Справа № 755/5372/14-а
Суддя: Марфіна Н. В.
Дата ухвалення: 2014-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/5372/14-а
"07" березня 2014 р. суддя
Дніпровського районного суду м. Києва
Марфіна Н.В. розглянувши в порядку
скороченого провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у Дніпровському районі м. Києва
про визнання дійне неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, -
у с т а н о в и л а:
18.02.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Дніпровському районі м. Києва
про визнання дійне неправомірними та
зобов'язання вчинити дії. Свої позовні
вимоги обґрунтовує тим, що з серпня 1983
року по 19 березня 2010 року він працював
на посаді судді і 19.03.2010 року був
звільнений у відставку з посади судді
Вищого адміністративного суду України
маючи стаж роботи 26 років 07 місяців.
Розмір щомісячного грошового
утримання як на момент виходу у
відставку так і до теперішнього часу у
позивач отримав у Вищому
адміністративному суді України
довідку про те, що заробітна плата
судді на посаді, яку він займав до
грн. У зв'язку з наведеним позивач
звернувся до відповідача з вимогою про
здійснення перерахунку довічного
грошового утримання на підставі
діючого розміру суддівської
винагороди працюючого судді, однак у
здійсненні перерахунку позивачу було
відмовлено із посиланням на те, що
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» відповідного
перерахунку для судді Вищого
адміністративного суду України у
відставці не передбачено. Вказану
відмову позивач вважає неправомірною
виходячи з положень Законі України
«Про судоустрій і статс суддів», «Про
судоустрій України», «Про статус
суддів» та роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України №8 від 13.02.2007
року «Про незалежність судової влади»
і просить суд визнати відмову
відповідача у перерахунку довічного
грошового утримання неправомірною,
зобов'язати відповідача провести
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання починаючи з 01.01.2013
року та виплатити заборгованість у
розмірі різниці за результатами
проведеного перерахунку з 01.01.2013 року
по день фактичного перерахунку.
До суду від відповідача письмові
заперечення проти позовних вимог
ОСОБА_1 не надійшли, отже суд вирішує
справу на підставі наявних у ній
Дослідивши матеріали справи, приходжу
до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 працював на посаді судді з
серпня 1983 року, а з січня 2005 року по
15.04.2010 року на посаді судді Вищого
адміністративного суду України.
Відповідно до Постанови Верховної Ради
України від 15 квітня 2010 року звільнений
з посади судді Вищого
адміністративного суду України у
Після звільнення позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва про
призначення йому довічного
щомісячного грошового утримання.
За змістом наявних доказів, позивачу
призначене щомісячне довічне грошове
зазначеному розмірі виплачується до
Згідно довідки Вищого
адміністративного суду України №275 від
11.12.2013 року, суддівська винагорода, яка
враховується при призначенні
(перерахунку) довічного грошового
утримання суддям у відставці, з 01.01.2013
16.12.2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про проведення
перерахунку обчислення щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці відповідно до наданої йому
довідки Вищого адміністративного суду
України про збільшення суддівської
винагороди для обчислення
щомісячного грошового утримання судді
у відставці (а.с.9).
Листом від 25.12.2013 року відповідач йому
відмовив у проведенні перерахунку,
мотивуючи свої дії відсутністю
законодавства, яке б передбачало
перерахунок довічного грошового
утримання судді Вищого
адміністративного суду України у
Згідно підпункту 1 пункту 2 розділу ХІІ
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про судоустрій і статус суддів», Закон
України «Про статус суддів» визнаний
таким, що втратив чинність, крім статті
43, частин 5-13 статті 44, які втрачають
чинність з 1 січня 2011 року.
Як встановлено судом, позивач був
звільнений у відставку з 15.04.2010 року, а
тому на позивача поширюються гарантії
соціального захисту суддів у
відставці, передбачені статтею 43
Закону України «Про статус суддів».
Застосовувати в даному випадку
положення ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», яка
регулює порядок призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці, підстав
немає, оскільки зазначена законодавча
норма поширюється на суддів, які
звільнились у відставку після 01.01.2011
Відповідно до ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.
Статус судді передбачає надання йому в
майбутньому статусу судді у відставці,
що також є гарантією належного
здійснення правосуддя, дає підстави
ставити до суддів високі вимоги і
зберігати довіру до їх компетентності
Надання судді за рахунок держави
матеріального і соціального захисту
(заробітна плата, пенсія, щомісячне
довічне грошове утримання тощо), що
відповідає його високому статусу, є
гарантією забезпечення незалежності.
Особливість щомісячного довічного
грошового утримання полягає у
правовому регулюванні, а також у
джерелах його фінансування, умови і
порядок виплати якого визначені
Конституцією України та Законами
Статтею 43 Закону України "Про статус
суддів" від 15.12.1992р. (що діяв на момент
виходу у відставку позивача) визначено,
що кожен суддя за умови, що він працював
на посаді судді не менше 20 років, має
право на відставку, тобто на звільнення
його від виконання обов'язків за
власним бажанням або у зв'язку з
закінченням строку повноважень.
Крім того, застосовуючи положення ч. 4
ст. 43 Закону України «Про статус
суддів» до спірних правовідносин, суд
враховує вимоги ст. 22 Конституції
України, згідно якої при прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
Відповідно до припису цієї статті
Закону, судді у відставці, який має
стаж роботи на посаді судді не менше 20
років, виплачується за його вибором
пенсія або звільнене від сплати
податку щомісячне довічне грошове
утримання в розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді. За кожний
повний рік роботи понад 20 років на
посаді судді розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді.
Таким чином, на час виходу позивача у
відставку, законом були визначені
принципи призначення довічного
утримання. Це наявність стажу роботи на
посаді судді більш ніж 20 років та
відсоткове відношення довічного
утримання від грошового утримання
працюючого судді на відповідній
посаді. При цьому, Закон мав нормативне
формулювання: «грошового утримання
судді, працюючого на відповідній
Відповідно до абз. 3 п.1 постанови
Верховної Ради України від 15.12.1992р., з
подальшими змінами, «Про порядок
введення в дію Закону України» «Про
статус суддів», у разі зміни
заробітної плати суддів розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
обчислюється, виходячи з нового
розміру заробітної плати судді, який
працює на відповідній посаді.
Пунктом 63 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" від 28.12.2007р. було
виключено абз. 3 п. 1 постанови Верховної
Ради України "Про порядок введення в
дію Закону України "Про статус суддів".
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008 визнано таким, що
не відповідає Конституції України (є
неконституційними), положення п. 63
розділу II "Внесення змін до деяких
законодавчих актів України" Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України".

Таким чином, вказана норма постанови
ВР України була чинною до 30.07.2012 року -
набрання чинності Законом України
«Про судоустрій і статус суддів»,
проте, суд вважає, що вказана норма
підлягає застосуванню і до спірних
правовідносин, оскільки регулювала
порядок реалізації норми статті 43
Закону України "Про статус суддів" від
15.12.1992 р., яка була діючою на момент
призначення позивачу довічного
грошового утримання.

Відповідно до статті 9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 8 КАС України в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Забороняється
відмова в розгляді та вирішенні
адміністративної справи з мотивів
неповноти, неясності, суперечливості
чи відсутності законодавства, яке
регулює спірні відносини.

У відповідності до ч. 2 ст. 43 Закону
України «Про статус суддів», який діяв
на момент спірних правовідносин, за
суддею, який перебуває у відставці,
зберігається звання судді і такі ж
гарантії недоторканності та
соціального захисту як до виходу у
відставку.

У рішенні Конституційного Суду України
від 11.10.2005 року №8-рп/2005 зазначено, що
конституційний статус судді
передбачає надання йому в майбутньому
статусу судді у відставці, що є також
гарантією належного здійснення
правосуддя, надання судді за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту (заробітна плата, пенсія,
щомісячне довічне грошове утримання
тощо), що відповідає його високому
статусу, є гарантією забезпечення
незалежності.

У правовій позиції Конституційного
Суду України, висловленій ним в Рішенні
у справі про гарантії незалежності
суддів від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, а
також у низці його попередніх рішень,
зокрема, від 24 червня 1999 року №6-рп/99
(справа про фінансування суддів), від 20
березня 2002 року №5-рп/2002 (справа щодо
пільг, компенсацій і гарантій), від 01
грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про
незалежність суддів як складову
їхнього статусу), від 01 грудня 2004 року
№20-рп/2004 (справа про зупинення дії або
обмеження пільг, компенсацій і
гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005
(справа про рівень пенсії і щомісячного
грошового утримання), Конституційний
Суд України наголошує, що частина 3
статті 22 Конституції України
встановила, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів, не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Конституційний Суд України у рішенні
від 01 грудня 2004 року №20-рп/2004 сформував
правову позицію, згідно з якою норми
про матеріальне і побутове
забезпечення суддів, встановлені
статтею 44 Закону України «Про статус
суддів», не можуть бути скасовані чи
знижені без відповідної компенсації.
Надання суддям передбачених цим
Законом пільг, компенсацій та гарантій
не може ставитися у залежність від
грошових доходів судді і тим самим не
можуть знижуватися гарантії їх
незалежності.

Вищезазначеними нормами закону
встановлені гарантії матеріального
забезпечення судді у відставці, які не
може бути знівельована в зв'язку з тим,
що органи державної влади не
встановили порядку, за яким зазначена
гарантія повинна бути дотримана.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідач не надав суду жодних
доказів в обґрунтування правомірності
своїх дій.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку про
протиправність дій відповідача та,
виходячи з встановлених обставин
справи, вважає наявними законні
підстави для задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ст. 129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
суддівська винагорода регулюються цим
Законом, Законом України «Про
Конституційний Суд України» та не може
визначатися іншими
нормативно-правовими актами.

Таким чином, відповідач зобов'язаний
здійснити перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання ОСОБА_1
і виплачувати позивачу щомісячне
довічне грошове утримання у
урахуванням збільшеного розміру
суддівської винагороди працюючого
судді Вищого адміністративного суду
України, починаючи з 01.01.2013 року, згідно
довідки Вищого адміністративного суду
України №275 від 11.12.2013 року про
заробітну плату для перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», максимальний розмір пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання, призначених (перерахованих)
відповідно до ряду нормативно-правових
актів, в тому числі до Закону України
«Про судоустрій і статус судді», не
може перевищувати десяти прожиткових
мінімумів, установлених для осіб, які
втратили працездатність.

Згідно ст. ст. 1. 2 розділу ІІ
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», цей
Закон набирає чинності з 1 жовтня 2011
року, а обмеження пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що щомісячне
довічне грошове утримання призначено
позивачу до набрання чинності Законом
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», тому на даний час позивач має
право одержувати щомісячне довічне
грошове утримання працюючого на
відповідній посаді судді без будь-яких
граничних обмежень.

На підставі викладеного, керуючись ст.
22 Конституції України, ст. 129 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів», ст. 43 Закону України «Про
статус суддів», Законом України «Про
міри законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», ст.ст.
6-14, 18, 69-71, 86, 158-163, 183-2, 254 КАС України, -

п о с т а н о в и л а:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва про визнання дійне
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії - задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Дніпровському районі м.
Києва щодо відмови ОСОБА_1 в
перерахуванні довічного грошового
утримання - неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Дніпровському районі м.
Києва провести перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1 з
01.01.2013 року на підставі пред'явленої
довідки Вищого адміністративного суду
України про заробітну плату для
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
№275 від 11.12.2013 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Дніпровському районі м.
Києва виплатити ОСОБА_1 заборгованість
в розмірі недоплаченої за результатами
відповідного перерахунку різниці
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці за весь
період недоплат з 01.01.2013 року по день
фактичного перерахунку.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпровський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя -