Справа № 2-а-1117/11
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 2-а-1117/11
Провадження № 2-а/448/2/14
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05.03.2014 року Мостиський районний суд
Львівської області в складі :

головуючого - судді Білоус
Ю.Б.,

при секретарі - Крив'як
О.В.,

за участю:

представника позивача - Гусаревич В.М.
(керівник Публічного акціонерного
товариства «Селексплемконецентр»),

представника відповідача - Мартинець
О.І.(міський голова Судововишнянської
міської ради),

представника третьої особи - Кулія М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Мостиська
справу за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
«Селексплемконецентр» до
Судововишнянської міської ради
Мостиського району Львівської області,
третя особа - Відділ Держземагенства у
Мостиському районі Львівської області,
про визнання нечинним та скасування
рішення,

в с т а н о в и в :

Представник позивача 08.08.2011року
звернувся до суду із зазначеним
позовом, покликаючись на те, що ПАТ
«Селексплемконецентр», яке створено
шляхом перереєстрації державного
підприємства «Львівська обласна
державна заводська конюшня» на праві
постійного користування володіло
земельними ділянками загальною площею
186,48 га, що стверджується Державним
актом на право користування землею
серії Б №040260, виданим у 1991 році
виконкомом Мостиської районної ради
народних депутатів та зареєстрований в
Книзі записів державних актів на право
користування землею за №132.

Вказує, що 10.12.2008року на сесії
Судововишнянської міської ради
прийнято рішення №3, відповідно до
якого позивачу припинено право
користування земельною ділянкою та
відмінено рішення №9 від 29.07.2005року
міської ради, яким надано дозвіл на
проведення інвентаризації земельної
ділянки ВАТ «Селексплемконецентр», яке
пізніше було перейменоване на ВАТ
«Кінний центр «Вадим», а згодом на ПАТ
«Селексплемконецентр». Не
погоджуючись із таким рішенням
відповідача, ПАТ
«Селексплемконецентр» оскаржило його
до Мостиського районного суду
Львівської області. Однак, незважаючи
на наявність спору в суді,
Судововишнянська міська рада
10.06.2011року прийняла ухвалу за №54, якою
внесла зміни в земельно - облікові
документи станом на 01.07.2011року в
обліках Держкомзему земель
комунальної власності
Судововишнянської міської ради, а саме
провела зміни в обліках землі ВАТ
«Селексплемконецентр» на землі
ненадані у власність і користування
Судововишнянською міською радою та
зобов'язала ВАТ «Кінний центр «Вадим»
до 01.08.2011року представити в
Судововишнянську міську раду
документацію по інвентаризації
земельної ділянки для подальшого
укладення договору оренди на земельну
ділянку для обслуговування будівель та
споруд. На виконання вказаної заяви
Управлінням Держкомзему в Мостиському
районі внесено зміни до державної
статистичної звітності щодо земель,
які закріплені за ПАТ
«Селексплемконецентр», в результаті
чого за ПАТ «Селексплемконецентр»
закріплені земельні ділянки загальною
площею лише 18,3177 га. Таким чином,
наведеною ухвалою Судововишнянської
міської ради безпідставно позбавлено
ПАТ «Селексплемконецентр» права на
земельну ділянку, яка належить такому
на праві користування посвідченого
Державним актом.

Також зазначає, що на незаконно
вилученій земельній ділянці
розташовані об'єкти незавершеного
будівництва, які на праві приватної
власності належать ПАТ
«Селексплемконецентр». Так, до
статутного фонду ВАТ
«Селексплемконецентр» ввійшли об'єкти
незавершеного будівництва - об'єкти
іподрому, які розташовані на земельній
ділянці загальною площею 28,6 га, з них
сіножатей - 12,6 га, пасовища - 13,8 га, під
водою - 2,2 га. Відтак, Судововишнянська
міська рада, приймаючи оскаржувану
ухвалу, незаконно позбавила ПАТ
«Селексплемконецентр» права
власності на об'єкти незавершеного
будівництва - іподрому.

З огляду на наведене просить суд (в
редакції уточненої прохальної частини
позовної заяви - а.с.51) визнати
протиправною та скасувати ухвалу VIII
сесії VI демократичного скликання
Судововишнянської міської ради
Мостиського району Львівської області
від 10.06.2011року за №54 «Про внесення змін
в земельно-облікові документи станом
на 01.07.2011року в обліках Держкомзему
земель комунальної власності
Судововишнянської міської ради».

В судовому засіданні представник
позивача Гусаревич В.М. вищенаведені
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі з підстав викладених у позовній
заяві.

