Справа № 805/2521/14
Суддя: Скріпнік А.І.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 р.
Справа № 805/2521/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді
Скріпніка А.І., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
управління пенсійного фонду України в
м. Авдіївці Донецької області до
відділу державної виконавчої служби
Авдіївського міського управління
юстиції в Донецькій області про
скасування постанови від 05.02.2014 року ВП
№ 40660586 про накладення штрафу,

В С Т А Н О В
И В:

21 лютого 2014 року управління пенсійного
фонду України в м. Авдіївці Донецької
області (надалі - позивач) звернувся до
Донецького окружного
адміністративного суду із
вищевказаним позовом, у якому просив
суд скасувати постанову відділу
державної виконавчої служби
Авдіївського міського управління
юстиції в Донецькій області ВП № 40660586
від 05.02.2014 року про накладення штрафу.

Судом встановлено наступне.

23.01.2014 року до Управління Пенсійного
фонду України в м. Авдіївці Донецької
області (надалі - УПФУ в м. Авдіївці або
позивач) надійшла вимога № 349/04-32 від
21.01.2014 року (а.с. 6), в якій заступник
начальника відділу державної
виконавчої служби Авдіївського
міського управління юстиції в
Донецькій області Побєдінський І.А., у
відповідності до ст.ст. 5, 11, 75, 90 Закону
України «Про виконавче провадження»,
вимагав у строк до 27.01.2014 року
перерахувати ОСОБА_2, відповідно до
вимог виконавчого листа № 2-а/250/2011,
виданого 21.08.2012 року Авдіївським
міським судом, пенсію за період з 30.09.2010
року відповідно до вимог ст. 49, 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виходячи з розрахунку 6
мінімальних пенсій за віком основної
пенсії та додаткової пенсії у розмірі
50% мінімальної пенсії за віком, яка
дорівнює прожитковому мінімуму для
осіб, які втратили працездатність та
надати за період з 01.11.2011 року по 01.01.2014
року розмір нарахування у твердій
грошовій сумі (а.с. 6).

27 січня 2014 року позивачем на ім'я
начальника державної виконавчої
служби Авдіївського міського
управління юстиції Донецькій області
було надіслано лист за № 321/06 у якому
управління пенсійного фонду України в
м. Авдіївці Донецької області
зазначило, що згідно виконавчого
документа № 2-а-250/2011 від 21.08.2012 року
виданого Донецьким окружним
адміністративним судом про
зобов'язання УПФУ в м. Авдіївці
здійснити перерахунок додаткової
пенсії за шкоду, спричинену здоров'ю
ОСОБА_2 згідно вимог ст. 49, 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
виходячи з розрахунку 6-ми мінімальних
пенсій за віком основної пенсії та
додаткової пенсії у розмірі 50%
прожиткового мінімумів для осіб, що
втратили працездатність, перерахунок
пенсії було здійснено та виплачено по
01.11.2011 року (а.с. 7).

05.02.2014 державним виконавцем була
винесена постанова про накладення
штрафу ВП № 40660586 у розмірі 680,00 грн. за
невиконання у встановлений державним
виконавцем строк рішення (а.с. 9).

Вважаючи постанову відповідача, такою,
що прийнята із порушенням норм діючого
законодавства, позивач звернувся до
суду із вищевказаним позовом.

Сторони до суду не з'явилися, були
повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд
під час судового розгляду
адміністративної справи здійснює
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу. У разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Частиною 6 ст. 128 КАС України
встановлено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Стаття 159 КАС України передбачає, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно до приписів ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого: суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України; суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України. У разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу. У разі
виникнення в суду сумніву під час
розгляду справи щодо відповідності
закону чи іншого правового акта
Конституції України, вирішення питання
про конституційність якого належить до
юрисдикції Конституційного Суду
України, суд звертається до Верховного
Суду України для вирішення питання
стосовно внесення до Конституційного
Суду України подання щодо
конституційності закону чи іншого
правового акта. Якщо міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України,
встановлені інші правила, ніж ті, що
встановлені законом, то застосовуються
правила міжнародного договору. У разі
відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону суд виходить
із конституційних принципів і
загальних засад права (аналогія права).

Насамперед, суд вважає доречним
звернути увагу відповідача на той факт,
що відповідно до виконавчого листа №
2-а-250/2011, виданого 21.08.2012 року
Авдіївським міським судом, управління
пенсійного фонду України в м. Авдіївці
Донецької області було зобов'язано
перерахувати пенсію ОСОБА_2 за період з
30.09.2010 року відповідно до вимог ст. 49, 50,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виходячи з розрахунку 6
мінімальних пенсій за віком основної
пенсії та додаткової пенсії у розмірі
50% мінімальної пенсії за віком, яка
дорівнює прожитковому мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, тоді
як відповідач у вимозі № 349/04-32 від
21.01.2014 року вимагав у позивача надати за
період з 01.11.2011 року по 01.01.2014 року
розмір нарахування у твердій грошовій
сумі, що, зокрема, не відповідає змісту
виконавчого документу.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України
«Про виконавче провадження», примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Крім того, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету.

Щорічно в державному бюджеті України
закріплюються суми витрат на
реалізацію окремих законодавчих актів,
у тому числі й суми витрат, які
перераховуються Пенсійному фонду
України для виплати пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

19 червня 2011 року набрав чинності Закон
України від 14.06.2011 № 3491-УІ «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік», яким
передбачено, зокрема, що у 2011 році
положення статей 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
№ 796-П застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи із
наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Таким чином, з прийняттям Верховною
Радою України зазначеного Закону,
визначення порядку та розмірів виплат
вказаній категорії громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

На виконання вимог вищезазначених
Законів Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову від 06.07.2011 № 745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», якою визначені, у
тому числі, розміри пенсій, передбачені
ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України
від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 визнано
конституційним те, що Верховна Рада
України, визначила Кабінет Міністрів
України державним органом, який має
забезпечувати реалізацію встановлених
законами України соціальних прав
громадян, тобто надала право Кабінету
Міністрів України визначати порядок та
розміри соціальних виплат виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України.

При прийнятті вказаного рішення
Конституційний Суд України виходив з
того; що одним з визначальних елементів
у регулюванні суспільних відносин у
соціальній сфері є додержання принципу
пропорційності між соціальним
захистом громадян та фінансовими
можливостями держави, а також
гарантуванням права кожного на
достатній життєвий рівень. Передбачені
законами соціально-економічні права не
є абсолютними. Механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою,
зокрема, через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
усього суспільства.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
на 2012 рік» № 4282 від 22 грудня 2011 року, у
2012 році норми і положення ст.ст. 20, 21, 22,
23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

В Рішенні Конституційного Суду України
від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 зазначено
про те, що в аспекті конституційного
подання положення ч.2 ст.95, ч.2 ст.124, ч.1
ст. 129 Конституції України, п.5 ч.1 ст.4
Бюджетного кодексу України та п.2 ч.1 ст.9
Кодексу адміністративного судочинства
України в системному зв'язку з
положеннями ст.6, ч.2 ст.19, ч.1 ст.117
Конституції України треба тлумачити
так, що суди під час вирішення справ про
соціальний захист громадян керуються,
зокрема, принципом законності. Цей
принцип передбачає застосування
судами законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції, на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет на 2013
рік» № 5515-VI від 6 грудня 2012 року
встановлено, що у 2013 році норми і
положення ст.ст. 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

З 1 січня 2012 року набрала чинності
постанова Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», на даний
час вона не скасована й
неконституційною не визнана.

Даною постановою затверджено Порядок
обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи та визначено механізм
обчислення пенсій по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсій у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи відповідно
до ст.ст. 54, 57 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Таким чином,суд погоджується із
доводами представника позивача
стосовно того, що Управлінням
пенсійного фонду України в м. Авдіївці
Донецької області проведений
перерахунок пенсій ОСОБА_2, з
урахуванням вимог постанови Кабінету
Міністрів України № 1210 від 29.11.2011 року
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастроф.

Також суд звертає увагу на те що, ч. 1, 2
ст. 23 Бюджетного кодексу України
передбачено, що будь-які бюджетні
зобов'язання та платежі з бюджету можна
здійснювати лише за наявності
відповідного бюджетного призначення.
Відповідно до п. 5 ст. 51 цього ж кодексу
розпорядники бюджетних коштів беруть
бюджетні зобов'язання та провадять
видатки тільки в межах бюджетних
асигнувань.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України;

2) з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження
надано;

3) обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Таким чином, у даному випадку при
винесенні оскаржуваної постанови,
відповідач діяв всупереч Закону та за
межами повноважень, наданих йому
чинним законодавством України.

Суд звертає увагу на той факт, що у
даній нормі закону закріплено загальні
критерії для оцінювання рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які одночасно є
принципами адміністративної
процедури, що вироблені у практиці
європейських країн.

Керуючись статтями 17-20, 69-72, 86, 121, 158-164, 167,
186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Донецький
окружний адміністративний суд,

П О С Т А Н О
В И В:

Позовні вимоги управління пенсійного
фонду України в м. Авдіївці Донецької
області до державної виконавчої служби
Авдіївського міського управління
юстиції в Донецькій області про
скасування постанови від 05.02.2014 року ВП
№ 40660586 про накладення штрафу -
задовольнити.

Скасувати постанову відділу державної
виконавчої служби Авдіївського
міського управління юстиції в
Донецькій області ВП № 40660586 від 05.02.2014
року про накладення штрафу.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Донецького апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Скріпнік А.І.