
, то зазначено, що так як,
відповідачем було встановлено підчас
перевірки факт реалізації
алкогольного виробу за ціною нижчою
від встановлених мінімальних цін на
алкогольні напої та вказана обставина
не спростована позивачем суд вважає
обґрунтованим застосування до
позивача штрафної санкції у розмірі 5000
грн., а тому в цій частині позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, зазначено, що оскільки з
наданих в судовому засіданні
документів суд дійшов висновку, що
позивач правильно зазначив у заяві про
видачу ліцензії на право здійснення
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями данні для отримання ліцензій і
помилку в ліцензіях щодо місця
здійснення діяльності було допущено
регіональним управлінням департаменту
САТ ДПАДПА України у Дніпропетровській
області, а саме - невірно зазначено
адресу, суд вважає помилковим
застосування до позивача штрафних
санкцій за здійснення торгівлі без
наявності відповідних ліцензій,
оскільки позивач при їх отриманні діяв
добросовісно і не міг передбачити
помилки органу, на якого покладено
обов'язок щодо видачі ліцензій.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов висновку, що рішення про
застосування фінансових санкцій №
від 19.07.2012 року в частині 86 979,80
грн. застосованої штрафної санкції
протиправним.

Позивачем подана апеляційна
скарга, просить оскаржену постанову
скасувати в частині відмови в
задоволенні позову, позовні вимоги
задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
матеріали перевірки не містять доказів
на підтвердження розміру доходу
позивача станом на березень 2011р. та
доказів того, що до цієї суми не
включено податок на додану вартість.

Крім того зазначено про відсутність у
відповідача правових підстав для
застосування до позивача фінансових
санкцій, передбачених абз. 3 ч. 1 ст. 1
Указу Президента №436/95 «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм регулювання обігу
готівки».

Відповідачем подана апеляційна скарга,
просить скасувати оскаржену постанову
в частині задоволених позовних вимог, в
задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
судом першої інстанції не було
враховано те, що п. 120.1 ст. 120
Податкового кодексу України
встановлена відповідальність за кожне
неподання або несвоєчасне подання
податкових декларацій, відтак
податкове повідомлення-рішення №
від 21.09.2012р. в частині 338грн. не
підлягає скасуванню.

Щодо скасування податкового
повідомлення-рішення № від
19.07.2012р. в частині 1 360грн., зазначено, що
судом першої інстанції не було взято до
уваги те, що в акті перевірки було
відображено порушення - невиконання
щоденного друкування «Z-звітів» за
14.11.2011р. , 13.12.2011р., 28.02.1012р., 31.01.2011р.,
31.05.2011р.

Крім того, зазначено, що судом першої
інстанції помилково зроблено висновок
про відсутність порушення Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів».

Сторони в судове засідання не
з'явились, про дату, час, місце судового
розгляду повідомлялись належним чином.

Колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 та
Дніпропетровської міжрайонной
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи, на
підставі акту перевірки від 09.07.2012р.
№228/172/НОМЕР_6, відповідачем були
прийняті наступні податкові
повідомлення-рішення:

1. від 19 липня 2012р. №, яким до
позивача застосовано штрафні санкції в
сумі 1700грн. за порушення п. 9 ст. 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

2. від 19 липня 2012р. №, яким до
позивача застосована штрафна санкція в
сумі 18 906грн. за порушення п. 2.2., п. 2.6
розділу 2 Положення «Про проведення
касових операцій в національній валюті
в Україні, затвердженого Постановою
Правління Національного Банку України
від 15.12.2004р. №637.

3. від 21 вересня 2012р. №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі основного платежу 88
958грн. та штрафних санкцій - 17 911, 25грн.

4. від 21 вересня 2012р. №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 2210грн.

Крім того, відповідачем було прийнято
рішення про застосування фінансових
санкцій від 19.07.2012р. №, яким до
позивача застосовано штраф в сумі
5000грн. за роздрібну торгівлю
алкогольними напоями за цінами,
нижчими від встановлених мінімальних
цін на алкогольні напої та 86 979,80грн. за
роздрібну торгівлю алкогольними
напоями та тютюновими виробами без
наявності відповідних ліцензій.

