Справа № 2а-2426/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року
Справа №
9104/27195/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Сихівського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради на
ухвалу Сихівського районного суду
міста Львова від 28 грудня 2011 року про
повернення позовної заяви у справі за
позовом Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради до відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання дій протиправними
та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В :

Сихівський відділ соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради звернувся в
суд першої інстанції з
адміністративним позовом до відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про скасування постанови
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області від 19 грудня 2011 р.
про накладення штрафу (ВП №30059480).

Ухвалою Сихівського районного суду
міста Львова від 28 грудня 2011 року
адміністративний позов повернуто
позивачу, з підстав передбачених п. 6 ч. 3
ст. 108 КАС України.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції Сихівський відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради оскаржив його в
апеляційному порядку, вважає, що ухвала
є незаконною, необґрунтованою та
прийнята з порушенням норм
процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
згідно зі ст.159 КАС України та Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
29.12.1976 р. №11 «Про судове рішення»,
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Оскаржуваною ухвалою, суд першої
інстанції, адміністративний позов
Сихівського відділу соціального
захисту про визнання протиправними дій
державного виконавця, повернув
позивачу, роз'яснивши що для вирішення
даної справи позивач має право
звернутися до Львівського окружного
адміністративного суду.

Відповідно до ч.2 ст. 18 КАС України, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що дана адміністративна справа не
підсудна місцевому суду, як
адміністративному суду. Проте, з
незрозумілих причин, судом
проігноровано ст.82 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції від
09.03.2011 року), не зазначивши при цьому
жодного обґрунтування.

Відповідно до ч.4 ст.82 Закону України
«Про виконавче провадження» (редакції
від 09.03.2011 року), рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служб щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонам до суду, який видав виконавчий
документ, а іншими учасникам
виконавчого провадження та особами,
які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку
передбаченому законом.

Сторонами у виконавчому провадженні є
стягувач і боржник ч.1 ст. 8 Закону
України «Про виконавче провадження» (в
редакції від 09.03.2011 року).

Як вбачається з постанови від 25.11.2011
року (ВП № 230059480) про відкриття
виконавчого провадження, боржником
визначено Сихівський відділ
соціального захисту.

Виконавчий лист №2а-182/11, виданий 07.09.2011
року Сихівським районним судом
м.Львова, який прийнятий державним
виконавцем ППВ ВДВС ГУЮ у Львівській
області для примусового виконання, на
основі якого відкрито виконавче
провадження (ВП № 30059480).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону України
«Про виконавче провадження» боржником
(позивачем) Сихівським відділом
соціального захисту подано позовну
заяву від 22.12.2011 року №2605-вих.-6632 у
Сихівський районний суд м.Львова, до
суду який видав виконавчий документ.

Апелянт зазначив, що суд першої
інстанції надав перевагу ч. 2 ст.18 КАС
України над ч. 4 ст.82 Закону України «Про
виконавче провадження», не зазначивши
жодного обґрунтування, та з
незрозумілих причин безпідставно
проігнорував ч.4 ст.82 Закону України
«Про виконавче провадження», що
призвело до постановлення незаконної
та необґрунтованої ухвали.

На підставі вище викладеного, просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Постановляючи ухвалу, суд першої
інстанції вірно вказав, що відповідно
до п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим
загальним судам як адміністративним
судам підсудні адміністративні справи,
у яких однією зі сторін є орган чи
посадова особа місцевого
самоврядування, посадова чи службова
особа органу місцевого самоврядування,
крім тих, які підсудні окружним
адміністративним судам. Згідно ч. 2 ст. 18
КАС України окружним адміністративним
судам підсудні адміністративні справи,
у яких однією зі сторін є орган
державної влади, інший державний орган,
орган влади Автономної Республіки
Крим, їх посадова чи службова особа,
крім справ з приводу їхніх рішень, дій
чи бездіяльності у справах про
адміністративні проступки.

З огляду на це, суд першої інстанції
правильно вважав, що справа підсудна
окружному адміністративному суду, а не
місцевому загальному суду як
адміністративному, оскільки
оскаржується постанова про накладення
штрафу, яка є самостійним виконавчим
документом.

На підставі викладеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а ухвала відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради - залишити без
задоволення, а ухвалу Сихівського
районного суду міста Львова від 28
грудня 2011 року про повернення позовної
заяви у справі № 2а-2426/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин