Справа № 826/11123/13-а
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А.
Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Романчук О.М., Пилипенко О.Є.

За участю секретаря судового
засідання: Горячевої А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Технотрейд» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 03.10.13р. у справі
№826/11123/13-а за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Технотрейд» до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві про визнання
недійсними та скасування податкових
повідомлень - рішень

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання недійсними та скасування
податкових повідомлень - рішень від
03.04.12р. № та №.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
03.10.13р. у задоволені адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
позивач подав апеляційну скаргу, у якій
просить суд скасувати постанову з
мотивів порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що
господарські операції позивача з його
контрагентом ТОВ «Фірма Астейт» мали
на меті реальне настання правових
наслідків та були спрямовані на
виконання позивачем договірних
зобов'язань перед його замовниками.

У судовому засіданні представник
апелянта підтримав доводи апеляційної
скарги.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, про проведення
судового засідання повідомлений
належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, розглянувши
матеріали справи та апеляційну скаргу
позивача, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з огляду на наступне.

Як свідчать обставини справи та
встановлено судом першої інстанції,
ДПІ у Святошинському районі м. Києва
ДПС проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
позивача з питань перевірки дотримання
вимог правильності обчислення, повноти
та своєчасності сплати до бюджету
податку на додану вартість та податку
на прибуток по взаємовідносинах з ТОВ
«Фірма Астейт» за період з 01.09.11р. по
30.09.11р., за результатами якої складено
акт від 18.03.13р. №175/22-509/32251835.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийняті податкові
повідомлення - рішення від 03.04.12р.:

№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
суму 50 600 грн., в т.ч. основний платіж - 50
600 грн., штрафні (фінансові) санкції - 0
грн.;

№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з ПДВ на суму 55 000 грн., в
т.ч. основний платіж - 44 000 грн., штрафні
(фінансові) санкції - 11 000 грн.

Підставою для прийняття спірних
повідомлень - рішень слугували
встановлені перевіркою порушення
позивачем вимог:

пп. 138.1, п. 138.2, п.138.3 ст. 138 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження податку на прибуток на суму 50
600 грн. за ІІ-ІІІ кв. 2011 р.;

п. 44.1 ст. 44, п.185.1 ст.185, п. 188.1 ст.188, п. 198.2, п.
198.3 ст. 198, п. 201.1, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, у зв'язку
з чим занижено податок на додану
вартість у вересні 2011 року на суму 44 000
грн.

Такий висновок податкового органу
ґрунтується на тому, що господарські
операції позивача з ТОВ «Фірма Астейт»
не спрямовані на настання реальних
правових наслідків, оскільки вказане
підприємство було створено за грошову
винагороду без мети ведення
фінансово-господарської діяльності, що
встановлено вироком Дніпровського
районного суду м. Києва від 29.08.12р. у
справі №1/2604/970/2012, №2604/15931/2012, який
набрав законної сили.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що документи
підписані від імені ТОВ «Фірма Астейт»
не можна вважати належно оформленими
та підписаними повноважними особами
звітними документами, які посвідчують
факт придбання товарів, робіт чи
послуг, а тому формування
бухгалтерського обліку на підставі
таких документів є безпідставним.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" ( надалі - Закону N
996-XIV) визначено, що первинний документ -
це документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, податкові накладні, рахунки
тощо) мають силу первинних документів
лише в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Для підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону N 996-XIV
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

Так, відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з, зокрема,
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України, не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (ч.
2 ст. 9 Закону N 996-XIV).

Отже, наведені правові норми
дозволяють платнику податку формувати
податковий кредит та витрати у зв'язку
з реальним придбанням товарів (робіт,
послуг) та на підставі відповідних
розрахункових, платіжних та інших
документів, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

За правилами заповнення податкової
накладної, встановленими у пункті 16
Порядку заповнення податкової
накладної, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України «Про затвердження форми
Податкової накладної та Порядку її
заповнення» № 969 від 21.12.2010 (чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин (далі - Порядок), усі
складені примірники податкової
накладної підписуються особою,
уповноваженою платником податку
здійснювати поставку товарів (послуг),
та скріплюються печаткою такого
платника податку - продавця.

Отже, для надання податковій накладній
юридичної сили обов'язковим реквізитом
є підпис особи, уповноваженої
платником податку здійснювати
постачання товарів/послуг, та відтиск
печатки такого платника податку.

Як вбачається з матеріалів справи, умов
договорів від 18.08.11р. №100811 та від 29.09.11р.
№290911, позивач у перевіряємому періоді
мав взаємовідносини з ТОВ «Фірма
Астейт» з придбання робіт з розробки
контролера прямого управління
ресурсами ТРК та АЗС, настройки та
пусконалагоджувальних робіт системи
«Струна» на 10 резервуарах, згідно.
Первинні документи від імені ТОВ
«Фірма Астейт» підписані директором -
ОСОБА_2

Разом з тим, вироком Дніпровського
районного суду м. Києва від 29.08.12р. у
справі №1/2604/970/2012, №2604/15931/2012, який
набрав законної сили, визнано винним
ОСОБА_2 у вчиненні злочину
передбаченого ч.1 ст. 205 КК України.

Зокрема, в рамках вказаної
кримінальної справи встановлено, що
ОСОБА_2 за грошову винагороду в сумі 300
грн., на пропозицію чоловіка, з яким він
познайомився поблизу станції
«Видубичі» у м. Києві надав оригінал
свого паспорта та ідентифікаційного
коду; згодом ОСОБА_2 дізнався про
реєстрацію на його ім'я ТОВ «Фірма
Астейт»; після реєстрації товариства
печатки не отримував, угод не укладав
та господарською діяльністю
товариства не займався.

Частиною 4 ст. 72 КАС України
передбачено, що вирок суду у
кримінальному провадженні або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Диспозиція наведеної правової норми
прямо вказує на те, що обов'язковими для
суду, який розглядає справу, є вирок
суду в кримінальній справі або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок.

Така обов'язковість поширюється лише
на те питання, чи мало місце певне
діяння та чи вчинене воно особою, щодо
якої постановлено відповідний вирок
або прийнято постанову.

Отже, обов'язковими для врахування
адміністративним судом є факти,
наведені у вироку в кримінальній
справі чи постанові у справі про
адміністративний проступок, щодо часу,
місця та об'єктивного характеру
відповідного діяння тієї особи,
правові наслідки, дій чи бездіяльності
якої є предметом розгляду в
адміністративній справі.

Позивачем не спростовано належними
доказами доводи податкового органу
щодо відсутності фактичного
здійснення вказаних господарських
операцій, не доведено ким саме
здійснювались господарські операції, а
відтак, з урахуванням вказаних
обставин первинні документи, якими
оформлені такі операції не можна
вважати належно оформленими та
підписаними повноважними особами
звітними документами, які посвідчують
факт придбання товарів, робіт чи
послуг.

Така правова позиція узгоджується з
позицією Верховного Суду України,
викладеною у постанові від 05.03.2012 року,
у якій ВСУ зазначено, що сама лише
наявність у платника податків
податкових накладних, виписаних від
імені його контрагентів, не є
достатньою підставою для включення сум
ПДВ до податкового кредиту, якщо особи,
від імені яких складено такі документи
заперечують свою участь у створенні та
діяльності цих товариств, зокрема, й у
підписанні будь-яких первинних
документів, отже, виписані від їх імені
податкові накладні не можна вважати
належно оформленими та підписаними
повноважними особами звітними
документами, які посвідчують факт
придбання товарів, робіт чи послуг, а
тому віднесення відображених у них сум
ПДВ до податкового кредиту є
безпідставним.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України,
суди зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

Приймаючи до уваги те, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду доводами апелянта не
спростовані, підстави для задоволення
апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ст.ст.195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, Київський апеляційний
адміністративний суд

У
Х В А Л И В:

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Технотрейд» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
03.10.13р. у справі №826/11123/13-а - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
03.10.13р. у справі №826/11123/13-а - без змін.

Дана ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча суддя
Шелест С.Б.

Судді :
Романчук О.М.

Пилипенко О.Є.

Повний текст ухвали складений: 03.03.14р.

.

Головуючий суддя
Шелест С.Б.

Судді:
Романчук О.М

Пилипенко О.Є.