Справа № 827/2240/13-а
Суддя: Курапова Зоя Іллівна
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 827/2240/13-а

25.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Курапової З.І.,

суддів Воробйової С.О. ,

Кобаля М.І.

секретар судового засідання
Прищепа Н.С.

за участю сторін:

позивач, Державний виконавець Відділу
державної виконавчої служби
Нахімовського районного управління
юстиції у м.Севастополі ОСОБА_1,
посвідчення серії НОМЕР_1, дійсне до
21.06.2015 року- ,

представник відповідача, Головного
управління Юстиції в м.Севастополі-
Степаненко Ганна Олександрівна,
довіреність № 1-41/5 від 08.01.14

розглянувши апеляційні скарги
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Нахімовського районного управління
юстиції у м. Севастополі ОСОБА_1 та
Головного управління Юстиції в
м.Севастополі на постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь (суддя Гавура О.В.) від 18.12.13
по справі № 827/2240/13-а

за позовом Державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Нахімовського районного управління
юстиції у м.Севастополі ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

до Головного управління Юстиції в
м.Севастополі (вул. 4а Бастіонна, буд.3,
м.Севастополь, 99011)

про стягнення заробітної плати та
моральної шкоди за затримку по її
виплаті,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь (суддя Гавура О.В.) від 18.12.13
у справі № 827/2240/13-а адміністративний
позов державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Нахімовського районного управління
юстиції у м.Севастополі ОСОБА_1 до
Головного управління Юстиції в
м.Севастополі про стягнення заробітної
плати та моральної шкоди за затримку по
її виплаті, - задоволено частково.

Зобов'язано Головне управління юстиції
у м.Севастополі перерахувати до ПАТ
Дочірній банк Сбербанку Росії
Севастопольське відділення №3 на р/р
НОМЕР_3, ОКПО , МФО 320627, номер
пластикової картки НОМЕР_2 нараховану
та неотриману в ПАТ КБ "ПриватБанк"
заробітну плату та допомогу на
оздоровлення державного виконавця
Гагарінського районного управління
юстиції у м.Севастополі ОСОБА_1.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду,
державний виконавець Відділу
державної виконавчої служби
Нахімовського районного управління
юстиції у м.Севастополі ОСОБА_1
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь від 18.12.2013 та прийняти нове
рішення по справі, яким в частині
першій позовних вимог постанову
залишити без змін, в частині другій
позовних вимог стягнути з відповідача
моральну шкоду.

Разом з тим, з апеляційною скаргою
звернулось Головне управління юстиції
у м.Севастополі, в якій заявник
апеляційної скарги просив скасувати
постанову суду першої інстанції в
частині зобов'язання відповідача
перерахувати заробітну плату та
допомогу на оздоровлення на рахунок
позивача, відкритий у ПАТ Дочірній банк
Сбербанку Росії.

Апеляційні скарги мотивовані
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивач доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
підтримав та просив скасувати
постанову суду першої інстанції в
частині відмовлених позовних вимог.

Представник відповідача також
підтримав доводи апеляційної карги та
просив скасувати постанову суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення
по справі.

Чинне законодавство не обмежує коло
представників осіб, які беруть участь у
справі, при апеляційному розгляді
адміністративної справи.

На підставі та за правилами статті 195,197
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення з наступних підстав.

Судовою колегією встановлено, що 09.09.2013
року державний виконавець Відділу
державної виконавчої служби
Нахімовського районного управління
юстиції у м.Севастополі ОСОБА_1
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя з адміністративним
позовом до відповідача Головного
управління юстиції в м.Севастополі,
відповідно якого просив стягнути
заробітну плату та допомогу на
оздоровлення в зв'язку з відпусткою на
вказаний позивачем рахунок; стягнути
моральну шкоду, завдану затримкою
заробітної плати в розмірі трьох
місячних мінімальних заробітних плат в
розмірі 3441,00 грн.

27.10.2013 року позивачем надано до суду
першої інстанції, на підставі частині
першої статті 51 Кодексу
адміністративного судочинства
України, заяву, відповідно якої просив
стягнути на користь позивача з
Головного управління юстиції в
м.Севастополі заробітну плату в
розмірі в якому вона буде підлягати
сплаті на момент рішення суду та
перерахувати стягнені гроші на р/р
НОМЕР_3, ОКПО , МФО 320627, номер
картки НОМЕР_2; стягнути на користь
позивача моральну шкоду, завдану
порушенням порядку та умов виплати
заробітної плати в розмірі трьох
мінімальних заробітних плат (3441,00 грн.).

