Справа № К/9991/18640/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/18640/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Бухтіярової І.О., Приходько І.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1

на постанову Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 04 вересня 2009 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 листопада
2010 року

у справі № 2-а-210/09

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до Бердичівської міської ради
Житомирської області

про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернувся до суду з
позовом до Бердичівської міської ради
Житомирської області (далі -
відповідач) про визнання протиправним
та скасування рішення № 503 від 10
вересня 2008 року «Про затвердження
переліку ставок єдиного податку для
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність на умовах
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності».

Постановою Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 04 вересня 2009 року позові
відмовлено за безпідставністю.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 листопада
2010 року постанову Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 04 вересня 2009 року залишено
без змін.

В касаційній скарзі фізична особа -
підприємець ОСОБА_1, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 04 вересня 2009 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 листопада
2010 року і ухвалити нове судове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

10 вересня 2008 року Бердичівська міська
рада Житомирської області прийняла
рішення № 503 «Про затвердження
переліку ставок єдиного податку для
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність на умовах
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності», яким затвердила
ставки єдиного податку для фізичних
осіб, які здійснюють підприємницьку
діяльність на умовах спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності,
згідно з додатком та визнала такими, що
втратили чинність рішення міської ради
від 10 квітня 2003 року № 146 та від 10 червня
2003 року № 175 (арк. справи 51-53).

Проект оспорюваного рішення був
розроблений згідно листа-пропозиції
Бердичівської ОДПІ Житомирської
області від 02 квітня 2008 року № 5521/10/17-221
«Про перегляд діючих ставок податків
та платежів» (арк. справи 44) та
погоджений з Житомирським обласним
територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України як
такий, що не суперечить вимогам
законодавства про захист економічної
конкуренції (арк. справи 55).

Оспорюване рішення міської ради
приймалось за процедурою, передбаченою
Законом України «Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності», про що
свідчить його оприлюднення з метою
одержання зауважень та пропозицій в
міжрайонній газеті «Земля
Бердичівська» від 27 червня 2008 року № 26
(арк. справи 45-50).

Судами було встановлено, що проект
оспорюваного рішення обговорювався
тривалий час, проте жодна юридична та
фізична особа не звернулась в
Бердичівську міську раду та її
виконавчий комітет з питанням щодо
введення в дію цього рішення.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що позивач не надав належних та
допустимих доказів того, що оспорюване
рішення не відповідає вимогам Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва».

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Статтями 14, 15 Закону України «Про
систему оподаткування» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) визначено перелік
загальнодержавних податків і зборів
(обов'язкових платежів) та місцевих
податків і зборів (обов'язкових
платежів), серед який відсутній єдиний
податок.

Сплата єдиного податку регулюється
Указом Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва», відповідно до абзацу 2
статті 2 якого (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) ставка єдиного податку
для суб'єктів малого підприємництва -
фізичних осіб встановлюється
місцевими радами за місцем їх
державної реєстрації залежно від виду
діяльності і не може становити менше 20
гривень та більше 200 гривень на місяць.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, позивач не надав
належних та допустимих доказів того, що
оспорюване рішення не відповідає
вимогам Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва». Не додано таких
доказів і до касаційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, про відсутність
підстав для задоволення позовних з
вимог.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 підлягає залишенню без
задоволення, а постанова
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 04 вересня 2009
року та ухвала Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 листопада
2010 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Бердичівського міськрайонного суду
Житомирської області від 04 вересня 2009
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 листопада
2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ І.О. Бухтіярова

_____________________ І.В. Приходько