Справа № 826/20918/13-а
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва в складі головуючого судді
Качура І.А., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві про визнання протиправними
та скасування постанов про накладення
штрафу у сфері містобудівної
діяльності та приписів.
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулась (далі по тексту також -
позивач) з позовом до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві (надалі також -
відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та
скасувати припис Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві від 11.02.2013, винесений щодо
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;
- визнати протиправним та
скасувати припис Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві від 16.03.2013, винесений щодо
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;
- визнати протиправною та
скасувати постанову Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві від 12.03.2013 № 68/13 про
накладання штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності,
винесену щодо Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1;
- визнати протиправною та
скасувати постанову Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві від 23.04.2013 № 123/13/1 про
накладання штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності, ,
винесену щодо Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1.
В обґрунтування позовних вимог
покликався на те, що спірні постанови є
безпідставними, позаяк прийняті за
відсутності у діях позивача складу
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, а відтак підлягає
скасуванню. Разом з тим, звертала увагу
суду на те, що відповідачем порушено
порядок проведення перевірки.
Відповідач проти задоволення позову
заперечував з мотивів
необґрунтованості та безпідставності.
11.02.2014р. в судовому засіданні за згодою
сторін ухвалено про продовження
вирішення справи у письмовому
провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС
Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов задоволенню підлягає з огляду
Матеріалами справи встановлено, що
згідно зі ст. 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та Порядком № 553, на підставі звернення
гр. ОСОБА_2 № 7/26-Г-2501/8 від 25.01.2013 у
присутності ОСОБА_1 посадовою особою
Інспекції проведено позапланову
перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 на АДРЕСА_1.
За результатами перевірки встановлено,
що Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
експлуатується самовільно
реконструйовані нежитлові приміщення
АДРЕСА_1, після реконструкції з
влаштуванням прибудови та вхідної
групи без прийняття в експлуатації у
встановленому законодавством порядку,
чим порушено ч. 8 ст. 39 Закону України
«Про регулювання містобудівної
За результатами проведеної перевірки
відповідачем складено акт перевірки
від 11.02.2013р. та видано припис з вимогою
заборонити з 12.02.2013р. експлуатацію
нежитлових приміщень АДРЕСА_1 до
усунення допущеного правопорушення.
Крім того, посадовою особою складено
протокол про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 28.02.2013р.
стосовно Фізичної особи-підприємця
Розглянувши зазначені матеріали
справи відповідачем винесено
постанову про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності № 68/13 від 12.03.2013р., якою
постановлено визнати Фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 винною у
вчинені правопорушення, передбаченого
абз. 4 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності та
накласти штраф у сумі 103230,00 (сто три
тисячі двісті тридцять гривень. 00 коп.)
15.03.2013р. відповідачем з метою перевірки
виконання вимог припису від 11.02.2013р.
проведено позапланову перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на
За результатами перевірки встановлено,
що вимоги припису від 11.02.2013р. не
виконанні, а саме за вказаною вище
адресою продовжується експлуатація
без прийняття в експлуатацію у
встановленому законодавством порядку
нежитлових приміщень, про що складено
акт від 15.03,2013р. та видано припис з
вимогою усунути порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності шляхом приведення до
попереднього стану самовільно
реконструйованих нежитлових приміщень
АДРЕСА_1 в термін до 29.04.2013р.
Крім того, посадовою особою складено
протокол про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 10.04.2013р.
стосовно Фізичної особи-підприємця
23.04.2013р. за невиконання вимог припису
від 11.02.2013р. позивача притягнуто до
відповідальності згідно абз. 2 п. 1 ч. 6
ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
згідно постанови № 1 23/13/1.
21.06.2013р. відповідачем з метою перевірки
виконання вимог припису від 16.03.2013р.
проведено позапланову перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на
За результатами перевірки встановлено,
що вимоги припису від 16.03.2013р. не
виконані, а саме не усунуті порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності шляхом
приведення до попереднього стану
самовільно реконструйованих
нежитлових приміщень за
вищезазначеною адресою, чим порушено
підп. а п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
про що складено акт перевірки від
Позивач категорично не погоджується з
правомірністю спірних рішень, вважає
їх протиправними та такими, що
підлягають скасуванню. За захистом
порушених прав звернувся до суду.
Відповідач в обґрунтування
правомірності спірних рішень
покликався на те, що оскільки позивачем
здійснено самовільно виконані
будівельні роботи із реконструкції
нежитлового приміщення АДРЕСА_1, що
призвело до збільшення загальної площі
зазначеного приміщення до 80 кв.м., після
чого спірний об'єкт не був прийнятий в
експлуатацію, що є порушенням ч. 8 ст. 39
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».
Вирішуючи спір по суті, суд виходив із
Згідно з частинами 1, 2 статті 41 Закону
України № 3038 «Про регулювання
містобудівної діяльності» (далі - Закон
№ 3038) державний
архітектурно-будівельний контроль -
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.
Згідно із статтею 6 і частиною 2 статті 19
Конституцією України органи державної
влади зобов'язані діяти у межах
повноважень та у спосіб, що визначені
Конституціями і законами України.
Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України. Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю розглядають відповідно до
закону справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві утворена згідно з постановою
Кабінету Міністрів України «Про
утворення територіальних органів
Державної архітектурно-будівельної
інспекції» від 23.05.2011 № 549.
Згідно п. 5 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №
553 (надалі -«Порядок № 553»), державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється Інспекціями за
територіальним принципом (у межах
областей) у порядку проведення
планових та позапланових перевірок.
Згідно п. 7 зазначеного Порядку,
позаплановою перевіркою вважається
перевірка, яка не передбачена планом
Водночас, відповідно до п. 7 Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
підставами для проведення
позапланової перевірки є: - подання
суб'єктом містобудування письмової
заяви про проведення перевірки об'єкта
будівництва або будівельної продукції
за його бажанням чи письмової заяви про
проведення перевірки щодо дотримання
суб'єктом господарювання Ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності, пов'язаної з будівництвом
об'єкта архітектури, який за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності; -
необхідність проведення перевірки
достовірності даних, наведених у
повідомленні та декларації про початок
виконання підготовчих робіт,
повідомленні та декларації про початок
виконання будівельних робіт,
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, протягом трьох місяців з
дня подання зазначених документів; -
виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта; - перевірка
виконання суб'єктом містобудівної
діяльності вимог приписів інспекцій; -
перевірка виконання суб'єктом
господарювання вимог інспекції щодо
усунення порушень ліцензіатом
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності; -
звернення фізичних чи юридичних осіб
про порушення суб'єктом містобудування
вимог містобудівного законодавства; -
вимога правоохоронних органів про
проведення перевірки.
Згідно п.11 Постанови КМУ №553 посадові
особи інспекцій під час здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю мають право складати
протоколи про вчинення правопорушень
та акти перевірок, і накладати штрафи у
межах повноважень, передбачених
законом та видавати обов'язкові для
виконання приписи щодо: усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
та/або зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт.
За результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
посадовою особою інспекції
складається акт перевірки. У разі
виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт (далі -
припис). Акт перевірки складається у
двох примірниках. Один примірник
надається суб'єкту містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, а
другий залишається в інспекції. Припис
складається у двох примірниках та
підписується посадовою особою
інспекції, яка провела перевірку. Один
примірник припису залишається в
інспекції, а інший надається суб'єкту
містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль.
Протокол протягом трьох днів після
його складення та всі матеріали
перевірки подаються керівникові
відповідної Інспекції або його
заступникові для винесення постанови
про накладення штрафу, передбаченої
законодавством України.
Матеріалами справи підтверджено,
що 16.03.2004р. між позивачем та ОСОБА_3
укладено договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, згідно якого остання
придбала у власність зазначену
07.12.2004 Подільською районною у м. Києві
державною адміністрацією прийнято
розпорядження № 1330, яким гр. ОСОБА_1
надано дозвіл на влаштування балкону в
30.05.2006р.Київською міською державною
адміністрацією прийнято розпорядження
№880, яким жилі приміщення в квартирі
АДРЕСА_1, переведено у нежилі.
В ході судового розгляду справи
підтверджено, що протягом 2004 - 2006 рр.
позивачем було здійснено
перепланування квартири без
необхідного для цього дозволу.
Проте, 08.09.2006р. КП «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» складений план за
поверхами на квартиру АДРЕСА_1.
16.07.2007р. Подільською районною у м. Києві
державною адміністрацією прийнято
розпорядження № 1139 «Про надання
дозволу на внутрішнє перепланування
нежитлового приміщення АДРЕСА_1, яким
позивачу надано дозвіл на проведення
робіт за власні кошти згідно проектної
документації на внутрішнє
перепланування нежилого приміщення
Разом з тим, 20.11.2007р. актом державної
комісії про прийняття в експлуатацію
приміщень після перепланувань та
переобладнань, влаштування (прибудови)
балкону пред'явлений до прийняття
об'єкт - «перепланування нежилого
приміщення з прибудовою балкону,
АДРЕСА_1, загальною площею 54,8 кв. м.» -
прийнято в експлуатацію.
27.12.2007р. розпорядженням Подільської
районної у м. Києві державної
адміністрації №2135 «Про затвердження
акту державної комісії про прийняття в
експлуатацію після внутрішнього
перепланування нежитлового приміщення
АДРЕСА_1» затверджено акт державної
комісії від 20.11.2007р. про прийняття в
експлуатацію після внутрішнього
перепланування нежитлового приміщення
Як вбачається із матеріалів
перевірки та письмових заперечень щодо
позовних вимог, відповідач зазначав,
оскільки позивачем вчинено
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена положеннями абз. 4 п. 6 ч.
2 ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності», а
саме здійснена експлуатація самочинно
реконструйованого нежитлового
приміщення АДРЕСА_1 без прийняття
останнього в експлуатацію, а відтак
спірні постанови є правомірними та не
підлягають скасуванню.
Суд не погоджується з такими
доводами відповідача, з огляду про
Так, судом встановлено, що об'єкт не є
самочинним будівництвом, позаяк якого
перепланування здійснювалося
відповідно до чинного на той час
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, що підтверджується
дозвільними документами щодо
перепланування Об'єкту, а також
засвідчують факт прийняття його в
експлуатацію у встановленому порядку.
Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Вказана норма кореспондується зі ст. 321
Цивільного кодексу України, якою
задекларований принцип непорушності
права власності. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного
кодексу України правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу
України власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.
Пунктами 1.4.1, 1.4.4, 1.4.6 Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених Наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства № 76
від 17.05.2005р., передбачено, що
переобладнання і перепланування жилих
будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень дозволяється
робити після отримання дозволу
виконавчого комітету місцевої ради
народних депутатів відповідно до
Переобладнання і перепланування жилих
будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень, що призводять до
порушення тривкості або руйнації
несучих конструкцій будинку,
погіршення цілісності і зовнішнього
вигляду фасадів, порушення вимог
протипожежної безпеки та засобів
протипожежного захисту, не
Перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень, що
погіршує умови експлуатації і
проживання всіх або окремих громадян у
будинку або квартирі, не допускається.
Власник, наймач (орендар) жилого
будинку, жилого чи нежилого у жилому
будинку приміщення, що припустив
самовільне переобладнання або
перепланування, що призводить до
порушення конструктивних елементів
або засобів протипожежного захисту,
зобов'язаний за свій рахунок привести
це приміщення до попереднього стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного
кодексу України житловий будинок,
будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважається самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.
За нормою ч. 1 ст. 38 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
у разі виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, перебудова якого з
метою усунення істотного відхилення
від проекту або усунення порушень
законних прав та інтересів інших осіб,
істотного порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа органу
державного архітектурно-будівельного
контролю видає особі, яка здійснила
(здійснює) таке будівництво, припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил з визначенням строку для
добровільного виконання припису.
Виходячи зі змісту цієї законодавчої
норми, підставами для видання
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
припису про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності при виявленні факту
самочинного будівництва є: 1)
самочинність будівництва об'єкту, 2)
істотне відхилення від проекту
допущене під час будівництва об'єкту, 3)
порушення законних прав та інтересів
інших осіб, 4) істотне порушення
будівельних норм, 4) неможливість
здійснення перебудови об'єкту аби
усунути відповідні порушення.
Разом з тим, відповідачем не
доведено належними доказами, що
спірний об'єкт є самочинним
будівництвом, а також те, що він не
відповідає проектній документації,
порушує будівельні норми та правила. В
обґрунтування цього відповідач лише
посилається на ненадання позивачем
необхідних дозвільних документів щодо
об'єкту, передбачених Законом України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», в той час такі доводи
спростовані матеріалами справи.
Крім того, відповідно до ст. 58
Конституції України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.
Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
посилення відповідальності та
вдосконалення державного регулювання
у сфері містобудівної діяльності»
внесено зміни до Закону України «Про
відповідальність підприємств, їх
об'єднань, установ та організацій за
правопорушення у сфері
містобудування» шляхом викладення
його у новій редакції, яка набула
чинності 19.01.2012р.