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що Головним управлінням
Юстиції в м.Севастополя порушено
вимоги Закону України «Про оплату
праці», що призвело до звуження прав
позивача.

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що нормами чинного законодавства
встановлена заборона стосовно
будь-яким способом обмежувати в праві
працівника вільно розпоряджатися
заробітною платою.

Судова колегія встановила, що судом
першої інстанції в повному обсязі
встановлені обставини справи, вірно
застосованої норми законодавства, у
зв'язку з чим, постанова Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь від 18.12.13 у справі №
827/2240/13-а відповідає вимогам статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Матеріалами справи встановлено,
що ОСОБА_1 обіймає посаду державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Нахімовського
районного управління юстиції у
м.Севастополі.

Судовою колегією встановлено, що
між Головним управлінням юстиції у м.
Севастополі та Публічним акціонерним
товариством КБ «Приват банк» укладено
договір № 0 від 01.06.2013 року «Про
розрахункове-касове обслуговування
підприємства/організації з видачі
заробітної плати з використанням
платіжних карток», відповідно якого
проводяться розрахунки з заробітної
плати.

Відповідно до листа Товариства з
обмеженою відповідальністю «Систар» №
291 від 17.09.2013 року встановлено, що в
програмі ПАРУС - Бухгалтерія 4.32, якою
користується відповідач, не має
можливості здійснювати формування
розрахунково-платіжних відомостей
одночасно для декількох банків,
вивантаження проводиться для кола
працівників Головного управління та в
районних управлінь юстиції. (а.с. 18).

23.04.2013 року ОСОБА_1 звернувся з
заявою до начальника Головного
управління юстиції в м. Севастополі,
відповідно якої просив у зв'язку зі
зміною банківської установи по
розрахунку з заробітної плати
здійснити перерахування коштів до
фінансової установи «Сбербанк Росії»
(р/р НОМЕР_3, ОКПО , МФО 320627, номер
пластикової карти НОМЕР_2). (а.с. 5).

Листом в.о. начальника Головного
управління юстиції у м. Севастополі від
05.06.2013 року № 5-37/1329 позивачу роз'яснено,
що договір між відповідачем та
фінансовою організацією «Сбербанк
Росії» не укладався, що унеможливлює
здійснити виплати заробітної плати в
зазначену фінансову установу. (а.с. 6).

На виконання ухвали Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 28.10.13 по справі №
827/2240/13-а, ПАТ КБ «ПриватБанк» надало
довідку від 05.12.2013 року № 30.1.0.0/2-20131202/0383
щодо активації зарплатної картки
позивача, виданої 18.06.2013 року Головним
управлінням юстиції в м. Севастополі,
та стосовно руху грошових коштів по
рахунку НОМЕР_5, який належить ОСОБА_1
(ІПН НОМЕР_4), за період з червня 2013 року
по серпень 2013 року, відповідно якої
вбачається, що зарплатна картка
позивачем не активована та нараховані
кошти не знімались. (а.с. 144).

Крім того, матеріалами справи
встановлено, що фінансовій установі
«Сбербанк Росії» відкритий картковий
рахунок № НОМЕР_3, МФО 320627, ОКПО (ІНН)
НОМЕР_4, в гривнях на ім'я ОСОБА_1, який
дає можливість будь-яких перерахувань
по Україні, у тому числі заробітної
плати позивача,що підтверджується
довідкою ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку
Росії, Севастопольське відділення № 3»
від 25.10.2013 року № 312/7155-10. (а.с. 88).

Відповідно до частини другої
статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 94 КЗпП визначено,
що заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від
складності та умов виконуваної роботи,
професійно-ділових якостей працівника,
результатів його праці та
господарської діяльності
підприємства, установи, організації і
максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного
регулювання оплати праці, прав
працівників на оплату праці та їх
захисту визначаються цим Кодексом,
Законом України "Про оплату праці" та
іншими нормативно-правовими актами.

Закон України «Про оплату праці» №
108/95-ВР від 24.09.1995 року визначає
економічні, правові та організаційні
засади оплати праці працівників, які
перебувають у трудових відносинах, на
підставі трудового договору з
підприємствами, установами,
організаціями усіх форм власності та
господарювання (далі - підприємства), а
також з окремими громадянами та сфери
державного і договірного регулювання
оплати праці і спрямований на
забезпечення відтворювальної і
стимулюючої функцій заробітної плати.

Відповідно до частин п'ятої та шостої
статті 24 Закону України «Про оплату
праці» встановлено, що за особистою
письмовою згодою працівника виплата
заробітної плати може здійснюватися
через установи банків, поштовими
переказами на вказаний ними рахунок
(адресу) з обов'язковою оплатою цих
послуг за рахунок роботодавця.
Своєчасність та обсяги виплати
заробітної плати працівникам не можуть
бути поставлені в залежність від
здійснення інших платежів та їх
черговості.

Частиною першою статті 25 зазначеного
Закону встановлена заборона будь-яким
способом обмежувати працівника вільно
розпоряджатися своєю заробітною
платою, крім випадків, передбачених
законодавством.

Згідно частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Аналізуючи зазначені норми
чинного законодавства та враховуючи
те, що державний виконавець Відділу
державної виконавчої служби
Нахімовського районного управління
юстиції у м.Севастополі ОСОБА_1
звернувся до відповідача з заявою щодо
здійснення виплат заробітної плати на
розрахунковий рахунок фінансової
установи «Сбербанк Росії» (р/р НОМЕР_3,
ОКПО , МФО 320627, номер пластикової
карти НОМЕР_2) до моменту укладення
Головним управлінням юстиції у м.
Севастополі та Публічним акціонерним
товариством КБ «Приват банк» договору
№ 0 від 01.06.2013 року «Про
розрахункове-касове обслуговування
підприємства/організації з видачі
заробітної плати з використанням
платіжних карток», відповідно якого
проводяться розрахунки з заробітної
плати, апеляційна скарга Головного
управління юстиції у м.Севастополі на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополь від 18.12.13 у
справі № 827/2240/13-а підлягає залишенню
без задоволення.

Щодо вимог заявника апеляційної
скарги ОСОБА_1 стосовно задоволення
позовних вимог в частині стягнення з
відповідача моральної шкоди в розмірі
трьох мінімальних заробітних плат (3441,00
грн.), судова колегія зазначає наступне.

Статтею 23 Цивільного кодексу України
передбачено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Відповідно до статті 1167 Цивільного
кодексу України, моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у своїй Постанові від 31 березня
1995 року № 4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди " (із змінами та
доповненнями) під моральною шкодою
слід розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків (пункт 3 Постанови).

Верховний суд України у пункті 5
Постанови Пленуму №4 зазначив, що
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

Судова колегія зазначає, що суд при
вирішення зазначених питань повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або витрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору. Належних доказів
винятковості моральних страждань
позивачем не надано.

Крім того, судовою колегією достовірно
встановлено, що державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Нахімовського районного управління
юстиції у м.Севастополі Алпатовим О.О. в
момент звернення з заявою до
відповідача про перерахунок
заробітної плати та допомогу на
оздоровлення до фінансової установи
«Сбербанк Росії» невірно вказано
номер розрахункового рахунку банку «
НОМЕР_3» замість «№ НОМЕР_3».

Листом Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 11.10.2013 року
№ 18156/03 зобов'язано АТ «Сбербанк Росії»
надати інформацію щодо можливості
зарахування заробітної плати на
рахунок ОСОБА_1 (р/р НОМЕР_3, ОКПО ,
МФО 320627, номер пластикової карти
НОМЕР_2). (а.с. 82)

Листом ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку
Росії, Севастопольське відділення № 3»
повідомлено, що зазначений у запиті
рахунок НОМЕР_3 відсутній. (а.с. 96).

Судова колегія встановила, що
зазначене унеможливило своєчасно
перерахувати заробітну плату на
вказаний позивачем рахунок та
додатково підтверджує відсутність
вини відповідача у заподіянні
моральної шкоди позивачу.

На підставі викладеного,
апеляційна скарга державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Нахімовського
районного управління юстиції у
м.Севастополі ОСОБА_1 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Севастополь від 18.12.13 у справі №
827/2240/13-а підлягає залишенню без
задоволення.

Судова колегія вважає, що судом першої
інстанції повно та об'єктивно
досліджені обставини справи та
прийнято правильне рішення про
часткове задоволення позовних вимог з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, 200,
п.1 ч.1 ст. 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Нахімовського
районного управління юстиції у
м.Севастополі ОСОБА_1 та Головного
управління юстиції у м.Севастополі на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополь від 18.12.13 у
справі № 827/2240/13-а - залишити без
задоволення

Постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь від 18.12.13 у справі №
827/2240/13-а - залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення згідно з частиною п'ятою
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення ухвали в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Повний текст судового рішення
виготовлений 03 березня 2014 р.

Головуючий суддя підпис
З.І.Курапова

Судді підпис С.О.
Воробйова

підпис М.І. Кобаль

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
З.І.Курапова