Актом перевірки були встановлені
порушення п. 180.1., п. 180.2. ст.. 180, п. 181.1. ст.
181, п.183.1., п. 183.2. ст. 183, п. 187.1. ст. 187
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість за період з квітня 2011
року по травень 2012 року на суму 88 958 грн.,
в тому числі по періодах: квітень 2011
року - 6 225, грн., травень 2011 року - 5 913 грн.,
червень 2011 року - 5 179 грн., липень 2011 року
- 6 921 грн., серпень 2011 року - 7 103 грн.,
вересень 2011 року - 6 604 грн., жовтень 2011
року - 7 517 грн., листопад 2011 року - 6 441
грн., грудень 2011 року - 6 752 грн., січень 2012
року - 6 220 грн., лютий 2012 року - 5 953 грн.,
березень 2012 року - 6 402 грн., квітень 2012
року - 6 487 грн., травень 2012 року - 5 241 грн.;

- п. 49.1. ст. 49, п. 203.1. ст. 203 Податкового
кодексу України, а саме: неподання
декларацій з ПДВ за період з квітня 2011
року по травень 2012 року (14 періодів);

- п. 9 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а саме: незабезпечення
щоденного друкування фіскальних
звітних чеків (Z-звітів) у кількості 5
звітів;

- п. 2.2, п. 2.6 розділу 2 Положення «Про
ведення касових операцій в
національній в Україні», затвердженого
постановою Правління НБУ № 637 від 15.12.2004
року, а саме: неоприбуткування
(несвоєчасне) готівкових коштів в книзі
обліку розрахункових операцій у сумі 3
781,2 грн.

- ч. 10 ст. 18 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
алкогольними напоями та тютюновими
виробами», Постанова КМУ від 20.08.2011 року
№ 819 «Про внесення змін у додаток до
Постанови КМУ від 30.10.2008 року № 957 «Про
встановлення розміру мінімальних
оптово-відпускних цін на окремі види
алкогольних напоїв вітчизняного
виробництва», а саме: роздрібна
торгівля алкогольними напоями за
цінами нижчими від встановлених
мінімальних цін на алкогольні напої;

- ст. 15 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
алкогольними напоями та тютюновими
виробами», а саме: роздрібна торгівля
алкогольними напоями та тютюновими
виробами без наявності відповідних
ліцензій.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на те, що матеріалами справи
підтверджено те, що позивач за період з
квітня 2010 року по березень 2011 року
включно відповідно до звітів ЕККА
здійснила обсяги продаж на суму 303 215,09
грн., а відтак була повинна відповідно
до вимог п. 181.1 ст. 181 Податкового
кодексу України зареєструватися як
платник податку на додану вартість у
контролюючому органі за своїм
місцезнаходженням.

Вірними є висновки суду першої
інстанції про те, що оскільки у
позивача з 01.04.2011 року виникає обов'язок
щодо подання відповідних звітів та
сплати зобов'язань з податку на додану
вартість, у неї у зв'язку з отриманими
коштами з квітня 2011 року по травень 2012
року у сумі 444 783,50 грн., виникло
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 88 958 грн., які вона
повинна була сплатити до бюджету.

Доводи апеляційної скарги є
помилковими, оскільки обсяг продаж за
період з квітня 2010 року по березень 2011
року включно визначався відповідно до
звітів ЕККА.

Колегія суддів також погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що податкове повідомлення-рішення
від 21.09.2012 року № є неправомірним
в частині 398 грн. застосованої штрафної
санкції, оскільки судом першої
інстанції було вірно встановлено, що за
період з квітня 2011 року по травень 2012
року позивачем не подавались до
податкового органу податкові
декларації з податку на додану
вартість та до позивача повинна
застосовуватися штрафна санкція за
кожен факт її неподання.

Судом вірно було взято до уваги те, що
пунктом 7 підрозділу 10 Перехідних
положень Податкового кодексу України
встановлено, що штрафні санкції за
порушення податкового законодавства
за період з 1 січня по 30 червня 2011 року
застосовуються у розмірі не більше 1
гривні за кожне порушення, та те, що два
звітних періоду, за які позивачем не
було подано податкову декларацію з
податку на додану вартість, припадають
на період з 1 січня по 30 червня 2011 року.

Щодо незабезпечення щоденного
друкування фіскальних звітних чеків,
то колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
доведеність матеріалами справи
вчинення позивачем вказаного
порушення.

Також судом першої інстанції вірно
враховано, що пункт 4 статті 17 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» не передбачає
застосування до суб'єктів
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги) штрафних санкцій за
порушення суб'єктами підприємницької
діяльності вимог пункту 9 статті 3 цього
Закону за кожен випадок невиконання
щоденного друку фіскального звітного
чеку.

Отже, є вірним висновок суду, що
податкове повідомлення-рішення №
від 19.07.2012 року підлягає
скасуванню в частині 1360 грн.
застосованої штрафної санкції.

Судом першої інстанції також зроблені
вірні висновки щодо правомірності
винесення відповідачем податкового
повідомлення-рішення від 19.07.2012 року №
.

Матеріалами справи підтверджено, що
фіскальні чеки були роздруковані лише
наступного дня після самих
розрахункових операцій та дати
оприбуткування готівки.

Таким чином, наявні порушення п. 2.2, п. 2.6
Положення про ведення касових операцій
в національній валюті в Україні, а саме:
неоприбуткування (несвоєчасне)
готівкових коштів в книзі обліку
розрахункових операцій від 07.02.2011 року
№ р/2 на підставі фіскальних
звітні чеків від 14.11.2011 року у сумі 896,90
грн., від 13.12.2011 року у сумі 785,45 грн., від
28.02.2012 року у сумі 765,05 грн., в книзі
обліку розрахункових операцій від
09.04.2010 року № р/1 на підставі
фіскального звітного чеку від 31.01.2011
року у сумі 788,60 грн., в книзі обліку
розрахункових операцій від 01.11.2010 року
№ р/4 на підставі фіскального
звітного чеку від 31.05.2011 року у сумі 545,20
грн. Всього на суму 3 781,20 грн.

Згідно пункту 2.6. Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління НБУ від 15.12.2004 року № 637,
встановлено, що уся готівка, що
надходить до кас, має своєчасно (у день
одержання готівкових коштів) та в
повній сумі оприбутковуватися.. У разі
проведення готівкових розрахунків із
застосуванням РРО або використанням РК
оприбуткуванням готівки є здійснення
обліку зазначених готівкових коштів у
повній сумі їх фактичних надходжень у
книзі обліку розрахункових операцій на
підставі фіскальних звітних чеків РРО
(даних РК).

Відповідно до указу Президента від
12.06.1995 року № 436/95 «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки»
установлено, що у разі порушення
юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу,
зокрема, за неоприбуткування (неповне
та/або несвоєчасне) оприбуткування у
касах готівки у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Також судом першої інстанції було
вірно встановлено доведеність
реалізації горілки «Горілочка» 0,5 л 1
пляшка по ціні 26,0 грн. за пляшку згідно
контрольної стрічки РРО № від
06.09.2011 року, тобто за ціною нижчою від
встановлених мінімальних цін на
алкогольні напої.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і торгівлі спиртом етиловим, коньячним
і плодовим, алкогольними напоями та
тютюновими виробами» передбачено, що
до суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі, зокрема,
оптової або роздрібної торгівлі
коньяком, алкогольними напоями,
горілкою, лікеро-горілчаними виробами
та вином за цінами, нижчими за
встановлені мінімальні
оптово-відпускні або роздрібні ціни на
такі напої - 100 відсотків вартості
отриманої партії товару, розрахованої
виходячи з мінімальних
оптово-відпускних або роздрібних цін,
але не менше 5000 гривень.

Згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 20.08.2011 року № 819 «Про
внесення змін у додаток до постанови
Кабінету Міністрів України від 30
жовтня 2008 року № 957» встановлено, що
мінімальна роздрібна ціна за 1 літр
100-відсоткового спирту становить130,5
грн., або 26,10 грн. за 40-відсоткову
горілку місткістю 0,5 л.

Щодо факту роздрібної торгівлі
алкогольними напоями та тютюновими
виробами без наявності відповідних
ліцензій, то колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, оскільки наявними в
матеріалах справи доказами
підтверджено те, що в ліцензіях щодо
місця здійснення діяльності було
допущено помилку регіональним
управлінням департаменту САТ ДПА
України у Дніпропетровській області, а
саме - невірно зазначено адресу.

Таким чином є вірними висновки суду
першої інстанції про неправомірність
застосування штрафних санкцій за
здійснення торгівлі без наявності
відповідних ліцензій, оскільки
відповідна ліцензія у позивача була в
наявності, позивач при їх отриманні
діяв добросовісно і не міг передбачити
помилки органу, на якого покладено
обов'язок щодо видачі ліцензій.

Доводи апеляційних скарг фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 та
Дніпропетровської міжрайонной
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби зазначених
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Підстави для скасування оскарженої
постанови відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 та
Дніпропетровської міжрайонной
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 07
лютого 2013року по справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Дніпропетровської міжрайонной
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про скасування
податкових повідомлень-рішень
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у
відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України
та може бути оскаржена в порядку і
строки, передбачені ст. 212 КАС України
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш