Справа № 357/13303/13-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Кошель Л.М.
Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Саприкіної І.В.

суддів:
Ісаєнко Ю.А., Федотова І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України у Київській області на ухвалу
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 31 жовтня 2013 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України у Київській
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 28 лютого 2011 року у справі № 2а-30837/11
зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити позивачу недоплачену
доплату до пенсії згідно ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 30 червня 2010 року, у розмірі
мінімальної заробітної плати, з
урахуванням проведених виплат за
вказаний період.

19.09.2013 року УДВС Головного управління
юстиції у м. Києві звернулися до суду із
поданням про зміну способу виконання
постанови Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 28 лютого 2011 року шляхом стягнення з
Головного управління Пенсійного фонду
України у Київській області на користь
позивача доплати до пенсії за період з
30 червня 2010 року по 22.07.2011 року у розмірі
8147 грн. 21 коп. На обґрунтування
поданої заяви надано лист від 21.08.2013
року, у якому повідомляється про
здійснення перерахунку позивачу
недоплаченої доплати до пенсії в
розмірі 8147 грн. 21 коп., але у зв'язку з
відсутністю відповідного фінансування
виплата не проводилась.

Ухвалою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 31 жовтня 2013 року подання
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану ухвалу і прийняти нове
рішення, яким клопотання залишити без
задоволення, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а ухвала суду - скасуванню
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено судом першої
інстанції, нарахована позивачу сума
доплати невиплачена через відсутність
відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Відповідно до частини 1 статті 263 КАС
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження із заявою про відстрочення
або розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 28 лютого 2011 року
та синтез наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин заявник просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, в розумінні ч. 1 ст. 263 КАС
України підставою для застосування
правил цієї норми є обставини, що
перешкоджають належному виконанню
судового рішення в адміністративній
справі: ускладнюють його виконання або
роблять неможливим. Для відстрочення
чи розстрочення виконання судового
рішення такою обставиною може бути
недостатність коштів на рахунку,
стихійне лихо, для зміни способу чи
порядку виконання судового рішення -
неможливість виконання судового
рішення внаслідок відсутності,
пошкодження або знищення об'єкта
стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його виконання є такі
підстави: для розстрочення та
відстрочення - обставини, що
ускладнюють виконання, а для зміни
способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання судового рішення неможливе
через відсутність коштів, виплата яких
буде здійснена за наявності
відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
«захист порушеного права у судовому
рішенні» і «спосіб виконання судового
рішення» не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного
рішення суду першої інстанції свідчить
про те, що суд першої інстанції,
змінюючи спосіб виконання постанови
суду, фактично змінив її суть, що
належить до повноважень суду
апеляційної або касаційної інстанції.

Вирішення питання про
стягнення коштів як заборгованості
невиплаченої пенсії, яка нарахована у
разі виконання рішення
адміністративного суду, відноситься до
юрисдикції цивільних судів.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 12 лютого 2014 року у справі №
К/800/598/14.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
відповідача спростовують позицію суду
першої інстанції, а тому підлягають
задоволенню.

За ст. 200 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання,.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення з
порушенням норм процесуального права,
а тому наявні підстави для його
скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 212, 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України у
Київській області - задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 31 жовтня 2013 року - скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою у
задоволенні подання управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Саприкіна І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Федотов І.В.