Справа № 820/12620/13-а
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 р.Справа № 820/12620/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання
Вовченко І.В

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Московському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.12.2013р.
по справі № 820/12620/13-а

за позовом Приватного підприємства
фірми "ІНЕКС"

до Державної податкової інспекції у
Московському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне підприємство фірма "Інекс" (
далі - позивач) звернулось до суду з
позовною заявою, в якій просить
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 25.11.2013
року прийняте на підставі Акту
перевірки № 785/2201/32134472 від 08.11.2013 року, в
повному обсязі; скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 25.11.2013
року прийняте на підставі Акту
перевірки № 785/2201/32134472 від 08.11.2013 року, в
повному обсязі.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 19.12.2013
року адміністративний позов
Приватного підприємства фірми "Інекс"
до Державної податкової інспекції у
Московському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкових повідомлень-рішень -
задоволено у повному обсязі.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 25.11.2013
року прийняте Державною податковою
інспекцією у Московському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
підставі Акту перевірки № 785/2201/32134472
від 08.11.2013 року.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 25.11.2013
року прийняте Державною податковою
інспекцією у Московському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
підставі Акту перевірки № 785/2201/32134472
від 08.11.2013 року.

Стягнено з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
фірми "Інекс" (проспект Московський, 47,
м.Харків, ) судовий збір
у розмірі 436 (чотириста тридцять шість)
грн. 23 коп.

Відповідачем подано апеляційну
скаргу, в якій просять скасувати
постанову та ухвалити нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що вважає постанову
суду першої інстанції незаконною та
необґрунтованою у зв»язку з неповним
з»ясуванням судом, обставин, що мали
значення для справи та невідповідністю
висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, вивчивши
матеріали справи, дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем вказаного процесуального
обов'язку стосовно податкових
повідомлень - рішень від 25.11.2013 року №
та № не виконано, тому суд
приходить до висновку про
невідповідність прийнятих
відповідачем податкових
повідомлень-рішень дійсним обставинам
справи та вимогам діючого
законодавства, а отже є такими, що
підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що відповідачем була
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка позивача по
взаємовідносинах із ТОВ "ТАТ-Инвест",
ТОВ "ДНС Траст", ТОВ "ГИГ Строй" за період
з 01.01.2011 року по 30.09.2013 року, результати
якої оформлені актом №785/2201/32134472 від
08.11.2013 року (т.1 а.с.112-135) .

Перевіркою встановлено порушення
Приватного підприємства фірми "Інекс"
п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року № 2755-IV із
змінами та доповненнями внаслідок чого
встановлено заниження податку на
прибуток на загальну суму 89373 грн., в
тому числі в 3 кварталі 2012 року на суму
73133 грн., в 4 кварталі 2012 року на суму 16240
грн.; п.п. 198.4 п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-IV
із змінами та доповненнями занижено
податок на додану вартість загальній
сумі 85117 грн., в тому числі в липні 2012
року на суму 16184 грн., в серпні 2012 року
на суму 15000 грн., в вересні 2012 року на
суму 38467 грн., в жовтні 2012 на суму 15467 грн.
(т. 1 а.с. 134) .

Позивач скористався своїм правом та
надав свої заперечення до акту
перевірки від 08.11.2013 року №785/2201/32134472 (т.1
а.с.136-144), однак рішенням ДПС у
Московському районі м.Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області від 21.11.2013 року №
3932/20-34-22-01-16 висновки акту перевірки від
08.11.2013 року №785/2201/32134472 визнані
правомірними та залишені без змін (т.1
а.с.145-150).

На підставі вказаного акту перевірки
№785/2201/32134472 від 08.11.2013 року відповідачем
були прийняті податкове повідомлення -
рішення від 25.11.2013 року № про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі
106396,25 грн. та податкове повідомлення -
рішення від 25.11.2013 року № про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств у розмірі 111716,25 грн. (т. 1 а.с.
13-14).

З дослідженого акту перевірки
№785/2201/32134472 від 08.11.2013 року судом
встановлено, що фактичною підставою
для відображення в акті порушень і
винесення спірних податкових
повідомлень-рішень слугував
викладений в акті висновок відповідача
про не підтвердження реальності
здійснення господарських відносин,
укладених позивачем з ТОВ "ТАТ-Инвест",
ТОВ "ДНС Траст", ТОВ "ГИГ Строй".

