Справа № 815/7630/13-а
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7630/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року
м. Одеса

11:31

Одеський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.;

за участі:

секретаря судового засідання -
Мураховської А.І.;

позивача - ОСОБА_1;

представник відповідача, Управління
Держземагенства у Біляївському районі
Одеської області, - не з'явився;

представник відповідача, Державного
реєстру прав власності на нерухоме
майно Реєстраційної служби
Біляївського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області,
- не з'явився;

представника відповідача,
Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області, -
не з'явився;

третьої особи - ОСОБА_2;

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Держземагенства у Біляївському районі
Одеської області, Державного реєстру
прав власності на нерухоме майно
Реєстраційної служби Біляївського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області, Нерубайської
сільської ради Біляївського району
Одеської області, треті особи - ОСОБА_3,
ОСОБА_2, про скасування реєстрації
земельної ділянки, скасування рішення
та зобов'язання вчинити певні дії, -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним
позовом до Управління Держземагенства
у Біляївському районі Одеської
області, Державного реєстру прав
власності на нерухоме майно
Реєстраційної служби Біляївського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області, Нерубайської
сільської ради Біляївського району
Одеської області, треті особи - ОСОБА_3,
ОСОБА_2, в якому просив суд скасувати
реєстрацію права власності ОСОБА_3 на
земельну ділянку, скасувати реєстрацію
(запис в поземельній книзі) земельної
ділянки, скасувати рішення № 6-ІІІ від
15.05.2006 року Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області
про видачу ОСОБА_2 земельної ділянки,
визнати недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯГ № 940829 від 03.11.2006 року, виданого
на ім'я ОСОБА_2

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив наступне.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки в
АДРЕСА_1, на яку отримав Державний акт
на право приватної власності на землю
І-ОД № 078016 від 17.10.1997 року.

Для отримання кадастрового номеру на
свою земельну ділянку ОСОБА_1 замовив в
ТОВ «Вектор» технічну документацію.

Після отримання технічної
документації в жовтні 2013 року позивач
звернувся до Управління
Держземагенства у Біляївському районі
Одеської області для отримання
кадастрового номеру.

Однак, позивач отримав відмову в
державній реєстрації земельної
ділянки через перетин з суміжною
земельною ділянкою ОСОБА_4

Позивач стверджує, що дана накладка
утворилася через накладку земельної
ділянки суміжного землекористувача
ОСОБА_3

Частина сусідської земельної ділянки
площею 0,050 га належала ОСОБА_5 з 1995 року
відповідно до рішення Нерубайської
сільської ради Біляївського району
Одеської області № 120 від 29.11.1995 року.

В 1998 року ОСОБА_5 отримав другу
додаткову земельну ділянку
безкоштовно площею 0,010 га біля ділянки
ОСОБА_1 відповідно до рішення
Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області
№ 292 від 27.01.1998 року.

Після смерті ОСОБА_5 в ІНФОРМАЦІЯ_1 його
син ОСОБА_2 отримав Державний акт на дві
земельні ділянки з збільшенням їх площ
з 0,050 га та 0,010 га до 0,053 га та 0,013 га.

Ці земельні ділянки загальною площею
0,066 га отримані ОСОБА_2 на підставі
рішення Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області
№ 6-ІІІ від 15.05.2006 року.

На підставі цього рішення ОСОБА_2
замовив технічну документацію у ТОВ
«Консалтингова компанія ЮГСТАР».

На підставі технічної документації
ОСОБА_2 отримав Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯГ
№ 940829 від 03.11.2006 року.

Після цього ОСОБА_2 отримав кадастрові
номери на ці земельні ділянки.

28.04.2011 року представники ТОВ
«Консалтингова компанія ЮГСТАР»,
Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області,
Біляївського районного відділу
земельних ресурсів та ОСОБА_3 склали
акт на відновлення лінії межі
земельної ділянки №2 ОСОБА_3 із
земельною ділянкою ОСОБА_1 їх державних
актів на право власності на земельні
ділянки.

Відповідно до цього акту ОСОБА_1
змістив огорожу на 1,75 м на ділянку
ОСОБА_3

Позивач вважає, що вищезазначені дії та
рішення відповідачів порушують його
права на користування власною
земельною ділянкою.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали у повному обсязі та
просив їх задовольнити посилаючись на
обґрунтування викладені в позовній
заяві (т.1 а.с.3-5), уточненій позовній
заяві (т.1 а.с.144-149), письмових поясненнях
(т.2 а.с.30-31).

Треті особи в судовому засіданні позов
не визнали та заперечували проти його
задоволення з підстав, викладених у
письмових запереченнях проти позову
(т.1 а.с.65-66, 150-153, 156-159, 175-177, 214-216, т.2 а.с.36-45,
52-57), письмових поясненнях (т.2 а.с.170-171).

Представники відповідачів в останнє
судове засідання не з'явилися, надали
до суду письмові заперечення на
адміністративний позов та письмові
пояснення по справі (т.1 а.с.111-113, 118-120, т.2
а.с.95-97, 165-167, 190-191). Про дату, час та місце
судового засідання повідомлялися
належним чином та своєчасно, про
причини неявки суд не повідомляли.
Через канцелярію суду надійшло
клопотання від представника
Управління Держземагенства у
Біляївському районі Одеської області
про розгляд справи за його відсутністю.

Суд, з урахуванням думки позивача та
третіх осіб, згідно з ч.4 ст.128 КАС
України ухвалив розглянути дану
адміністративну справу за відсутності
представників відповідачів за
наявними доказами в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення позивача та
третіх осіб, дослідивши надані
письмові докази, перевіривши матеріали
справи, а також проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов належить
задовольнити частково. Свій висновок
суд вмотивовує наступним чином. Так,
суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки в
АДРЕСА_1 відповідно до Державного акту
на право приватної власності на землю
І-ОД № 078016 від 17.10.1997 року (т.1 а.с.6).

Вищезазначена земельна ділянка
отримана позивачем на підставі рішення
Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області
від 07.10.1997 року № 268 (т.2 а.с.108).

17.10.1997 року актом була проведена
передача в натурі границь земельної
ділянки площею 0,1018 га ОСОБА_1 для
ведення індивідуального садівництва
(т.1 а.с.8).

Для отримання кадастрового номеру на
свою земельну ділянку ОСОБА_1 замовив в
ТОВ «Вектор» технічну документацію.

Після отримання технічної
документації в жовтні 2013 року позивач
звернувся до Управління
Держземагенства у Біляївському районі
Одеської області для отримання
кадастрового номеру.

Однак, позивач отримав відмову в
державній реєстрації земельної
ділянки через перетин з суміжною
земельною ділянкою ОСОБА_4 (т.1 а.с.50).

Відповідно до листа Державної
інспекції сільського господарства в
Одеській області від 04.12.2013 року №
04.2-08/13/6615 в ході візуального обстеження
земельної ділянки Державною
інспекцією сільського господарства в
Одеській області встановлено накладку
частини земельної ділянки ОСОБА_3 на
ділянку ОСОБА_1 розміром 1,8 м. на 19,40 м.
(т.1 а.с.83-84).

Згідно з ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії), добросовісно;
розсудливо; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких
спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши законність рішень
відповідачів суд дійшов висновку, що
адміністративний позов належить до
часткового задоволення.

Так, позовні вимоги позивача про
скасування рішення № 6-ІІІ від 15.05.2006
року Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області
про видачу ОСОБА_2 земельної ділянки та
визнання недійсним Державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯГ № 940829 від 03.11.2006 року, виданого
на ім'я ОСОБА_2, належать до задоволення
з наступних підстав.

По-перше, щодо скасування рішення №
6-ІІІ від 15.05.2006 року Нерубайської
сільської ради Біляївського району
Одеської області про видачу ОСОБА_2
земельної ділянки.

З огляду на матеріали справи, суд
встановив, що Нерубайська сільська
рада Біляївського району Одеської
області передала у приватну власність
ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,066 га
для ведення індивідуального
садівництва, що розташована за адресою:
АДРЕСА_2 з порушенням норм чинного
законодавства. Оскільки Нерубайська
сільська рада Біляївського району
Одеської області надала у власність
земельну ділянку, яка не знаходилася у
її володінні.

Так, суд встановив, що вищезазначена
земельна ділянка вже передавалася у
приватну власність ОСОБА_5, батьку
ОСОБА_2, на підставі рішення
Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області
№ 120 від 29.11.1995 року.

На підставі цього рішення ОСОБА_5
отримав Державний акт на право
власності на землю І-ОД № 075870.

В свою чергу, відповідно до п.б абз.1 ст.12
Земельного кодексу України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Проте, суд встановив, що вищезазначена
земельна ділянка не перебувала у
комунальній власності, а знаходилася у
власності ОСОБА_5

Згідно з ч.5 ст.116 Земельного кодексу
України надання у користування
земельної ділянки, що перебуває у
власності або у користуванні,
провадиться лише після вилучення
(викупу) її в порядку, передбаченому цим
Кодексом.

Під час судового розгляду суд
встановив, що АДРЕСА_2 не вилучалася
після смерті ОСОБА_5

Це твердження не заперечувалося
представниками Нерубайської сільської
ради Біляївського району Одеської
області та третіми особами в судовому
засіданні.

Відповідно до ст.160 Земельного кодексу
України підставами припинення права
власності на земельну ділянку є:
добровільна відмова власника від права
на земельну ділянку, смерть власника
земельної ділянки за відсутності
спадкоємця, відчуження земельної
ділянки за рішенням власника,
звернення стягнення на земельну
ділянку на вимогу кредитора,
відчуження земельної ділянки з мотивів
суспільної необхідності та для
суспільних потреб, конфіскація за
рішенням суду, невідчуження земельної
ділянки іноземними особами та особами
без громадянства у встановлений строк
у випадках, визначених цим Кодексом.

Крім того, після смерті ОСОБА_5 не було
жодних підстав припинення права
власності на земельну ділянку,
передбачених вищезазначеною нормою
Земельного кодексу України.

Також суд встановив, що під час
складання акту встановлення в натурі
меж земельної ділянки для ведення
садівництва ОСОБА_2 від 26.09.2006 року не
були погоджені межі земельної ділянки
з сусіднім землекористувачем ОСОБА_1

З огляду на матеріали справи, суд
встановив, що в акті встановлення в
натурі меж земельної ділянки для
ведення садівництва ОСОБА_2 від 26.09.2006
року (т.1 а.с.69), складеного інженером ТОВ
«Консалтингова компанія ЮГСТАР»
ОСОБА_6 у присутності ОСОБА_2,
представника Біляївського районного
відділу земельних ресурсів ОСОБА_7,
землевпорядника Нерубайської
сільської ради Майструка О.М. та голови
правління садового товариства
«Вітамін» Нагорічної Т.Ф., відсутні
підписи власників суміжних земельних
ділянок та землекористувачів. Замість
підписів власників суміжних земельних
ділянок та землекористувачів стоїть
підпис голови правління садового
товариства «Вітамін» Нагорічної Т.Ф.

Таким чином, відсутність погодження
меж з суміжним власником земельної
ділянки ОСОБА_1 є порушенням норм
Земельного кодексу України.

Адже, відповідно до ст.193 Земельного
кодексу України державний земельний
кадастр - це єдина державна система
земельно-кадастрових робіт, яка
встановлює процедуру визнання факту
виникнення або припинення права
власності і права користування
земельними ділянками та містить
сукупність відомостей і документів про
місце розташування та правовий режим
цих ділянок, їх оцінку, класифікацію
земель, кількісну та якісну
характеристику, розподіл серед
власників землі та землекористувачів.

Згідно з ст.196 Земельного кодексу
України державний земельний кадастр,
крім іншого, включає кадастрові зйомки.

Відповідно до ч.1 ст.198 Земельного
кодексу України кадастрові зйомки - це
комплекс робіт, виконуваних для
визначення та відновлення меж
земельних ділянок.

Згідно з п.б ч.2 ст.198 Земельного кодексу
України кадастрова зйомка включає
погодження меж земельної ділянки з
суміжними власниками та
землекористувачами.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає,
що рішення № 6-ІІІ від 15.05.2006 року
Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області
про видачу ОСОБА_2 земельної ділянки
площею 0,066 га винесене з порушенням
норм діючого законодавства та належить
до скасування.

Відповідно до встановлених вище
фактів, Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯГ
№ 940829 від 03.11.2006 року, виданий на
підставі рішення Нерубайської
сільської ради Біляївського району
Одеської області № 6-ІІІ від 15.05.2006 року,
також належить до скасування.

Отже, такими діями відповідач,
Нерубайська сільська рада
Біляївського району Одеської області,
порушив основні критерії прийняття
законного рішення, що встановлені
статтею 2 КАС України. Так, відповідно
до пунктів 3, 5 частини 3 цієї статті у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; добросовісно.

По-друге, що стосується позовних вимог
позивача про скасування реєстрації
права власності ОСОБА_3 на земельну
ділянку в Державному реєстрі речових
прав власності на нерухоме майно
Реєстраційної служби Біляївського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області та про скасування
реєстрації (запис в поземельній книзі)
земельної ділянки на ім'я ОСОБА_3 в
Управлінні Держземагенства у
Біляївському районі Одеської області,
суд вважає, що вони не належать до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.60 Порядку ведення
Державного земельного кадастру,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051,
запис у Поземельній книзі скасовується
(поновлюється) Державним кадастровим
реєстратором на підставі рішення суду.