Представник відповідача
Судововишнянської міської ради
Мостиського району Львівської області
- Мартинець О.І. в судовому засіданні
проти позову заперечив і пояснив, що
спірне рішення прийнято сесією
Судововишнянської міської ради
правомірно, в межах компетенції і без
порушення прав позивача.

Представник третьої особи Відділу
Держземагенства у Мостиському районі
Львівської області в судовому
засіданні проти позову заперечив.

Заслухавши пояснення представників
сторін та третьої особи, дослідивши
подані сторонами документи, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, суд приходить до
висновку, що в задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити з наступних підстав.

Конституцією України встановлено, що
земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави; об'єктом права
власності Українського народу.

Відповідно до статей 13, 14 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування
здійснюють від імені Українського
народу права власника на землю в межах,
визначених Конституцією. Право
власності на землю набувається і
реалізується громадянами, юридичними
особами та державою виключно
відповідно до закону.

Відповідно до ст.116 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом, або за
результатами аукціону. Набуття права
на землю здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Статтею 92 ЗК України визначено, що
право постійного користування
земельною ділянкою - це право володіння
і користування земельною ділянкою, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, без встановлення строку.
Права постійного користування
земельною ділянкою із земель державної
та комунальної власності набувають,
зокрема, підприємства, установи та
організації, що належать до державної
та комунальної власності.

Статтею 123 ЗК України передбачено
порядок надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування, відповідно до якої
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється Верховною
Радою Автономної Республіки Крим,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органами виконавчої влади або
органами місцевого самоврядування.

Відповідно до п. «в» ст. 141 Земельного
кодексу України підставами припинення
права користування земельною ділянкою
є припинення діяльності державних чи
комунальних підприємств, установ та
організацій.

Як вбачається із змісту позовної заяви
та пояснень представника позивача
Гусаревича В.М., позивач ПАТ
«Селексплемконецентр» оскаржує
рішення органу місцевого
самоврядування, а саме ухвалу сесії
Судововишнянської міської ради № 54 від
10.06.2011року, покликаючись на те, що таким
рішенням остання порушила його право
на спірну земельну ділянку, площею 186,48
га, яка належить такому відповідно до
Державного акту на право постійного
користування землею серії Б №040260,
виданого у 1991 році виконкомом
Мостиської районної ради народних
депутатів Судововишнянському
державному підприємству по племінній
справі і штучному осіменінню
сільськогосподарських тварин,
правонаступником якого є позивач ПАТ
«Селексплемконецентр».

В ході розгляду даної справи судом було
встановлено, що 26.05.2009року Мостиським
районним судом Львівської області
винесено постанову у справі №2а-8/2009 за
адміністративним позовом Відкритого
акціонерного товариства «Кінний центр
«Вадим» (ПАТ «Селексплемконецентр») до
Судововишнянського міської ради
Мостиського району про визнання
протиправним та скасування рішення
сесії Судововишнянської міської ради
№ 3 від 10.12.2008 року, якою у задоволенні
позову відмовлено.

Вказану постанову суду залишено без
змін ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10.03.2011року
(а.с.72,73).

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 21.11.2013року (а.с.94-97)
касаційну скаргу ВАТ «Кінний центр
«Вадим» залишено без задоволення, а
постанову Мостиського районного суду
Львівської області від 26.05.2009року та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 10.03.2011року -
без змін.

На даний час постанова Мостиського
районного суду Львівської області суду
від 26.05.2009року набрала законної сили.

Під час розгляду даної справи судами
першої, апеляційної та касаційної
інстанції були встановлені наступні
обставини.

Було встановлено, що у 1991 році
виконавчим комітетом Мостиської
районної ради народних депутатів
Судововишнянському державному
підприємству по племінній справі і
штучному осіменінню
сільськогосподарських тварин був
виданий Державний акт на право
постійного користування земельною
ділянкою (а.с.41-44), розміром 186,48 га, на
території Мостиського району
Львівської області.

В подальшому зазначена земельна
ділянка використовувалась державним
підприємством «Львівська обласна
державна заводська конюшня», яке було
створено 23.06.1994року.

31.07.1996року на підставі наказу
регіонального відділення Фонду
державного майна України у Львівській
області (а.с.55,56) державне підприємство
«Львівська обласна державна заводська
конюшня» припинило свою діяльність та
було перетворено згідно до плану
приватизації у ВАТ
«Селексплемконецентр».

Відповідно до даного наказу був
затверджений Тимчасовий статут
новоутвореного товариства, а також
зазначено про те, що товариство є
правонаступником прав та зобов'язань
припиненого державного підприємства.

Згідно з п.1.1.1 тимчасового статуту від
31.07.1996року ВАТ «Селексплемконецентр»
(а.с.57,58) земельна ділянка, яка була
виділена державному підприємству
залишається у державній власності та
передана товариству у постійне
користування.