В зв"язку з чим, позивач звернувся до
суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність винесених
повідомлень- рішень, колегія суддів
зазначає.

Згідно з ст. 14.1.181 Податкового кодексу
України, податковий кредит - це сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
законом.

Відповідно до ст. 14.1.156 Податкового
кодексу України, податкове
зобов'язання - сума коштів, яку платник
податків, у тому числі податковий
агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Так, згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, утому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 200.1 ст. 200 згаданого Кодексу
встановлено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. В свою чергу,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198
виникає, у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх ввезенні
на митну територію України (у тому
числі у зв'язку з придбанням та/або
ввезенням таких активів як внесок до
статутного фонду та/або при передачі
таких активів на

баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами

оперативного або фінансового лізингу.

При цьому, відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6
ст. 198 ПК України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за встановленою ставкою,
протягом такого звітного періоду,
окрім іншого, у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Податкова накладна, відповідно до
абзацу першого пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ст.201.1 Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Як вбачається з матеріалів справи, між
Приватним підприємством фірмою "Інекс"
(Довіритель) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"ТАТ-Инвест" (Повірений) укладено
договір доручення №120612 від 12.06.2012 року.
За умовами укладеного договору
Повірений зобов'язується за рахунок
Довірителя та від його імені знайти
замовників, що потребують охоронних
послуг, провести переговори і
забезпечити укладення договорів на
надання охоронних послуг (т. 1 а.с. 15-16).

Реальність виконання умов укладеного
договору №120612 від 12.06.2012 року
підтверджується залученими до
матеріалів справи довіреністю № 10 від
12.06.2012 року (т. 1 а.с. 17), звіту повіреного
про виконання договору доручення № 120612
від 12.06.2012 року (т. 1 а.с. 18), актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ 182, № 301 (т. 1 а.с. 19-20), податковими
накладними № 301 від 16.07.2012 року, № 182 від
10.07.2012 року (т. 1. а.с. 21-22),
рахунком-фактурою № 182 від 10.07.2012 року,
№ 301 від 16.07.2012 року (т. 1 а.с. 23-24), звітом
до договору доручення № 120612 від 12.06.2012
року (т. 2 а.с. 173-208).

В оплату отриманих послуг за договором
з Товариством з обмеженою
відповідальністю "ТАТ-Инвест" позивач
перерахував грошові кошти, що
підтверджуються платіжними
дорученнями та оборотно-сальдовою
відомістю за липень 2012 року, які наявні
в матеріалах справи (т. 1 а.с. 25-27,30).

Із матеріалів справи вбачається, що між
Приватним підприємством фірмою "Інекс"
(Довіритель) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "ДНС Траст"
(Повірений) укладено договір доручення
№100712 від 10.07.2012 року. За умовами
укладеного договору Повірений
зобов'язується за рахунок Довірителя
та від його імені знайти замовників, що
потребують охоронних послуг, провести
переговори і забезпечити укладення
договорів на надання охоронних послуг
(т. 1 а.с. 31-32).

Доказами реальності виконання умов
укладеного договору №100712 від 10.07.2012
року підтверджується залученими до
матеріалів справи довіреністю № 10 від
12.06.2012 року (т. 1 а.с. 34), звіту повіреного
про виконання договору доручення № 100712
від 10.07.2012 року (т. 1 а.с. 33), актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ 392, № 539 (т. 1 а.с. 37-38), податковими
накладними № 392 від 10.08.2012 року, № 539 від
14.08.2012 року (т. 1. а.с. 39-40),
рахунком-фактурою № 392 від 10.08.2012 року,
№ 539 від 14.08.2012 року (т. 1 а.с. 35-36), звітом
до договору доручення № 100712 від 10.07.2012
року ( т.2 а.с.1-36).

Також позивачем були надані платіжні
доручення та оборотно-сальдова
відомість у підтвердження оплати
отриманих послуг, що містяться у
матеріалах справи ( т. 1 а.с. 41-45, 48).

