Справа № 805/16924/13-а
Суддя: Шальєва В. А.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабаш Г.П.
Суддя-доповідач - Шальєва В. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
справа №805/16924/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецькій апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого - судді Шальєвої В.А.

суддів Компанієць І.Д., Бишова М.В.

секретар Іллінов О.Є.

за участі позивача ОСОБА_2

представника відповідача Горбенка Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання
Донецького апеляційного
адміністративного суду за адресою: м.
Донецьк, б. Шевченка, 26, апеляційну
скаргу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 23.01.2014 р. в
справі № 805/16924/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Луганській
області про скасування наказів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області (далі - ГУМВС
України в Луганській області) про
скасування наказів № 350 від 01.03.2013 р.
про оголошення суворої догани та № 1552
від 02.05.2013 р. про попередження про
неповну посадову відповідальність. В
обґрунтування позову зазначив, що з
серпня 2010 р. по 17.09.2013 р. працював на
посаді начальника відділу боротьби з
легалізацією доходів організованих
злочинних груп УБОЗ ГУМВС України в
Луганській області. 17.09.2013 р. позивач
відкомандирований до ГУМВС України в
Донецькій області для подальшого
проходження служби, де в жовтні, при
вивченні особової справи, дізнався про
прийняття наказу № 350 від 01.03.2013 р. про
оголошення суворої догани за наявні
прорахунки в організації
оперативно-службової діяльності
підпорядкованого відділу, невжиття
достатніх заходів для виконання рішень
оперативних нарад щодо виправлення
стану справ, а також доручень
керівництва УБОЗ ГУ МВС України щодо
організації роботи відділу боротьби з
легалізацією доходів організованих
злочинних груп протягом останніх п'яти
місяців. 26.06.2013 р. наказом ГУ МВС України
в Луганській області № 1239 зазначену
сувору догану знято. Позивач зазначає,
що ані з наказом від 01.03.2013 р., а ні з
наказом від 26.06.2013 р. він ознайомлений
не був. 02.08.2013 р. наказом відповідача №
1552 за неналежне виконання своїх
службових обов'язків, що виразилось у
низькому рівні організації
оперативно-службової діяльності
підлеглих працівників, що призвело до
відсутності практичних результатів у
роботі, визначених вказівкою МВС
України № 479 від 06.05.2008 р., позивача
попереджено про неповну посадову
відповідальність.

Позивач не погоджується з вказаними
наказами та зазначає, що будь-яких
пояснень з цього приводу позивачем не
надавалось, з наказами не ознайомлений
до теперішнього часу, чим порушено
порядок проведення службового
розслідування та Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 23.01.2014 р.
позов задоволено, скасовано наказ
ГУМВС України у Луганській області № 350
від 01.03.2013 р. в частині оголошення
начальнику відділу боротьби з
легалізацією доходів організованих
злочинних груп УБОЗ Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Луганській області
підполковнику міліції ОСОБА_2 суворої
догани та скасовано наказ відповідача
№ 1552 від 02.08.2013 р. в частині
попередження начальника відділу
боротьби з легалізацією доходів
організованих злочинних груп УБОЗ
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Луганській
області підполковника міліції ОСОБА_2
про неповну посадову відповідальність.

Відповідачем подана апеляційна скарга,
в якій з посиланням на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, апелянт
просить скасувати постанову, ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову в повному обсязі. Апелянт
вказує, що судом першої інстанції
порушені норми процесуального права в
частині незастосування наслідків
пропуску строку звернення до суду.
Також вказує, що 26.06.2013 р. наказом ГУМВС
України у Луганській області № 1239
дисциплінарне стягнення, оголошене
наказом № 350 від 01.03.2013 р., з позивача
знято, а тому, відповідно до ст. 18
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України позивач
вважається особою, яка не має
дисциплінарного стягнення, а тому
оскаржуваний наказ не є діючим. Крім
того, під час проведення службового
розслідування, призначеного наказом
від 29.07.2013 р. № 1499, позивачу
запропоновувалось надати пояснення,
але у зв'язку із відмовою їх надання,
був складений акт відповідно до вимог
Інструкції про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ України. Також, після
проведення службового розслідування
позивачу на виконання вимог
Дисциплінарного статуту надавалась
можливість ознайомитись з його
висновками, але позивач знову
відмовився, про що також складено
відповідний акт. З приводу
ознайомлення позивача з висновком
службового розслідування зазначає, що
вимогами Інструкції про порядок
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ України
встановлено, що посадова особа при
проведенні службового розслідування
має право ознайомити з затвердженим
висновком службового розслідування
особу, у відношенні якої воно
проводилось, за бажанням на те
останньої особи. Тобто, ознайомлення
особи, у відношенні якої проводилось
службове розслідування, проводиться
безпосередньо за бажанням останньої.