Відповідно до рішення Міської ради від
29 липня 2005 року ВАТ
«Селексплемконецентр» був наданий
дозвіл на здійснення інвентаризації
земельної ділянки, площею 177,3 та, для
господарського використання з метою
надання її в оренду з правом викупу.
Зазначене товариство було зобов'язане
надати матеріали інвентаризації для
розгляду Міською радою.

Відповідні правовстановлюючі
документи на спірну земельну ділянку
попередніми користувачами не
отримувались.

Зі статуту ВАТ «Кінний центр «Вадим»
(а.с.61-62) вбачається, що воно є
правонаступником ВАТ
«Селексплемконецентр»

Відповідно до довідки Управління
державного комітету із земельних
питань у Мостиському районі Львівської
області від 08.11.2011 року спірна земельна
ділянка Товариству у користування не
передавалась.

10 грудня 2008 року на підставі ст. 141
Земельного кодексу України сесією
Судововишнянської міської ради
Мостиського району Львівської області
прийнято рішення № 3 (а.с.45), яким було
припинено право користування спірною
земельною ділянкою Судововишнянського
державного підприємства по племінній
справі і штучному осіменінню
сільськогосподарських тварин та
відмінене рішення Міської ради № 9 від
29.07.2005 року щодо надання дозволу на
проведення інвентаризації спірної
земельної ділянки. Цим же рішенням
вилучені землі передано до земель
Судововишнянської міської ради
Мостиського району Львівської області.

Судами зазначено, що відповідно до п. 6
розділу X «Перехідних положень»
Земельного кодексу України юридичні
особи, які мають у постійному
користуванні земельні ділянки, але за
цим Кодексом не можуть їх мати на
такому праві, повинні були до 01.01.2008
року переоформити у встановленому
порядку право власності або право
оренди на земельні ділянки.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України № 5-рп/2005 від 22.09.2005 року
положення п. 6 розділу X «Перехідні
положення» Земельного кодексу України
в частині зобов'язання переоформити
право постійного користування
земельною ділянкою на право власності
або право оренди без відповідного
законодавчого, організаційного та
фінансового забезпечення втратили
чинність, як такі, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

Водночас, судами було встановлено, що
18.07.2005 року Товариство зверталося до
Міської ради щодо оформлення права
оренди на зазначену земельну ділянку,
але 19.07.2007 року Міська рада прийняла
рішення № 9 про надання лише дозволу
Товариству на проведення
інвентаризації спірної земельної
ділянки для господарського
використання. Відповідні рішення
Міською радою про передачу зазначеної
земельної ділянки у користування
Товариству не приймались.

Як вбачається із копій судових рішень,
при розгляді даної справи суди усіх
інстанцій прийшли до висновку, що
правонаступництво права постійного
користування земельною ділянкою
підприємств недержавної та не
комунальної форми власності земельним
законодавством не передбачене,
Державний акт на право постійного
користування земельною ділянкою від 1991
року не є підставою для використання
Товариством спірної земельної ділянки,
оскільки такий акт виданий іншій
юридичній особі - Судововишнянському
державному підприємству по племінній
справі і штучному осіменінню
сільськогосподарських тварин,
діяльність якої на час розгляду даної
справи припинена. Відтак, право
користування земельною ділянкою всіма
правонаступниками, в тому числі
позивачем, повинно було набуватися у
загальному порядку.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В силу ст.72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Слід зазначити, що звільнення від
доказування з підстав установлення
преюдиційних обставин в іншому
судовому рішенні, передбачене частиною
першою статті 72 КАС України, варто
розуміти так, що учасники
адміністративного процесу не
зобов'язані повторно доказувати ті
обставини, які були встановлені чинним
судовим рішенням в іншій
адміністративній, цивільній або
господарській справі, якщо в цій справі
брали участь особи, щодо яких
відповідні обставини встановлені.
Отже, за змістом частини першої статті
72 КАС України учасники
адміністративного процесу звільнені
від надання доказів на підтвердження
обставин, які встановлені судом при
розгляді іншої адміністративної,
цивільної чи господарської справи.
Натомість такі учасники мають право
посилатися на зміст судового рішення у
відповідних справах, що набрало
законної сили, в якому відповідні
обставини зазначені як установлені.

Відповідно до зазначених норм
вищевказані встановлені обставини є
обов'язковими для врахування судом і
суд бере їх за основу при розгляді цієї
справи.

