Справа № 804/2363/14
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 р. Справа № 804/2363/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Коренева А.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську в
приміщенні Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Криворізької південної об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів та зборів у
Дніпропетровській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спецтрансгрупп» про
стягнення заборгованості з податку на
додану вартість, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Криворізька південна
ОДПІ ГУ Міндоходів та зборів у
Дніпропетровській області, звернувся
до суду з позовом до ТОВ
«Спецтрансгрупп» про стягнення
заборгованості з податку на додану
вартість в розмірі 56 278,36 грн. На
обґрунтування позовних вимог суб'єктом
владних повноважень зазначено, що
спірна сума заборгованості виникла
внаслідок не сплати відповідачем
частини суми податку на додану
вартість, самостійно визначеної
останнім в податкових деклараціях з
податку на додану вартість за 2013р.
Наявність податкового боргу
підтверджується податковою вимогою та
даними облікової картки платника
податків - відповідача. В судове
засідання представник позивача не
з'явився, направив до суду заяву про
розгляд справи в порядку письмового
провадження та підтримання позову в
повному обсязі, оскільки означену суму
податкового боргу відповідачем не
сплачено.

Відповідач, ТОВ «Спецтрансгрупп», про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення (а.с.28).
Представник відповідача в судове
засідання не прибув, до канцелярії суду
засобами факсимільного зв'язку
надійшло клопотання за підписом
директора ТОВ «Спецтрансгрупп» про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
з тим, що уповноважений представник
відповідача - директор з 03.03.14 перебуває
на стаціонарному лікуванні, а інші
особи, які мають необхідну
кваліфікацію та право представляти
інтереси підприємства в суді, відсутні.

Суд відмічає, що відповідно до ч.4 ст.128
КАС України у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Враховуючи, що відповідачем не надано
належних доказів на підтвердження
перебування директора на
стаціонарному лікуванні, а також з
огляду на той факт, що повістка про
виклик отримана відповідачем 21.02.14,
тобто до вказаної директором дати
перебування на стаціонарному
лікування, що вказує на можливість
останнього підготувати та направити до
суду відповідні заперечення проти
позову, суд не визнає поважною причину
неприбуття представника відповідача.
Згідно з ч.2 ст.49 КАС України особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно користуватися належним
їм процесуальними права і неухильно
виконувати процесуальні обов'язки.

Зважуючи, що матеріали справи містять
докази, які в своїй сукупності повно та
всебічно висвітлюють обставини
спірних правовідносин, суд вважає за
можливе розгляд справи не відкладати
та вирішити її на підставі наявних у
ній доказів.

Вивчивши доводи позову, дослідивши
зібрані по справі докази в їх
сукупності, проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
суд при винесенні постанови виходить з
наступних підстав та мотивів.

За даними Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Відповідач пройшов
передбачену чинним законодавством
процедуру державної реєстрації, набув
правового статусу юридичної особи за
ідентифікаційним кодом 38658257, на обліку
як платник податків, зборів
(обов'язкових платежів) перебуває в
ОДПІ, є платником податку на додану
вартість, що підтверджується
Свідоцтвом №200126114 про реєстрацію
платника податку на додану вартість,
копія якого наявна в матеріалах справи
(а.с.30).

Судом встановлено, що відповідачем до
позивача подані: - податкова декларація
з ПДВ № від 20.08.13, за даними якої
сума ПДВ, яка підлягає нарахуванню та
сплаті в бюджет, дорівнює 16 289 грн.
(а.с.21-22); - податкова декларація з ПДВ №
від 19.09.13, за даними якої сума ПДВ,
яка підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет, дорівнює 26 660 грн. (а.с.19-20); -
податкова декларація з ПДВ № від
20.10.13, за даними якої сума ПДВ, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет, дорівнює 7 172 грн. (а.с.17-18); -
податкова декларація з ПДВ № від
20.11.13, за даними якої сума ПДВ, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет, дорівнює 5 278 грн. (а.с.15-16); -
податкова декларація з ПДВ № від
20.12.13, за даними якої сума ПДВ, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет, дорівнює 8 836 грн. (а.с.13-14). Як
вбачається з облікової картки платника
податків - відповідача (а.с.33-40),
відповідач в період з 31.07.13 по 30.10.13
частково сплатив суму ПДВ за
декларацією № від 20.08.13, а саме в
розмірі 8 012 грн., залишок суми ПДВ в
розмірі 8 277 грн. за означеною
декларацією відповідачем не сплачений,
як не сплачені і суми ПДВ, визначені в
інших, зазначених вище деклараціях.

За приписами ст.203 ПК України платник
податку зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї
статті для подання податкової
декларації. Також законодавцем
визначено, що у разі наявності у
платника податків податкового боргу
контролюючі органи зобов'язані
зарахувати кошти, що сплачує такий
платник податків, в рахунок погашення
податкового боргу згідно з черговістю
його виникнення незалежно від напряму
сплати, визначеного платником
податків; у такому ж порядку
відбувається зарахування коштів, що
надійдуть у рахунок погашення
податкового боргу платника податків
відповідно до ст.95 ПКУ або за рішенням
суду у випадках, передбачених законом
(п.87.9 ст.87 ПКУ).

Отже, враховуючи положення пп.14.1.175 п.14.1
ст.14 ПК України, сума узгодженого
грошового зобов'язання в розмірі 56 223
грн. (8277+26660+7172+5278+8836) набула статусу
податкового боргу. Крім того, у зв'язку
із несвоєчасною сплатою відповідачем
сум грошового зобов'язання з ПДВ
позивачем відповідачу з огляду на
приписи ст.129 ПКУ нарахована пеня в
розмірі 55,36 грн.

Суд відмічає, що у разі несплати
платником податків узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення (п.59.1
ст.59 ПКУ). Матеріалами справи
підтверджено, що Позивачем з
урахуванням зазначених положень
закону на адресу відповідача
направлена податкова вимога від 09.09.13
№189-15 на суму 13 277,43 грн. (а.с.23).

В матеріалах справи відсутні докази
сплати Відповідачем суми податкового
боргу в розмірі 56 278,36 грн., яка
структурно складається з сум
податкових зобов'язань з ПДВ в розмірі
56 223 грн., що самостійно визначені
відповідачем, та пені в розмірі 55,36 грн.

Положеннями ст.95 ПК України
передбачено, що орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового

боргу такого платника податків
шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу
майна такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів
з дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги. Стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Оскільки судом встановлено, що
визначені законом строки оплати
спірних сум грошових зобов'язань з
податку на додану спливли, однак
відповідач доказів оплати спірної суми
заборгованості або доказів
відсутності в нього такого обов'язку до
суду не подав, а судом існування таких
доказів не виявлено, суд доходить
висновку, що вимога позивача про
стягнення заборгованості в розмірі 56
278,36 грн. підлягає задоволенню, адже
доведена матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 128, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спецтрансгрупп»
() кошти з рахунків у
банках, обслуговуючих Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Спецтрансгрупп», на суму податкового
боргу з податку на додану вартість в
розмірі 56 278 грн. (п'ятдесят шість тисяч
двісті сімдесят вісім гривень) 36 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку відповідно до
ст.186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова набирає законної сили згідно
зі ст.254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя А.О. Коренев