Отже, виходячи із конституційних
принципів щодо дії актів у часі рішення
про притягнення до відповідальності
осіб за правопорушення щодо
експлуатації об'єктів після закінчення
будівництва не прийнятих в
експлуатацію застосовується до
об'єктів, які споруджені та
експлуатуються з моменту набрання
чинності Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо посилення
відповідальності та вдосконалення
державного регулювання у сфері
містобудівної діяльності», тобто з
При цьому, Закон України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
набрав чинності 12.03.2011р. Постанова
Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р.
№ 461 «Питання прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів»
набрала чинності 30.04.2011.
Судом встановлено, що спірний об'єкт
було переплановано позивачем протягом
2004 - 2006 рр. та прийнято в експлуатацію у
Таким чином, положення
нормативно-правових актів, про які
вказано спірних приписах та постановах
Інспекції та які не існували на момент
перепланування об'єкту та його
подальшої експлуатації починаючи від
2007 р. і по теперішній час, з урахуванням
положень ст. 58 Конституції України,
відповідно до яких закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, не можуть
розповсюджуватися на дії позивача щодо
перепланування та експлуатації
Відповідно до абзацу 3 п. 6 ч. 2 статті 2
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності» суб'єкти
містобудування, які є замовниками
будівництва об'єктів (у разі
провадження містобудівної діяльності),
або ті, що виконують функції замовника
і підрядника одночасно, несуть
відповідальність у вигляді штрафу за
експлуатацію або використання об'єктів
будівництва, не прийнятих в
експлуатацію, а саме на об'єктах III
категорії складності - у розмірі
дев'яноста мінімальних заробітних
Накладаючи на позивача штраф у розмірі
дев'яноста мінімальних заробітних
плат, що складає 103,230,00 грн.,
відповідачем встановлено, що об'єкт
належить до III категорії складності.
За змістом ст. 32 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», який набрав чинності з 12
березня 2011 р., усі об'єкти будівництва
поділяються на І, II, III, IV і V категорії
складності. Категорія складності
об'єкта будівництва визначається
відповідно до державних будівельних
норм та стандартів на підставі класу
наслідків (відповідальності) такого
об'єкта будівництва. Віднесення об'єкта
будівництва до тієї чи іншої категорії
складності здійснюється проектною
організацією і замовником будівництва.
Порядок віднесення об'єктів до IV і V
категорії складності визначається
Кабінетом Міністрів України.
Проте, як свідчать матеріали справи,
проектування, перепланування та
введення в експлуатацію спірного
об'єкту відбулися до вказаної дати. На
той час законодавством не було
передбачено обов'язкове визначення
категорії складності об'єкта. Тому на
час перевірки об'єкт, що перевірявся не
був віднесеним до жодної категорії
Пунктом 7 Порядку віднесення об'єктів
будівництва до IV і V категорії
складності, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27
квітня 2011 р. № 557, встановлено, що під
час проведення державного
архітектурно-будівельного контролю на
об'єктах самочинного будівництва (у
разі відсутності проектної
документації) категорія складності
таких об'єктів визначається посадовими
особами Держархбудінспекції та її
територіальних органів, а в разі
необхідності - шляхом проведення
експертизи експертною організацією чи
експертом, що має відповідний
Отже, віднесення об'єктів будівництва
до І-Ш категорії складності не належить
до повноважень Інспекції, оскільки
визначається виключно проектними
організаціями та замовниками
Вищенаведене свідчить, що відповідач,
відносячи спірний об'єкт будівництва
до III категорії складності, діяв з
перевищенням наданих йому повноважень,
чим порушив принцип використання
повноваження з метою, із якою це
повноваження надано, який закріплено у
підпункті 2 частини 3 статті 2 КАС
Фактичні обставини справи
свідчать про відсутність у діях
позивача правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, що свідчить
про протиправність спірних рішень.
Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини, суд
прийшов до висновку про наявність
правових підстав для задоволення
Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не доведено правомірності
Враховуючи викладене, керуючись
статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Визнати протиправним та скасувати
припис Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві від 11.02.2013, винесений щодо
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.
Визнати протиправним та скасувати
припис Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві від 16.03.2013, винесений щодо
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.
Визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві від 12.03.2013 № 68/13 про накладання
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, винесену
щодо Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.
Визнати протиправною та
скасувати постанову Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві від 23.04.2013 № 123/13/1 про
накладання штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності,
винесену щодо Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1.
Зобов'язати Управління Державної
казначейської служби України у
Печерському районі м. Києва стягнути
судові витрати в сумі 302, 49 грн. на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету
України шляхом їх безспірного списання
із рахунків Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
І.А.
Качур