Справа № 2а/1970/2369/12
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/71061/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.

Кочана В.М.,

Ситникова О.Ф.

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Державної податкової служби
в Тернопільській області про
скасування наказу, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 04 липня 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 16 жовтня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Державної податкової
служби в Тернопільській області, в
якому просив поновити його на роботі у
Відділі податкової міліції ДПІ у
Чортківському районі ДПС в
Тернопільській області на
рівнозначній посаді; стягнути з
відповідача середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 31.03.2012р. до дня
поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог
позивач, зокрема, вказав, що звільнення
його через скорочення штатів було
незаконним в зв'язку з тим, що
фактичного скорочення штату не
відбулось, а скорочено лише вакантні
посади; крім того, відповідачем не
враховано переважного права позивача
на залишення на роботі й не з'ясовано
можливості подальшого використання
позивача на службі; запропонована ж
йому посада знаходилась в іншому
населеному пункті, що потягло б за
собою переїзд разом із сім'єю до іншого
місця проживання, тобто істотну зміну
умов служби (праці).

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 04 липня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 16 жовтня 2012
року, в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
виходили з того, що звільнення позивача
проведено правомірно та з дотриманням
вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просив рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Відповідач в письмових запереченнях на
касаційну скаргу проти доводів та
вимог останньої заперечив, вважаючи їх
безпідставними, а рішення судів
попередніх інстанцій, які він просить
залишити без змін, - обґрунтованими та
законними.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач з 10.06.1999р.
безперервно служив в органах
податкової міліції ДПА в
Тернопільській області, про що
свідчать відповідні записи у його
трудовій книжці, й остання посада, яку
займав позивач перед звільненням, -
виконуючий обов'язки завідувача
оперативно-розшукового сектору
Відділу податкової міліції ДПІ у
Чортківському районі, спеціальне
звання - майор податкової міліції.

23.01.2012р. Головою комісії з проведення
реорганізації ДПА в Тернопільській
області, головою ДПС у Тернопільській
області було прийнято наказ №8-0 «Про
попередження співробітників
податкової міліції про наступне
звільнення», відповідно до якого
наказано попередити про наступне
звільнення з органів податкової
міліції у зв'язку з реорганізацією
державних податкових інспекцій в
Тернопільській області та скороченням
чисельності згідно з підпунктом «г»
пункту 64 (через скорочення штатів)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
PCP, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114
(далі - Положення №114), зокрема, -
виконуючого обов'язки завідувача
оперативно-розшукового сектору
Відділу податкової міліції ДПІ у
Чортківському районі майора
податкової міліції ОСОБА_4.

Наступного дня, тобто 24.01.2012р., позивач
був ознайомлений із попередженням про
наступне звільнення на підставі
підпункту «г» пункту 64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ (через скорочення
штатів) у зв'язку з прийняттям
вищезазначеного наказу №8-0 від 23.01.2012р.
«Про попередження співробітників
податкової міліції про наступне
звільнення», про що свідчить його
власноручний підпис на даному
попередженні.

27.03.2012р. позивачу було запропоновано
посаду старшого оперуповноваженого
Відділення оперативного супроводження
адміністрування ПДВ відділу
податкової міліції Тернопільської
ОДПІ Тернопільської області Державної
податкової служби, від якої він у той же
день відмовився, що підтверджується
його власноручним підписом на
повідомленні й Актом комісії від
27.03.2012р.

30 березня 2012 року Головою ДПС у
Тернопільській області прийнято наказ
№108-о «Про звільнення ОСОБА_4»,
відповідно до якого позивача звільнено
з посади та органів податкової міліції
в запас за пунктом 64 підпунктом «г»
Положення (через скорочення штатів) 30
березня 2012 року, а підставою для
звільнення позивача у вказаному наказі
визначено: рапорт ОСОБА_4, наказ ДПА в
Тернопільській області №8-0 від 23.01.2012р.
«Про попередження співробітників
податкової міліції про наступне
звільнення», попередження про наступне
звільнення.

Наказом ДПС у Тернопільській області
від 11.04.2012р. №118-о до наказу ДПС у
Тернопільській області від 30.03.2012р.
№108-о «Про звільнення ОСОБА_4» внесено
зміни та, зокрема, у підставі
звільнення слова «рапорт ОСОБА_4»
виключено.

Не погоджуючись із звільненням з
посади та органів податкової міліції,
позивач звернувся до суду з позовом, в
задоволенні якого, як вже вказувалось,
судами попередніх інстанцій було
відмовлено.

Судова ж колегія Вищого
адміністративного суду України,
здійснивши касаційний перегляд справи,
вважає за необхідне вказати таке.

Спірні правовідносини щодо порядку
проходження служби в органах
податкової міліції регулюються
спеціальними нормативними актами, до
яких насамперед відносяться Закон
України «Про державну податкову
службу», постанова Кабінету Міністрів
України «Про проходження служби
особами начальницького складу
податкової міліції та обчислення їм
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги» від 30.10.1998р.
№1716, Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР, затверджене постановою Кабінету
Міністрів Української РСР від 29 липня
1991 року №114.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України
«Про державну податкову службу» особи
начальницького складу податкової
міліції проходять службу у порядку,
встановленому законодавством для осіб
начальницького складу органів
внутрішніх справ.

Розділом VII Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР передбачено звільнення зі служби,
зокрема через скорочення штатів - при
відсутності можливості подальшого
використання на службі.

У відповідності до п.21 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, особи рядового і
начальницького складу зобов'язані
проходити службу там, де це викликано
інтересами служби і обумовлено
наказами прямих начальників, відтак
дії ДПС при пропонуванні позивачу
посади у іншому підрозділі є в межах
правового поля.

Суди першої та апеляційної інстанцій,
здійснюючи розгляд даної справи,
встановили, що згідно з довідкою
Державної податкової служби у
Тернопільській області від 22.06.2012р.
№7441/10/04-128/470 до проведення
реорганізації штатна чисельність
працівників податкової міліції
становила 143 одиниці, після
реорганізації складає 126 одиниць, тобто
скорочено 17 штатних одиниць, що
становить 12 відсотків від загальної
чисельності працівників податкової
міліції області.

При цьому, реорганізація
супроводжувалась скороченням
чисельності штатів й про наступне
звільнення через скорочення штатів
позивача письмово попереджено за 2
місяці до звільнення, а від
запропонованої посади позивач
відмовився.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Здійснивши касаційний перегляд справи,
Вищий адміністративний суд України
прийшов до висновку, що суди попередніх
інстанцій при ухваленні судових рішень
чи вчиненні процесуальних дій не
допустили порушень норм матеріального
чи процесуального права.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, а тому
підстав для скасування ухвалених
судами рішення колегія суддів не
вбачає.

Керуючись статтею 220, 2201, 223, 224, 230
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 04 липня 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 16 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Ситников О.Ф.