Згідно з п.61 вищезазначеного порядку
скасування (поновлення) запису в
Поземельній книзі здійснюється шляхом
внесення до Державного земельного
кадастру відомостей про його
скасування (поновлення) із зазначенням
дати та підстави для скасування
(поновлення), посади, прізвища та
ініціалів Державного кадастрового
реєстратора, який скасував (поновив)
запис, та формування з використанням
програмного забезпечення Державного
земельного кадастру нових аркушів
Поземельної книги, які засвідчуються в
електронній (цифровій) формі -
електронним цифровим підписом
Державного кадастрового реєстратора
або у паперовій формі - підписом
Державного кадастрового реєстратора
та скріплюються його печаткою.

Тобто, скасування державним
кадастровим реєстратором запису в
поземельній книзі можливе після
скасування речових прав на земельну
ділянку органом реєстрації речових
прав.

Також, суд встановив, що вищезазначена
АДРЕСА_2, була передана у власність
ОСОБА_3 на підставі договору дарування
від 22.05.2009 року (т.1 а.с.225).

Відповідно до цього договору ОСОБА_2
подарував, а ОСОБА_3 прийняла в дар
належну дарувальнику на праві
приватної власності земельну ділянку,
яка розташована АДРЕСА_2, площею 0,066 га
згідно з планом.

Тобто, суд вважає, що скасування
реєстрації права власності ОСОБА_3 на
земельну ділянку не є можливим без
скасування (визнання недійсним)
договору дарування. Адже в судовому
засіданні суд встановив, що даний
договір дарування є дійсним.

Крім того, в судовому засіданні суд
встановив, що реєстрації права
власності ОСОБА_3 на земельну ділянку в
Державному реєстрі речових прав
власності на нерухоме майно
Реєстраційної служби Біляївського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області не було.

Це підтвердив в судовому засіданні
представник Державного реєстру прав
власності на нерухоме майно
Реєстраційної служби Біляївського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області та третя особа ОСОБА_3

Також це твердження не спростовувалося
позивачем в ході розгляду справи. Крім
того, позивач не надав до суду належних
доказів щодо проведення такої
реєстрації.

Таким чином, суд вважає недоведеною
позицію позивача щодо вимог про
скасування реєстрації права власності
ОСОБА_3 на земельну ділянку та про
скасування реєстрації (запис в
поземельній книзі) земельної ділянки
на ім'я ОСОБА_3

Впродовж судового розгляду справи
треті особи подали клопотання про
призначення судової
будівельно-технічної експертизи.

Перед експертом заявники просили
поставити на вирішення наступні
питання:

1. Встановити розмір, конфігурацію і
площу земельних ділянок ОСОБА_3 і
ОСОБА_1 згідно з їхніми
правовстановлюючими документами,
виявити помилки при розробці
державного акту серії ЯГ № 940829 від
03.11.2006 року;

2. З'ясувати можливі причини
розбіжностей і встановити на яку із
суміжних земельних ділянок є накладка,
виявити її причину; встановити розмір
земельної ділянки ОСОБА_1 відповідно до
Державного акту І-ОД № 078016 від 17.10.1997
року; встановити де знаходиться
залізобетонний водовід.

Ознайомившись з зазначеним
клопотанням, суд дійшов висновку, що
питання, які викладені в ньому, не
стосуються обставин справи і не мають
значення для її об'єктивного вирішення.

При цьому суд зазначає, що предметом
спору є вирішення питання
правомірності винесення рішення
суб'єктом владних повноважень, а не
спір про відповідність меж фактичного
користування земельною ділянкою межам,
зазначеним у правовстановлюючих
документах, який повинен бути
вирішений в порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до ч.1 статті 94 КАС України:
«Якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує
всі здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його службова або
посадова особа)».

Згідно з ч.3 статті 94 КАС України: «Якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено».

У процесі розгляду справи не
встановлено інших фактичних обставин,
що мають суттєве значення для
правильного вирішення спору, і доказів
на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Земельним
кодексом України, ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 69-71, 86,
94, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
частково.

2. Скасувати рішення № 6-ІІІ від 15.05.2006
року Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області
про видачу ОСОБА_2 земельної ділянки
АДРЕСА_2 площею 0,066 га.

3. Визнати недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯГ № 940829 від 03.11.2006 року, виданий
на ім'я ОСОБА_2.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

5. Стягнути з місцевого бюджету на
користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) суму сплаченого судового збору
в розмірі 34 (тридцять чотири),41 грн.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті
185, частини першої-другої, четвертої
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, сторони які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
дану постанову повністю або частково
шляхом подання апеляційної скарги до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а
також прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Одеського апеляційного
адміністративного суду через
адміністративний суд першої інстанції,
який ухвалив судове рішення.

Повний текст постанови складений 11
березня 2014 року.

Суддя
О.Я. Бойко