В судовому засіданні представник
відповідача апеляційну скаргу
підтримав та просив її задовольнити.

Позивач в судовому засіданні просив в
задоволенні апеляційної скарги
відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
доводи апеляційної скарги матеріалами
справи, приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що з серпня 2010 р. по 17
вересня 2013 р. ОСОБА_2 проходив службу на
посаді начальника відділу боротьби з
легалізацією доходів організованих
злочинних груп УБОЗ ГУМВС України у
Луганській області. З 17.09.2013 р. позивач
відкомандирований до ГУМВС України в
Донецькій області для подальшого
проходження служби.

Наказом № 350 від 01.03.2013 р. за наявні
прорахунки в організації
оперативно-службової діяльності
підпорядкованого відділу, невжиття
достатніх заходів для виконання рішень
оперативних нарад щодо виправлення
стану справ, а також доручень
керівництва УБОЗ ГУМВС України щодо
організації роботи відділу боротьби з
легалізацією доходів організованих
злочинних груп протягом останніх п'яти
місяців підполковнику міліції ОСОБА_2,
начальнику відділу боротьби з
легалізацією доходів організованих
злочинних груп УБОЗ ГУМВС України у
Луганській області, оголошено сувору
догану.

26.06.2013 р. начальником Головного
управління МВС України у Луганській
області виданий наказ № 1239, яким знято
раніш накладене стягнення - сувору
догану, оголошену наказом ГУМВС
України в Луганській області від 01.03.2013
р. № 350, з підполковника міліції -
начальника відділу боротьби з
легалізацією доходів організованих
злочинних груп УБОЗ ГУМВС України у
Луганській області ОСОБА_2

Наказом Головного управління МВС
України у Луганській області № 1552 від
02.08.2013 р. підполковника міліції ОСОБА_2,
начальника відділу боротьби з
легалізацією доходів ОЗГ УБОЗ ГУМВС
України у Луганській області, за
неналежне виконання своїх службових
обов'язків, що виразились у низькому
рівні організації
оперативно-службової діяльності
підлеглих працівників та призвело до
відсутності практичних результатів у
роботі, визначених вказівкою МВС
України від 06.05.2008 р. № 479, попереджено
про неповну посадову відповідність.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що при
прийнятті оскаржуваних наказів
відповідачем були допущені порушення
законодавства України, що регулює
правовідносини, пов'язані з
притягненням працівників органів
внутрішніх справ України до
дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів вважає такий висновок
суду першої інстанції обґрунтованим, з
огляду на наступне.

Оскільки позивач проходить службу в
органах внутрішніх справ, на нього
поширюється дія Закону України «Про
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України» (далі -
Дисциплінарний статут) та Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114.

Види дисциплінарних стягнень, що
накладаються на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, визначені ст. 12
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України. Такими
стягненнями є зауваження; усне
зауваження; зауваження; догана; сувора
догана; попередження про неповну
посадову відповідність; звільнення з
посади; пониження в спеціальному
званні на один ступінь; звільнення з
органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч. 1 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України службова дисципліна -
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому
органів і підрозділів та Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту
визначено, що з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.
Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення.

Відповідно до висновку службового
розслідування від 01.03.2013 р. за фактом
неналежного виконання службових
обов'язків заступником начальника УБОЗ
ГУМВС України у Луганській області
Костенко П.М., керівництвом та
працівниками ВБЛД ОЗГ УБОЗ ГУМВС
України у Луганській області,
затвердженого начальником УБОЗ ГУМВС
України у Луганській області,
погоджено рішення керівництва УБОЗ
ГУМВС України у Луганській області про
оголошення, зокрема, начальнику ВБЛД
ОЗГ УБОЗ ГУМВСУ у Луганській області,
підполковнику міліції ОСОБА_2 суворої
догани за наявні прорахунки в
організації оперативно-службової
діяльності підпорядкованого відділу,
невжиття достатніх заходів для
виконання рішень оперативних нарад
щодо виправлення стану справ, а також
доручень керівництва УБОЗ ГУМВСУ у
Луганській області щодо організації
роботи відділу боротьби з легалізацією
доходів ОЗГ протягом останніх п'яти
місяців.

Службове розслідування в органах
внутрішніх справ - це комплекс заходів,
які здійснюються в межах відомчої
компетенції з метою уточнення причин
та умов, що сприяли вчиненню
дисциплінарного проступку,
встановлення ступеня вини особи, яка
його вчинила. Мета службового
розслідування полягає в тому, щоб
повністю, об'єктивно та всебічно
встановити: обставини (час, місце) і
наслідки правопорушення, з приводу
якого було призначено розслідування;
осіб, винних у правопорушенні, та осіб,
дії чи бездіяльність яких сприяли
негативним наслідкам або створювали
загрозу їх спричинення; наявність
причинного зв'язку між неправомірним
діянням особи, щодо якої призначено
службове розслідування, та його
наслідками; причини правопорушення та
умови, що сприяли правопорушенню;
вимоги законів чи інших нормативно -
правових актів, розпорядчих документів
або службових обов'язків, що були
порушені; ступінь вини кожної з осіб,
причетних до правопорушення, та мотиви
протиправної поведінки працівника ОВС
і його ставлення до вчиненого.

Інструкцією про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ України, затвердженої
наказом МВС України від 06.12.1991 р. № 552 (що
діяла на час проведення службового
розслідування та видання наказу № 350
від 01.03.2013 р.), визначений перелік прав
особи рядового та начальницького
складу, стосовно якої проводиться
службове розслідування,зокрема:
отримувати інформацію про підстави
проведення такого розслідування; брати
участь у службовому розслідуванні, у
тому числі давати усні чи письмові
пояснення, робити заяви, в
установленому порядку подавати
документи, які мають значення для
проведення службового розслідування;
висловлювати письмові зауваження щодо
об'єктивності та повноти проведення
службового розслідування, дій або
бездіяльності службової особи (осіб),
яка (і) його проводить (ять);
відмовлятися давати будь-які пояснення
щодо себе, членів своєї сім'ї чи
близьких родичів, коло яких визначено
законодавством України; за письмовим
рапортом ознайомлюватися з висновком
службового розслідування, а також з
матеріалами, зібраними в процесі його
проведення, у частині, яка її
стосується, крім випадків, визначених
законодавством України; оскаржувати
рішення, прийняте за результатами
службового розслідування, у строки і в
порядку, що визначені законодавством
України.

Забороняється затверджувати висновок
службового розслідування без
отримання від особи рядового та
начальницького складу письмового
пояснення або за відсутності акта про
її відмову в наданні письмового
пояснення. Небажання особи, відносно
якої проводиться службове
розслідування, надавати пояснення не
перешкоджає затвердженню висновку
службового розслідування та
накладенню дисциплінарного стягнення.

Згідно з пунктом 7 наведеної Інструкції
підставами для проведення службового
розслідування є:

7.1.Заяви, скарги, листи громадян.

7.2. Повідомлення державних органів,
громадських організацій, телебачення,
радіо та інших засобів масової
інформації.

7.3. Повідомлення органів дізнання,
попереднього слідства, прокурора, суду.

7.4. Повідомлення працівників органів
внутрішніх справ про допущені або
виявлені порушення.

Пунктом 17 Інструкції визначено, що у
висновку по результатах службового
розслідування має бути вказано,
зокрема, привід для призначення
службового розслідування.

05.03.2013 р. відповідачем складений акт №
21/17-1510 про ознайомлення позивача з
наказом Головного управління МВС
України у Луганській області № 350 від
01.03.2013 р. та про відмову ОСОБА_2 в наданні
пояснень, під час проведення
службового розслідування за фактом
неналежного виконання ним своїх
службових обов'язків.

При цьому, з висновку службового
розслідування не вбачається, що стало
підставою його проведення у
відповідності до Інструкції, не
визначений привід цього розслідування.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо порушення відповідачем
встановленої процедури притягнення до
дисциплінарної відповідальності, що
обумовлює протиправність наказу ГУМВС
України у Луганській області № 350 від
01.03.2013 р. про оголошення ОСОБА_2 суворої
догани.

Щодо наказу відповідача від 02.08.2013 р. №
1552 про попередження про неповну
посадову відповідальність позивача,
колегія суду зазначає наступне.

Наказом начальника Головного
управління МВС України у Луганській
області від 29.07.2013 р. № 1499 призначено
проведення службових розслідувань за
виявленими працівниками МВС України
порушеннями та недоліками. Пунктом 1.2.
цього наказу встановлено, що
затверджені висновки службових
розслідувань необхідно надати до 16.00
30.07.2013 р. до Штабу ГУМВСУ, тобто
наступного дня після його призначення.

