Справа № К/9991/429/12-С
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2014 р.
м.Київ
К/9991/429/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя
Голяшкін О.В. (доповідач),

судді
Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Соснівського районного суду
м.Черкаси від 14 березня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 грудня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Черкаської міської ради, третя особа -
ОСОБА_3, про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Черкаської міської
ради, третя особа - ОСОБА_3, в якому
просила скасувати рішення Черкаської
міської ради від 03 березня 2005 року №8-26
в частині передачі у власність ОСОБА_3
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Соснівського районного
суду м.Черкаси від 14 березня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 01 грудня 2011 року, в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними
рішеннями, ОСОБА_2 звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
судів першої та апеляційної інстанції
скасувати, прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

У касаційній скарзі, з посиланням на
положення ст.ст.88, 198 Земельного кодексу
України, зазначає, що вона не була
повідомлена про передачу третій особі
у власність земельної ділянки та
видачу державного акта, чітких меж
земельних ділянок не визначено, що є
причиною суперечок між співвласниками
домоволодіння на вказаній ділянці.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Позивачем оскаржується рішення
Черкаської міської ради від 03 березня
2005 року №8-26 «Про передачу земельних
ділянок у власність та в оренду
громадянам» в частині передачі ОСОБА_3
у власність земельної ділянки по
АДРЕСА_1 площею 234 м.кв.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначала про порушення її прав на
земельну ділянку як співвласника
будинку АДРЕСА_1, порушення вимог
ст.ст.88, 198 Земельного кодексу України,
оскільки міською радою передана
земельна ділянка ОСОБА_3 без
відповідного погодження меж та
встановлення порядку користування
земельною ділянкою.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 23 листопада 2009
року звернулась до Соснівського
районного суду м.Черкаси із заявою про
визнання права власності на самочинне
будівництво, а саме: кухню загальною
площею 8,6 кв.м. та коридор загальною
площею 8,5 кв.м. в квартирі АДРЕСА_2. 04
березня 2010 року ОСОБА_3 направив до
Соснівського районного суду м.Черкаси
заперечення на позовну заяву, де
повідомив, що є власником 45/100 будинку
по АДРЕСА_3, та, згідно державного акту
серії ЯА № 467255 на підставі рішення
Черкаської міської ради від 03 березня
2005 року № 8-26 йому належить на праві
власності земельна ділянка за вказаною
адресою площею 206 м.кв. та 28 м.кв. у
спільному користуванні.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції
про неправильність та безпідставність
застосування судом першої інстанції
положень ст.100 КАС України, при цьому
вважає необґрунтованими та
передчасними висновки апеляційного
суду щодо відмови у задоволенні позову,
оскільки такі висновки зроблені з
порушенням встановлених ст.159 КАС
України вимог щодо законності та
обґрунтованості судового рішення.

Рішення суду апеляційної інстанції
мотивовано тим, що на момент прийняття
оспорюваного рішення позивач не була
суміжним землекористувачем земельної
ділянки, яка передана третій особі, і
будь-якого погодження з ОСОБА_2 вказана
процедура не потребувала.

Разом з цим, зі справи вбачається, що
позивач мешкає та є співвласником
будинку АДРЕСА_1.

Ні судом першої, ні судом апеляційної
інстанції не враховані положення
ст.ст.88, 89 Земельного кодексу України
щодо права спільної власності на
земельну ділянку співвласників жилого
будинку та встановленого законом
порядку володіння та користування
земельною ділянкою, що знаходиться у
спільній власності. Судами не
встановлено, чи визначався мешканцями
та співвласниками житлового будинку
АДРЕСА_1 порядок користування
прилеглою земельною ділянкою. Також, не
надана оцінка відповідності
оскаржуваного рішенню міської ради
положенням ст.120 Земельного кодексу
України щодо передачі у власність
земельної ділянки, на якій
розташований житловий будинок, що
належить кільком особам.

Відповідно до положень ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до ч.2 ст.227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки судами порушені вимоги щодо
всебічного, повного та об'єктивного
дослідження усіх фактичних обставин,
що мають значення для правильного
вирішення справи, що призвело до
ухвалення рішення, яке не відповідає
вимогам щодо законності та
обґрунтованості і таке неправильне
вирішення справи не може бути усунено
судом касаційної інстанції, рішення
судів попередніх інстанцій підлягає
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд.

Під час нового розгляду судам слід
врахувати вищенаведене та прийняти
обґрунтоване та законне рішення за
результатами повного, всебічного та
об'єктивного розгляду всіх обставин
справи в їх сукупності.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Соснівського районного суду
м.Черкаси від 14 березня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 грудня 2011
року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді