Справа № 2а-0870/6457/11
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2014 р.
К/9991/48926/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Олексієнка М.М., Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Запорізьке автотранспортне
підприємство-12329» на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 27 вересня
2011 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10 липня 2012 року по справі №
2а-0870/6457/11

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Заводському районі
м. Запоріжжя (далі -
Управління)

до Приватного акціонерного
товариства «Запорізьке
автотранспортне
підприємство-12329» (далі - ПАТ
«Запорізьке автотранспортне

підприємство-12329»)

про відшкодування витрат,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2011 року Управління звернулось
до суду з позовом, в якому просило
стягнути з ПАТ «Запорізьке
автотранспортне підприємство-12329» 47048,12
грн. заборгованість з відшкодування
витрат на виплату та доставку пенсій за
період з 1 вересня 2009 року по 1
вересня 2010 року, призначених
відповідно до пункту «з» статті
13 Закону України від 5 листопада 1991 року
№ 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»
(далі - Закон № 1788-ХІІ).

На обґрунтування позову Управління
послалося на те, що ПАТ «Запорізьке
автотранспортне підприємство-12329» є
платником збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування, а тому
згідно з абзацом 4 пункту 1 статті 2
Закону України від 26 червня 1997
року № 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон №400/97-ВР) зобов'язане
відшкодовувати зазначені витрати.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 27 вересня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 10 липня 2012
року, позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Запорізьке
автотранспортне підприємство-12329» на
користь Управління 47048,12 грн. витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій за
період з березня 2011 року по
червень 2011 року включно.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, ПАТ «Запорізьке
автотранспортне підприємство-12329»
подало касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати судові рішення
першої та апеляційної інстанцій і
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що ПАТ «Запорізьке
автотранспортне
підприємство-12329» є платником збору на
обов'язкове пенсійне страхування
відповідно до Закону №400/97-ВР та
платником страхових внесків
відповідно до статті 15 Закону України
від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Колишнім працівникам відповідача, які
працювали водіями міського
пасажирського транспорту, призначено
пенсії на пільгових умовах згідно з
пунктом «з» статті 13 Закону № 1788-ХІІ. За
період березень - червень 2011 року у
відповідача утворилась заборгованість
з відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку цих пенсій у сумі
47048,12 грн.

Задовольняючи позов про стягнення з
ПАТ «Запорізьке автотранспортне
підприємство-12329» заборгованості з
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій за період березень -
червень 2011 року у сумі 47048,12 грн., суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що згідно з абзацом 4
пункту 1 статті 2 Закону № 400/97-ВР для
платників збору, визначених пунктами 1
та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які
є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» і «з» статті 13 Закону №
1788-ХІІ до досягнення працівниками
пенсійного віку, передбаченого статтею
12 цього Закону. Враховуючи те, що після
набрання чинності 1 січня 2004 року
Законом № 1058-ІV порядок відшкодування
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій не змінився,
відповідач зобов'язаний відшкодувати
ці витрати Управлінню.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Із матеріалів справи вбачається, що
вимоги про стягнення з ПАТ «Запорізьке
автотранспортне підприємство-12329»
заборгованості з відшкодування витрат
на виплату та доставку пенсій за період
березень - червень 2011 року Управлінням
у позовній заяві не заявлялось.

Відповідно до позовної заяви
Управління просить стягнути з позивача
заборгованість з відшкодування витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пункту «з»
статті 13 Закону № 1788-ХІІ у сумі 47048,12
грн. за період з 1 вересня 2009 року по 1
вересня 2010 року (а.с.2-5).

До суду з позовом позивач звернувся 9
серпня 2011 року, тобто з пропущенням
шестимісячного строку на звернення до
суду. Заяви про поновлення строків
звернення до суду з адміністративним
позовом Управління не подавало.

Статтями 99 та 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) регламентовано та
встановлено правила щодо строків
звернення до суду та наслідків їх
пропуску в адміністративному
судочинстві.

Відповідно до частини 2 статті 5 КАС
України провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Так, відповідно до частини 1 статті 99
КАС України адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Частиною 2 статті 99 КАС України в
редакції чинній на момент звернення
позивача до суду визначалось, що для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Статтею 100 зазначеного Кодексу
визначено, що адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала. Позовна заява
може бути залишена без розгляду як на
стадії вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Даним обставинам судами не надано
належної оцінки з урахуванням строків
звернення до суду.

Відповідно до положень статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України законним є рішення, ухвалене
відповідно до норм матеріального права
при дотримання норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно та всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були дослідженні в судовому
засіданні.

Враховуючи, що передбачені
процесуальним законодавством межі
перегляду справи в касаційній
інстанції не дають права встановлювати
та визнавати доведеними обставини, що
не були встановлені попередніми
судовими інстанціями, оскаржувані
судові рішення у справі підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції відповідно до частини 2
статті 227 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Під час нового розгляду справи суду
необхідно врахувати все вище
викладене, всебічно і повно з'ясувати і
перевірити всі фактичні обставини
справи та прийняте обґрунтоване і
законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Запорізьке
автотранспортне підприємство-12329»
задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 27 вересня
2011 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10 липня 2012 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ємельянова В.І.

Судді
Олексієнко М.М.

Рецебуринський Ю.Й.