Справа № 802/537/14-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 лютого 2014 р.
Справа № 802/537/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Сала
П.І.,

за участю

секретаря судового засідання:
Кошевого Б.А.,

представника позивача:
Мавроді Р.Ф.,

представника відповідача:
Білоконь Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: Вінницької митниці
Міністерства доходів і зборів України

до: управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області

про: визнання дій протиправними та
скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2014 року Вінницька митниця
Міністерства доходів і зборів України
(далі - Вінницька митниця) звернулась до
суду з адміністративним позовом, у
якому просить визнати протиправними
дії головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області та скасувати
прийняту ним постанову від 08.02.2014 року
про відкриття виконавчого провадження
ВП № 41965767 з виконання постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 08.01.2014 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що на
виконанні у відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції знаходився
виконавчий лист № 802/4267/13-а від 19.12.2013
року, виданий Вінницьким апеляційним
адміністративним судом про
зобов'язання Вінницької митниці
здійснити митне оформлення партії
голонасінного гарбузового насіння у
режимі "експорт" згідно митної
декларації № 401090000/2013/019085. На виконання
даного судового рішення Вінницькою
митницею було розпочато відповідну
процедуру та вживались усі передбачені
законодавством дії щодо проведення
митного оформлення товару. Однак,
враховуючи те, що митне оформлення є
тривалим процесом, який вимагає
виконання певних дій як митним органом,
так і суб'єктом зовнішньоекономічної
діяльності, рішення суду у
встановлений державним виконавцем
термін виконано не було. 27.12.2013 року
позивач звернувся до державного
виконавця із заявою про відкладення
виконавчих дій у зв'язку з наявністю
обставин, які ускладнюють виконання
судового рішення, проте відповідач
протиправно відмовив в задоволенні
цієї заяви, надіславши листа № 8/2.1-28/7
від 08.01.2014 року. Разом із тим, ухвалою
Вінницького окружного
адміністративного суду від 13.01.2014 року
було частково задоволено заяву
Вінницької митниці та відстрочено
виконання постанови суду від 08.11.2013
року терміном на 10 днів до 24.01.2014 року
включно. Таким чином, на думку позивача,
судом визнано наявність поважних
обставин, які утруднюють виконання
судового рішення, а тому постанова
державного виконавця від 08.02.2014 року
про відкриття виконавчого провадження
ВП № 41965767 є протиправною.

У судовому засіданні представник
позивача повністю підтримала заявлені
позовні вимоги, надала пояснення
згідно з наведеними в позовній заяві
обґрунтуваннями та уточнила, що під
діями відповідача, які Вінницька
митниця просить суд визнати
протиправними, слід розуміти дії
державного виконавця щодо складання
(прийняття) оскаржуваної постанови.
Також зазначила, що постанову про
стягнення виконавчого збору від 08.01.2014
року Вінницька митниця у встановленому
законом порядку не оскаржувала,
оскільки не отримувала її копії.
Просить суд адміністративний позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
заперечила та пояснила, що постанова
від 08.02.2014 року про відкриття
виконавчого провадження ВП № 41965767
винесена державним виконавцем
відповідно до вимог чинного
законодавства, на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Законом України "Про виконавче
провадження", а тому адміністративний
позов не може бути задоволений.

Дослідивши матеріали адміністративної
справи, заслухавши пояснення
представників сторін та оцінивши інші
докази, які є у справі в їх сукупності,
суд доходить висновку, що у задоволенні
адміністративного позову належить
відмовити з огляду на таке.

Встановлено, що 19.12.2013 року Вінницьким
апеляційним адміністративним судом
видано виконавчий лист № 802/4267/13-а про
зобов'язання Вінницької митниці
здійснити митне оформлення партії
голонасінного гарбузового насіння у
режимі "експорт" згідно митної
декларації № 401090000/2013/019085.

Постановою головного державного ВПВР
УДВС ГУЮ у Вінницькій області від 23.12.2013
року на підставі вищевказаного
виконавчого документа відкрито
виконавче провадження ВП № 41332099 та
надано боржнику Вінницькій митниці
строк для самостійного виконання
рішення суду до 30.12.2013 року.

Оскільки у зазначений строк рішення
суду виконано не було, 08.01.2014 року
головним державним виконавцем ВПВР
УДВС ГУЮ у Вінницькій області винесено
постанову про стягнення з Вінницької
митниці виконавчого збору у розмірі 1360
грн.

В подальшому оскаржуваною постановою
від 08.02.2014 року відповідачем відкрито
виконавче провадження ВП № 4196576 з
виконання даної постанови про
стягнення з боржника виконавчого
збору.

Надаючи оцінку правомірності цього
рішення органу державної виконавчої
служби, суд керується наступними
мотивами.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" (далі - Закон №
606-XIV) виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, зазначених у цьому Законі,
спрямованих на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які здійснюються на
підставах, у спосіб та в межах
повноважень, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
виданими відповідно до цього Закону та
інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 цього Закону
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу
службу".

Частиною 1 статті 11 Закону № 606-XIV
визначено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону № 606-XIV
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону № 606-XIV
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу є виконавчими
документами, які підлягають виконанню
державною виконавчою службою.

Таким чином, виходячи з вимог
вищезазначеного Закону у взаємозв'язку
з положеннями Закону України "Про
державну виконавчу службу", державний
виконавець зобов'язаний неупереджено,
своєчасно та повно вживати заходів
щодо примусового виконання рішень,
встановлених Законом України "Про
виконавче провадження".

Як вбачається з матеріалів справи,
08.01.2014 року в рамках виконавчого
провадження ВП № 41332099 головним
державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у
Вінницькій області винесено постанову
про стягнення з боржника Вінницької
митниці виконавчого збору в розмірі 1360
грн. за невиконання рішення суду у
наданий державним виконавцем строк.

Копія вказаної постанови направлена на
адресу позивача листом № 7/2-1-28/7 від
08.01.2014 року з роз'ясненням у тексті
самої постанови можливості її
оскарження у встановлений законом
порядок і строк.

Право на оскарження постанови про
стягнення виконавчого збору також
безпосередньо передбачене у ч. 1 ст. 28
Закону України "Про виконавче
провадження".

Водночас згідно з ч. 1 ст. 25 Закону № 606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання і цей документ відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

Судом встановлено, що постанова ВПВР
УДВС ГУЮ у Вінницькій області від 08.01.2014
року про стягнення з боржника
виконавчого збору у розмірі 1360 грн.
Вінницькою митницею у визначеному
законом порядку не оскаржувалась,
оскільки, як пояснив представник
позивача, митниці не було відомо про
існування такої постанови і її копії
вона не отримувала.

Разом із тим, наведені в позовній заяві
обґрунтування позовних вимог
переважно стосуються законності
винесення відповідачем саме
вищезазначеної постанови про
стягнення виконавчого збору, яка однак
не є предметом спору у даній справі.

Натомість суд не вбачає правових
підстав для висновку про
неправомірність оскаржуваної
постанови від 08.02.2014 року про відкриття
виконавчого провадження, яка винесена
державним виконавцем з дотриманням
вимог Закону України "Про виконавче
провадження" та за відсутності
перешкод для відкриття виконавчого
провадження, що передбачені ст.ст. 25, 26
цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, зокрема, чи прийняті
(вчинені) вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС
України), а згідно з ст. 86 КАС України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість доводів сторін,
оцінивши докази суб'єкта владних
повноважень на підтвердження
правомірності свого рішення, а також
докази, надані позивачем, суд приходить
до переконання про відсутність підстав
для задоволення адміністративного
позову Вінницької митниці в частині
скасування постанови відповідача від
08.02.2014 року про відкриття виконавчого
провадження ВП № 41965767 з виконання
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору від 08.01.2014 року.

Крім того, не підлягають задоволенню
позовні вимоги в частині визнання
неправомірними дій державного
виконавця щодо прийняття оскаржуваної
постанови, адже у даному випадку
предметом спору є рішення суб'єкта
владних повноважень, тобто постанова
державного виконавця про відкриття
виконавчого провадження, а не певні дії
щодо її складання як помилково вважає
позивач.

В силу положень ч. 2 ст. 94 КАС України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторонни-суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійсненні нею
документально підтверджені судові
витрати. Оскільки відповідачем не
представлено суду документального
підтвердження судових витрат,
пов'язаних з розглядом справи, питання
про стягнення таких витрат з позивача
судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158, 160, 162, 163, 167,
181, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова у повному обсязі складена
05.03.2014 року.

Суддя
Сало Павло Ігорович