Також між Приватним підприємством
фірмою "Інекс" (Довіритель) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ДНС Траст"
(Повірений) укладено договір доручення
№080812 від 08.08.2012 року. За умовами
укладеного договору Повірений
зобов'язується за рахунок Довірителя
та від його імені знайти замовників, що
потребують охоронних послуг, провести
переговори і забезпечити укладення
договорів на надання охоронних послуг
(т. 1 а.с. 49-50).

Реальності виконання умов укладеного
договору №080812 від 08.08.2012 року
підтверджується залученими до
матеріалів справи довіреністю № 20 від
08.08.2012 року (т. 1 а.с. 51), звіту повіреного
про виконання договору доручення № 080812
від 08.08.2012 року (т. 1 а.с. 52), актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ 533, № 632 (т. 1 а.с. 55-56), податковими
накладними № 533 від 14.09.2012 року, № 632 від
17.09.2012 року (т. 1. а.с. 57-58),
рахунком-фактурою № 533 від 14.09.2012 року,
№ 632 від 17.09.2012 року (а.с. 53-54).

В оплату отриманих послуг за договором
з Товариством з обмеженою
відповідальністю "ДНС Траст" позивач
перерахував грошові кошти, що
підтверджуються платіжними
дорученнями та оборотно-сальдовою
відомістю за липень 2012 року, які наявні
в матеріалах справи (т. 1 а.с. 59-60, 63).

Судом встановлено, що у перевіряємому
періоді між позивачем (Замовник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ГИГ Строй"
(Виконавець) було укладено договір №
280912 від 28.09.2012 року про надання
інформаційно-консультаційних послуг,
відповідно до умов якого Виконавець
повинен надати Замовнику
інформаційно-консультаційних послуги
по вивченню ринку попиту і пропозицій
ринку охоронних послуг на території
України (т. 1. а.с. 64-66).

Із матеріалів справи вбачається, що
реальність укладеного між Позивачем та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ГИГ Строй" договору
підтверджуються завіреними копіями
рахунків-фактур № 1052 від 26.10.2012 року, №
1132 від 29.10.2012 року (а.с. 68-69), актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ 1052, № 1132 (т. 1 а.с. 70-71), податковими
накладними № 1052 від 26.10.2012 року, № 1132
від 29.10.2012 року (т. 1. а.с. 72-73), звіт до
договору № 280912 від 28.09.2012 року (т. 2 а.с.
53-87).

Крім того, суд зазначає, між позивачем
(Довіритель) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "ГИГ Строй"
(Повірений) було укладено договір
доручення № 210812 від 21.08.2012 року,
відповідно до якого Повірений
зобов'язується за рахунок Довірителя
та від його імені знайти замовників, що
потребують охоронних послуг, провести
переговори і забезпечити укладення
договорів на надання охоронних послуг
(т. 1. а.с. 79-80).

Реальність укладеного між Позивачем та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ГИГ Строй" договору
підтверджуються завіреними копіями
довіреністю № 12 від 21.08.2012 року (т. 1 а.с.
81), звіту повіреного про виконання
договору доручення № 210812 від 21.08.2012
року (т. 1 а.с. 82), актами здачі-прийняття
робіт (надання послуг) № 777, № 728 (т. 1 а.с.
85-86), податковими накладними № 728 від
19.09.2012 року, № 777 від 20.09.2012 року (т. 1. а.с.
87-88), рахунком-фактурою № 777 від 20.09.2012
року, № 728 від 19.09.2012 року (а.с. 83-84).

Також між позивачем (Довіритель) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ГИГ Строй"
(Повірений) було укладено договір
доручення № 050712 від 05.07.2012 року,
відповідно до якого Повірений
зобов'язується за рахунок Довірителя
та від його імені знайти замовників, що
потребують охоронних послуг, провести
переговори і забезпечити укладення
договорів на надання охоронних послуг
(т. 1. а.с. 95-96).

Реальність укладеного між Позивачем та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ГИГ Строй" договору
підтверджуються завіреними копіями
довіреністю № 10 від 05.07.2012 року (т. 1 а.с.
97), звіту повіреного про виконання
договору доручення № 050712 від 05.07.2012
року (т. 1 а.с. 98), актами здачі-прийняття
робіт (надання послуг) № 181, № 381 (т. 1 а.с.
101-102), податковими накладними № 181 від
10.08.2012 року, № 381 від 20.08.2012 року (т. 1. а.с.
103-104), рахунком-фактурою № 181 від 10.08.2012
року, № 381 від 20.08.2012 року (а.с. 99-100).

В оплату отриманих послуг за
договорами з Товариством з обмеженою
відповідальністю "ГИГ Строй" позивач
перерахував грошові кошти, що
підтверджуються платіжними
дорученнями, оборотно - сальдовою
відомістю по рахунку, які наявні в
матеріалах справи (т. 1 а.с. 74-78, 89-94, 105-111).

У підтвердження виконання за
договорами, що укладені між позивачем
та ТОВ "Тат-Инвест", ТОВ "ДНС Траст", ТОВ
"ГИГ Строй", позивачем були надані до
матеріалів справи договори про
охорону, наказ про затвердження
переліку послуг, наказ про розробку
проекту нової послуги (т. 1. а.с. 209-213, т. 2
а.с. 37-52, 88-110).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 р. №996-XIV
(далі - Закон України №996-XIV)
господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства; первинний документ -
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення; фінансова звітність -
бухгалтерська звітність, що містить
інформацію про фінансове становище,
результати діяльності та рух грошових
коштів підприємства за звітний період.

Згідно до ст. 3 Закону України №996-XIV
метою ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства.

Бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Статтею 9 Закону України №996-XIV
визначено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Тобто, документальному підтвердженню
підлягає одна із вище зазначених подій,
і якщо дана подія оформлена первинним
документом, що містить усі обов'язкові
реквізити, визначені ч. 2. ст. 9 Закону
України №996-XIV, то дана обставина є
належним доказом реальності
господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Враховуючи викладене, колегія суддів
зазначає, що надані позивачем
документи відповідають положенням
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
та підтверджують факт здійснення
спірних господарських операцій.

Таким чином, позивач та ТОВ "ТАТ-Инвест",
ТОВ "ДНС Траст", ТОВ "ГИГ Строй" належним
чином оформили договірні
правовідносини та на виконання вимог
податкового законодавства оформили
первинні документи податкової та
бухгалтерської звітності, які
відповідають вимогам чинного
законодавства України.

Враховуючи, що усі первинні документи
бухгалтерського обліку позивача
відповідають вимогам чинного
законодавства, а тому є
необґрунтованим висновок відповідача
щодо встановлення позивачу порушення
п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу
України та відповідно донараховано
податок на прибуток за 3-4 кв. 2012р. в сумі
89373 грн.

Що стосується посилання відповідача на
акти перевірки ДПІ у Куйбишевському
районі м.Донецька від 15.11.2012 року №
2941/15/38310874, від 24.12.2012 року № 343/15-2/38310874,
від 15.11.2012 року № 2940/15/38264462, від 28.09.2012
року № 2452/1552/38220399 та Вирок
Куйбишевського районного суду
м.Донецька від 03.06.2013 року, то вказані
посилання відповідача є
необґрунтованими, оскільки у
відповідності до вимог ст. 61
Конституції України юридична
відповідальність має індивідуальний
характер, а отже господарська
діяльність контрагентів позивача не
вказує на нереальність укладених
правочинів з ТОВ "ТАТ-Инвест", ТОВ "ДНС
Траст", ТОВ "ГИГ Строй" за перевіряємий
період.

Ця позиція узгоджується із практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, у
справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії"
(заява № 3991/03) Європейський Суд з прав
людини у своєму рішенні від 22 січня 2009
року зазначив, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги
Приватного підприємства фірми "Інекс" -
є обґрунтовані, та підлягають
задоволенню .

Доводи відповідача про відсутність
реального характеру відповідних
операцій суду не доведено та вони не
підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що
при прийнятті рішення суд першої
інстанції дійшов вичерпних юридичних
висновків щодо встановлення обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
постанова суду першої інстанції не
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.12.2013р. по
справі № 820/12620/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бондар
В.О.Судді(підпис) (підпис) Калитка О.М.
Кононенко З.О. Повний текст ухвали
виготовлений 10.03.2014 р.