При цьому суд погоджується із
висновками судів, про те, що державний
акт на право постійного користування
спірною земельною ділянкою, який був
виданий у 1991 році Судововишнянському
державному підприємству по племінній
справі і штучному осіменінню
сільськогосподарських тварин, не може
бути підставою для її використання
позивачем ПАТ «Селексплемконецентр»,
оскільки державний акт на право
постійного користування земельною
ділянкою був виданий іншій юридичній
особі, діяльність якої була припинена.
Припинення діяльності
Судововишнянського державного
підприємства по племінній справі і
штучному осіменінню
сільськогосподарських тварин
відповідно до земельного
законодавства є підставою і для
припинення права постійного
користування правонаступниками. Право
користування спірною земельною
ділянкою повинно було встановлюватися
користувачами у встановленому порядку.
Правонаступництво права постійного
користування земельною ділянкою
підприємств недержавної та не
комунальної форми власності земельним
законодавством не передбачене.

Таким чином, ВАТ «Селексплемконецентр»
(в подальшому ВАТ «Кінний центр «Вадим»
та ПАТ «Селексплемконецентр») право
постійного користування спірною
земельною ділянкою площею 186,48 га не
належало, в порядку правонаступництва
таке право до Товариства не переходило
і у встановленому законом порядку не
набувалось.

Із матеріалів цієї адміністративної
справи відомо, що 10.06.2011року сесія
Судововишнянської міської ради
прийняла оскаржувану ухвалу за №54
(а.с.5), якою внесла зміни в
земельно-облікові документи, станом на
01.07.2011року в обліках Держкомзему земель
комунальної власності
Судововишнянської міської ради, а саме
провела зміни в обліках землі ВАТ
«Селексплемконецентр» на землі
ненадані у власність і користування
Судововишнянською міською радою. Цим
же рішенням сесія зобов'язала ВАТ
«Кінний центр «Вадим» до 01.08.2011року
представити в Судововишнянську міську
раду документацію по інвентаризації
земельної ділянки для подальшого
укладення договору оренди на земельну
ділянку для обслуговування будівель та
споруд.

Згідно довідки Управління Держкомзему
у Мостиському районі №01-16/2721 від
19.07.2011року (а.с.6) станом на 01.07.2011року
згідно державної статистичної
звітності (форма 6-зем) за ВАТ
«Селексплемконецентр» на території
Судововишнянської міської ради
закріплені земельні ділянки загальною
площею - 18,3177 га в межах населених
пунктів, а саме: 0,7 га - рілля; 10,6177 га -
під господарськими будівлями і
спорудами; 1,0 га - під господарськими
шляхами і прогонами; 2,0 га чагарники; 4,0
га під водою.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону
України «Про місцеве самоврядування»
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією України і
законами України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить:

а) розпорядження землями
територіальних громад;

б) передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;

г) вилучення земельних ділянок із
земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу;

ґ) викуп земельних ділянок для
суспільних потреб відповідних
територіальних громад сіл, селищ, міст;

д) організація землеустрою;

е) координація діяльності місцевих
органів земельних ресурсів;

є) здійснення контролю за
використанням та охороною земель
комунальної власності, додержанням
земельного та екологічного
законодавства;

ж) обмеження, тимчасова заборона
(зупинення) використання земель
громадянами і юридичними особами у
разі порушення ними вимог земельного
законодавства;

з) підготовка висновків щодо вилучення
(викупу) та надання земельних ділянок
відповідно до цього Кодексу;

и) встановлення та зміна меж районів у
містах з районним поділом;

і) інформування населення щодо
вилучення (викупу), надання земельних
ділянок;

ї) внесення пропозицій до районної ради
щодо встановлення і зміни меж сіл,
селищ, міст;

й) вирішення земельних спорів;

к) вирішення інших питань у галузі
земельних відносин відповідно до
закону.

У відповідності до п.34 ч.1 ст.26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради вирішується питання
регулювання земельних відносин.

З огляду на наведені вище обставини,
суд приходить до висновку, що суб'єкт
владних повноважень, тобто відповідач
Судововишнянська міська рада, в даному
випадку при прийнятті спірного рішення
діяла правомірно, на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений законами України і без
порушення прав позивача, а тому в
задоволенні адміністративного позову
належить відмовити.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 6, 11, 69-71, 86, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного
позову Публічного акціонерного
товариства «Селексплемконецентр» до
Судововишнянської міської ради
Мостиського району Львівської області,
третя особа - Відділ Держземагенства у
Мостиському районі Львівської області,
про визнання не чинним та скасування
ухвали VIII сесії VI демократичного
скликання Судововишнянської міської
ради Мостиського району Львівської
області №54 від 10.06.2011року, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
(м. Львів, вул. Саксаганського, 13) через
Мостиський районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення постанови, а в разі
застосування судом ч.3 ст.160 КАС України
- протягом 10-ти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя
Ю.Б.
Білоус

Постанова набрала законної сили

«___» ______________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус