Справа № 818/8708/13-а
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 р.Справа № 818/8708/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Садівської сільської ради на
ухвалу Сумського окружного
адміністративного суду від 10.01.2014р.
по справі № 818/8708/13-а

за позовом Садівської сільської
ради

до Сумської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області

третя особа ОСОБА_1

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

19 листопада 2013 року позивач, Садівська
сільська рада, звернувся до суду з
позовом до Сумської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області (далі - Сумська ОДПІ,
відповідач), третя особа: ОСОБА_1, в
якому просив визнати причини пропуску
строку для звернення до
адміністративного суду поважними;
зобов'язати відповідача
(правонаступника Сумської міжрайонної
державної податкової інспекції)
передати у комунальну власність
Садівської сільської ради квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Сумського окружного
адміністративного суду від 10.01.2014 р. у
задоволенні клопотання представників
Садівської сільської ради про визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними
відмовлено.

Позовну заяву Садівської сільської
ради - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати ухвалу Сумського
окружного адміністративного суду від
10.01.2014 р., а справу направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) за наявними в справі
матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з такого.

Залишаючи позовні вимоги без розгляду,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено строки для
звернення з даним позовом до суду,
доказів про поважність причини
пропуску строку не надано, підстав для
поновлення строку не вбачається.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Згідно з ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Як вбачається з матеріалів справи,
15.01.1996 року державним нотаріусом
Сумської районної державної
нотаріальної контори державі в особі
ДПІ Сумської районної державної
адміністрації Сумської області видано
свідоцтво №71 про право на спадщину за
законом на майно гр. ОСОБА_2, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі ст. 555 ЦК
Української РСР 1963 року (чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин).

Спадкове майно, на яке видано
свідоцтво, складається з
приватизованої квартири АДРЕСА_1, яка
складається з однієї жилої кімнати
площею 16,8 кв.м., загальна корисна площа
29,53 кв.м., яка належала померлій на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, виданого Сумським
науково-виробничим об'єднанням "Еліта"
15.03.1994 року, зареєстрованого в
Сумському БТІ за №71 (а.с.39).

Пунктом 5 Інструкції про порядок
обліку, оцінки й реалізації
конфіскованого, безхазяйного майна, що
за правом спадкоємства перейшло у
власність держави, та скарбів,
затвердженої наказом Головної
державної податкової інспекції
України №20 від 08.06.1993 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 01.07.1993 року за №80
(чинної на момент виникнення спірних
правовідносин), передбачалося, що
згідно зі статтею 524 ЦК УРСР майно
переходить за правом спадкоємства у
власність держави, якщо у померлого
немає спадкоємців ні за законом, ні за
заповітом, або жоден із спадкоємців не
прийняв спадщини, або всі спадкоємці
позбавлені заповідачем спадщини.

Документом, що підтверджує право
спадкоємства майна державою, є
свідоцтво про право держави на
спадщину, яке видається державною
нотаріальною конторою відповідній
державній податковій інспекції після
закінчення 6 місяців з дня відкриття
спадщини.

Відповідно до пункту 10 Інструкції 20 від
08.06.1993 року при переході майна за правом
спадкоємства у власність держави
нотаріальна контора після закінчення
строків на прийняття спадщини,
передбачених статтями 549 і 561
Цивільного кодексу УРСР, видає
відповідній державній податковій
інспекції свідоцтво про право держави
на спадщину і опис цього майна,
проведений як вжиття заходів до
охорони спадкового майна державним
нотаріусом або посадовою особою
виконавчого комітету міської
(селищної, сільської) Ради народних
депутатів у порядку, встановленому
законодавством та визначеному в
нормативних актах Міністерства
юстиції України.

Порядок реалізації спадкового майна
держаними податковими інспекціями
закріплений в п.16 вказаної Інструкції,
а саме будівлі (в тому числі житлові
будинки) і споруди та їх частини
безоплатно передаються у комунальну
власність, якщо інше не передбачено
законодавством. При цьому витрати,
пов'язані з передачею (послуги бюро
технічної інвентаризації, державної
нотаріальної контори тощо),
проводяться за рахунок бюджету тієї
Ради народних депутатів, у власність
органу місцевого самоврядування якої
передається будівля.

Якщо передача цього майна у комунальну
власність є недоцільною, воно може
бути реалізоване на підставі рішення
місцевого органу виконавчої влади у
встановленому порядку з зарахуванням
коштів до Державного бюджету.

Факт обізнаності позивача з видачею
державній податковій інспекції
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 15.01.1996 року підтверджується
копіями акту опису спадкового майна
(а.с.40) та розпорядження голови Сумської
районної державної адміністрації №24
від 26.01.1996 року (а.с.17).

Зокрема, в акті зазначено про
проведення опису спадкового майна
(приватизованої квартири, що
складається з однієї кімнати площею 16,8
кв.м., загальною корисною площею 29,53
кв.м, вартістю сімдесят шість мільйонів
сімсот сімдесят вісім тисяч крб.) та
передачу його на баланс Садівської
сільської ради народних депутатів, а
також про передачу свідоцтва про право
Держави на спадщину голові цієї ради -
Масалітіній Н.І. в присутності
головного бухгалтера Сіренко В.М.
(а.с.40).

Також, розпорядженням голови Сумської
районної державної адміністрації №24
від 26.01.1996 року (а.с.17), виданим після
отримання свідоцтва про право на
спадщину за законом від 15.01.1996 року, ДПІ
по Сумському району зобов'язано
передати на баланс Садівської
сільської ради успадковану квартиру.

Тобто, саме з 1996 року позивач був
обізнаний про порушення своїх прав та
інтересів, проте звернувся з позовом до
суду з вимогою про передачу нерухомого
майна у комунальну власність лише
19.11.2013 року.

Цей висновок підтверджується, в тому
числі, і копіями рішень виконавчого
комітету Садівської сільської ради від
26.04.1996 року №18 (а.с.13) про переведення
квартири АДРЕСА_1 в службову та №55 від
21.06.1999 року (а.с.14) про надання її в
якості службового жилого приміщення
дільничному інспектору міліції
Гришенку В.О.

В заявленому в суді першої інстанції
клопотанні про поновлення строку для
звернення до суду та в апеляційній
скарзі позивач посилається на те, що
про порушення своїх прав (перебування
квартири АДРЕСА_1 не на своєму балансі,
а у власності відповідача) позивач
дізнався лише у травні 2012 року після
отримання довідки з КП "Сумське міське
бюро технічної інвентаризації" від
14.05.2012 року.

Проте, вказані твердження не
відповідають дійсності, оскільки в
ході розгляду справи встановлено, що
саме з 1996 року позивач був обізнаний
про порушення своїх прав та інтересів.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зауважити на той факт, що
навіть з дати отримання позивачем
довідки з КП "Сумське міське бюро
технічної інвентаризації" від 14.05.2012
року позивач не був позбавлений
можливості на звернення з
адміністративним позовом до суду,
проте не скористався своєчасно своїм
правом, подавши позов лише 19.11.2013 року,
тобто з пропуском шестимісячного
строку, встановленого ч.2 статі 99 КАС
України.

Доводи позивача про те, що у
встановлений законом строк він до суду
із відповідним позовом не звернувся,
оскільки на той час третя особа у даній
справі - Гришенко В.О., який проживає
більше 10 років у спірній квартирі,
подав позовну заяву до Сумського
районного суду Сумської області до
Садівської сільської ради Сумського
району, Сумської міжрайонної ДПІ про
визнання права власності на квартиру,
також не приймаються до уваги з огляду
на таке.

Кожна особа має право в порядку,
встановленому КАС України, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Право на судовий захист носить
індивідуально-визначений характер і не
залежить від волевиявлення будь-яких
інших осіб, крім особи, яка вважає, що її
право, свобода чи законний інтерес
порушені у спірних правовідносинах, і
яка у зв'язку з цим має намір подати
відповідний позов до суду.

Отже, позивач не був позбавлений
можливості звернутися до суду з
відповідним позовом своєчасно.

Згідно з ст. 102 КАС України пропущений з
поважних причин процесуальний строк,
встановлений законом, може бути
поновлений, а процесуальний строк,
встановлений судом, - продовжений судом
за клопотанням особи, яка бере участь у
справі.

Необхідно зауважити на те, що поважними
причинами пропуску строку на
апеляційне оскарження можуть бути
визнані лише такі обставини, які є
об'єктивно непереборними, не залежать
від волевиявлення особи та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
процесуальних дій, які повинні бути
підтверджені належними доказами.

Як вбачається зі змісту матеріалів
справи, позивач, порушивши питання про
поновлення строку звернення до суду, не
навів ані в клопотанні про поновлення
строку звернення, ані в апеляційній
скарзі об'єктивно непереборних та
незалежних від його волі обставин, які
б завадили позивачу подати позов
раніше, ніж 19.11.2013 р.

Відсутність в штатному розписі
Садівської сільської ради посади
юриста, що позбавляє позивача в повній
мірі діяти відповідно до законодавства
з дотриманням всіх процесуальних
строків, не є об'єктивно непереборними
причинами для своєчасного вчинення
процесуальних дій.

З огляду на викладене, обставини, які
перешкоджали вчасному здійсненню
права на звернення до
адміністративного суду, є неповажними.

Відповідно до п.9 ч. 1 ст. 155 КАС України
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо позовну заяву
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Оскільки позивачем не надано доказів
поважності пропуску строку для
звернення до суду з вищевказаним
позовом, а колегією суддів апеляційної
інстанції не знайдено підстав для
поновлення такого строку, вимоги
апеляційної скарги є необґрунтованими
та такими, що не підлягають
задоволенню.

За таких обставин, ухвала суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
тому підстав для її скасування немає.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують з підстав,
наведених вище.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 199, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Садівської
сільської ради залишити без
задоволення.

Ухвалу Сумського окружного
адміністративного суду від 10.01.2014р.
по справі № 818/8708/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя П'янова Я.В.Судді
Зеленський В.В. Чалий І.С.