Так, висновком службового
розслідування від 30.07.2013 р. встановлено,
що за фактами виявлених в ході
проведення контрольної перевірки
порушень та недоліків в діяльності
УБОЗ ГУМВСУ встановлено неналежне
виконання своїх службових обов'язків, у
зв'язку із чим, начальника ВБЛД ОЗГ УБОЗ
ГУМВСУ у Луганській області
підполковника міліції ОСОБА_2
попереджено про неповну посадову
невідповідність.

30.07.2013 р. відповідачем складений акт №
21/17-4625 про відмову від надання пояснень
ОСОБА_2

Наказом Головного управління МВС
України у Луганській області № 1552 від
02.08.2013 р. підполковника міліції ОСОБА_2,
начальника відділу боротьби з
легалізацією доходів ОЗГ УБОЗ ГУМВС
України у Луганській області, за
неналежне виконання своїх службових
обов'язків, що виразились у низькому
рівні організації
оперативно-службової діяльності
підлеглих працівників та призвело до
відсутності практичних результатів у
роботі, визначених вказівкою МВС
України від 06.05.2008 р. № 479, попереджено
про неповну посадову відповідність.

З висновку службового розслідування
вбачається, що службове розслідування
проводилось лише один день. В ході
проведення службового розслідування
та при виданні наказу відповідачем не
проведено об'єктивного, повного та
всебічного дослідження обставин; не
встановлено та не обґрунтовано, в чому
полягає провина позивача та його
тяжкість; не доведено вину в скоєнні
проступку; не надано можливості надати
пояснення з цього приводу, що, в свою
чергу, спричинило порушення прав
позивача.

Крім того, як вірно встановлено судом
першої інстанції, доводи відповідача
про відмову позивача 30.07.2013 р. у наданні
пояснень спростовуються сукупністю
доказів.

Так, згідно з листом Генеральної
прокуратури України № 21/1-51 від 21.01.2014 р.
ОСОБА_2 30.07.2013 р. приймав участь в
оперативній нараді в Генеральній
прокуратурі України, де відбулось
заслуховування стану досудового
розслідування у кримінальному
провадженні № 00040. Крім того,
відповідно до довідки ТОВ
«Авіакомпанія «Ютейр-Україна» від
10.12.2013 р. ОСОБА_2 пролетів рейсами
авіакомпанії 30.07.2013 р. за маршрутом
Донецьк - Київ (07:00 - 08:40) та за маршрутом
Київ - Донецьк (13:20 - 15:00).

Відтак, надання затверджених висновків
службового розслідування до 16 години
30.07.2013 р., як це встановлено наказом про
призначення службового розслідування
від 29.07.2013 р. № 1499, є неможливим через
прибуття позивача до м. Донецька з м.
Києва тільки 30.07.2013 р. о 15 годині.

При цьому колегія суддів зазначає, що
відповідачем не надано доказів щодо
видання відповідачем наказу про
відрядження співробітників ГУМВС
України в Луганській області 30.07.2013 р.
до м. Донецька для відібрання пояснень
у позивача в рамках службового
розслідування, а тому доводи апелянта
про складання акту про відмову
позивача від надання пояснень 30.07.2013 р.
у м. Донецьку після 15 години є
необґрунтованими.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
неможливості проведення
неупередженого службового
розслідування за встановлений стислий
термін.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що при
накладенні дисциплінарних стягнень на
позивача Головним управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області допущені суттєві
порушення законодавства України, яке
регулює правовідносини, пов'язані з
притягненням працівників органів
внутрішніх справи до дисциплінарної
відповідальності.

Колегія суддів вважає необґрунтованим
твердження відповідача щодо не
розгляду судом першої інстанції його
клопотання про залишення позовної
заяви без розгляду у зв'язку із
пропуском позивачем строку звернення
до суду, оскільки судом першої
інстанції надана правова оцінка
доводам відповідача про порушення
позивачем строку звернення до суду,
внаслідок чого суд обґрунтовано дійшов
висновку про відсутність підстав
вважати строк звернення до суду
пропущеним.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 23.01.2014 р. в
справі № 805/16924/13-а залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 23.01.2014 р. в
справі № 805/16924/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Луганській
області про скасування наказів
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 06.03.2014 р.

Головуючий суддя:
Шальєва В.А.

Судді:
Компанієць І.Д.

Бишов М.В.