Справа № 686/23319/13-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Сарбей О.Ф.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 17 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
виконавчого комітету Хмельницької
міської ради про визнання дій
неправомірними та зобов'язання до
вчинення дій , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив визнати незаконними та
скасувати пункт 5 та підпункт 5.1 рішення
виконавчого комітету Хмельницької
міської ради від 23.05.2013 року №357 в
частині зняття сім'ї позивача з черги
квартирного обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов;
зобов'язати відповідача поновити сім'ю
позивача на пільговій позачерговій
черзі квартирного обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов з
22.11.2000 року.

Відповідно до постанови Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 17.12.2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нове рішення про задоволення
позову. При цьому апелянт посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

На адресу суду від позивача надійшла
заява про розгляд справи без його
участі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча був
належним чином повідомлений про дату,
час та місце апеляційного розгляду
справи, що підтверджується матеріалами
справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи,
позивач має статус потерпілого від
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та
є інвалідом 2-ї групи довічно, з 2000 року
він з сім'єю перебував на обліку осіб,
які потребують поліпшення житлових
умов у виконавчому комітеті
Хмельницької міської ради.

В жовтні 2012 року Управлінням з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Хмельницької облдержадміністрації за
рахунок коштів Державного бюджету
України було проведено часткову оплату
за 1-кімнатну квартиру для сім'ї
позивача (житловою площею 17,2 кв.м.)
АДРЕСА_2. При цьому встановлено, що на
момент отримання вказаної квартири,
сім'я позивача із чотирьох чоловік
проживала у власній трикімнатній
квартирі АДРЕСА_1, яка складається з 3-х
житлових кімнат, площа 7.8 кв.м., 16.7 кв.м.,
12.5 кв.м.

Вказане об'єктивно підтверджується
копією паспорта позивача, копією
посвідчення потерпілого категорії «1»,
копією довідки МСЕК, копією свідоцтва
про одруження позивача, копіями
свідоцтв про народження дітей, копією
медичного заключення Хмельницької
міської поліклініки № 2 від 09.08.2012 року
№ 3420, копією заяви до Хмельницького
міського голови від 25.02.2013 року, копією
відповіді на заяву від 15.03.2013 року №
Я-1634-13, копією листа Управління з питань
цивільного захисту населення
Хмельницької ОДА від 11.02.2013 року № 123,
довідкою Хмельницького МБТІ, копією
свідоцтва про право власності на
квартиру, копією технічного паспорта
на квартиру, копією свідоцтва про право
власності на квартиру, копією
технічного паспорта на квартиру,
копією довідки про склад сім'ї та
прописку, копією постанови
Хмельницького міськрайонного суду від
11.08.2011 року, копією ухвали Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 21.03.2012 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову, виходив з того, що
відповідач приймаючи оскаржене
рішення діяв в межах повноважень, з
дотриманням норм чинного
законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Так, статтею 31 Житлового Кодексу УРСР
передбачено, що громадяни, які
потребують поліпшення житлових умов,
мають право на одержання у
користування жилого приміщення в
будинках державного або громадського
житлового фонду в порядку,
передбаченому законодавством Союзу
РСР, цим Кодексом та іншими актами
законодавства Української РСР. Жилі
приміщення надаються зазначеним
громадянам, які постійно проживають у
даному населеному пункті (якщо інше не
встановлено законодавством Союзу РСР і
УРСР), як правило, у вигляді окремої
квартири на сім'ю.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 34 цього Кодексу
потребуючими поліпшення житлових умов
визнаються громадяни, забезпечені
жилою площею нижче за рівень, що
визначається в порядку,
встановлюваному Радою Міністрів УРСР і
Українською республіканською радою
професійних спілок.

Відповідно до положень пп. 1 п. 13 Правил
обліку громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, і надання їм
жилих приміщень в Українській РСР,
затверджених постановою Ради
Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984
року № 470, рівень забезпеченості
громадян жилою площею визначається
виконавчими комітетами обласних,
Київської і Севастопольської міських
рад разом з радами профспілок та
періодично переглядаються вказаними
органами.

Громадяни, які забезпечені жилою
площею нижче за встановлений рівень,
визначаються такими, що потребують
поліпшення житлових умов.

Разом з тим, статтею 48 Житлового
кодексу Української РСР визначено, що
жиле приміщення надається громадянам у
межах норми жилої площі, але не менше
розміру, який визначається Кабінетом
Міністрів України і Федерацією
професійних спілок України, при цьому
враховується жила площа у жилому
будинку (квартирі), що перебуває у
приватній власності громадян, якщо
ними не використані житлові чеки
(частина перша); при передачі
громадянами житла, яке перебуває у їх
приватній власності, органу, який
здійснює поліпшення житлових умов,
вони мають право на одержання житла у
межах встановленої норми жилої площі
(частина друга); громадяни, які одержали
житло у державному фонді на цих умовах,
мають право на його приватизацію
відповідно до вимог чинного
законодавства (частина третя).

Пунктом 53 Правил обліку громадян, які
потребують поліпшення житлових умов, і
надання ш жилих приміщень в
Українській РСР, затверджених
постановою Ради Міністрів УРСР і
Української республіканської ради
професійних спілок від 11 грудня 1984 року
№ 470, встановлено, що житлове
приміщення надається громадянам у
межах 13,65 кв.м житлової площі на одну
особу, але не менше рівня середньої
забезпеченості громадян житловою
площею в цьому населеному пункті.

Водночас, рівень середньої
забезпеченості громадян житловою
площею в містах і населених пунктах
Хмельницької області встановлено в
розмірі 8 м. кв., на одну людину,
затверджений Постановою виконавчого
комітету Хмельницької обласної ради
народних депутатів та президіуму
професійних спілок від 02.01.1985 р. № 8 «Про
порядок обліку громадян, потребуючих в
покращенні житлових умов, і надання їм
житлової площі в Хмельницькій
області».

Оскільки, надана позивачу однокімнатна
квартира житловою площею 17,2 кв.м.
забезпечує його необхідною кімнатою з
урахуванням медичного висновку та
наявність у сім'ї позивача
трикімнатної квартири та відповідно до
ч. 2 ст. 40 Житлового Кодексу УРСР позивач
був знятий з квартирного обліку та
станом на час виникнення спірних
правовідносин не перебуває на
квартирному обліку у списках
потребуючих поліпшення житлових умов
та відповідно до п. 13 Правил обліку
громадян, які потребують поліпшення
житлових умов, і надання їм жилих
приміщень в Українській РСР не має
правових підстав бути визнаним
потребуючим поліпшення житлових умов.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
рішення відповідача від 23.05.2013 року № 357
в частині зняття сім'ї позивача з черги
квартирного обліку громадян є
правомірним, оскільки в розпорядженні
позивача знаходиться трикімнатна та
однокімнатна квартири з житловою
площею 17,2 кв.м. та 37,0 кв.м., які можуть
забезпечити дотримання вимог
законодавства щодо знаходження
різнополих дітей в окремих кімнатах та
окремої кімнати для позивача, який за
станом здоров'я не може перебувати в
одній кімнаті з іншими членами сім'ї, а
також щодо відсутності правових
підстав для задоволення позовних вимог
щодо поновлення позивача на
квартирному обліку у списках на
позачергове одержання жилого
приміщення.

Проаналізувавши вищенаведені
обставини, колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції
щодо необгрунтованості та
безпідставності позовних вимог.

Таким чином, суд першої інстанції
дослідив усі обставини справи та надав
їм належну оцінку, а доводи апеляційної
скарги не знайшли свого підтвердження
в матеріалах справи.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, враховуючи, що
суд першої інстанції правильно
встановив всі обставини справи та
дійшов правильного висновку щодо
відмови в задоволенні позовних вимог
позивача, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити
без задоволення, а постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 17 грудня 2013
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку встановленому ч.5 ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно ст. 212 КАС
України.

Головуючий
Сушко О.О.

Судді
Залімський І. Г.

Смілянець Е. С.