Справа № 367/498/14-а
Суддя: Саранюк Л. П.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/498/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року Ірпінський міський
суд Київської області у складі:

головуючої судді
Саранюк Л. П.,

при секретарі
Данюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Ірпінського
міського суду при судовому розгляді
адміністративну справу за позовом
Прокурора м. Ірпеня до Виконавчого
комітету Ірпінської міської ради
Київської області про визнання
незаконним та скасування рішення
виконавчого комітету Ірпінської
міської ради № 151/39 від 23.07.13 «Про
прийняття рішення щодо надання
вихідних даних для проектування
об'єктів будівництва колегіальним
органом», -

в с т а н о в и в:

Прокурор м. Ірпеня звернувся до
Ірпінського міського суду Київської
області з адміністративним позовом до
Виконавчого комітету Ірпінської
міської ради Київської області про
визнання незаконним та скасування
рішення виконавчого комітету
Ірпінської міської ради №151/39 від 23.07.13
«Про прийняття рішення щодо надання
вихідних даних для проектування
об'єктів будівництва колегіальним
органом», мотивуючи свої вимоги тим, що
прокуратурою м. Ірпеня Київської
області проведено перевірку
дотримання вимог законів України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
«Про регулювання містобудівної
діяльності», «Про основи
містобудування», «Про архітектурну
діяльність» при прийнятті рішення
виконавчого комітету Ірпінської
міської ради № 151/39 від 23.07.13 «Про
прийняття рішення щодо надання
вихідних даних для проектування
об'єктів будівництва колегіальним
органом».

Перевіркою вищезазначеного рішення
встановлено, що вказане рішення
прийнято всупереч вимог чинного
законодавства, у зв'язку з чим воно
підлягає скасуванню.

Так, відповідно до п.п. 9 п. а) ч. 1 ст. 31
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» до власних
(самоврядних) повноважень у галузі
будівництва виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
зокрема і належить надання відповідно
до закону містобудівних умов і
обмежень забудови земельних ділянок.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», виконавчий орган
сільської, селищної, міської ради
вживає заходів щодо організації
комплексної забудови територій
відповідно до вимог цього Закону.

Частиною 4 цієї статті зазначено, що
право на забудову земельної ділянки
реалізується її власником або
користувачем за умови використання
земельної ділянки відповідно до вимог
містобудівної документації.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», проектування та
будівництво об'єктів здійснюється
власниками або користувачами
земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або
проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної
документації та проведення у випадках,
передбачених статтею 31 цього Закону, її
експертизи;

3) затвердження проектної
документації;

4) виконання підготовчих та
будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів;

6) реєстрація права власності на
об'єкт містобудування.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», основними складовими
вихідних даних є:

1) містобудівні умови та обмеження;

2) технічні умови;

3) завдання на проектування.

Згідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», фізична або юридична
особа, яка подала виконавчому органові
сільської, селищної, міської ради або у
разі розміщення земельної ділянки за
межами населених пунктів - районній
державній адміністрації заяву про
намір щодо забудови земельної ділянки,
що перебуває у власності або
користуванні такої особи, повинна
одержати містобудівні умови та
обмеження для проектування об'єкта
будівництва.

3. Містобудівні умови та обмеження
надаються відповідними спеціально
уповноваженими органами
містобудування та архітектури на
безоплатній основі.

4. Спеціально уповноважений орган
містобудування та архітектури
визначає відповідність намірів щодо
забудови земельної ділянки вимогам
містобудівної документації на
місцевому рівні.

5. Розгляд заяви і надання
містобудівних умов та обмежень або
прийняття рішення про відмову у їх
наданні здійснюються спеціально
уповноваженим органом містобудування
та архітектури протягом семи робочих
днів з дня реєстрації заяви.

Рішення про відмову у наданні
містобудівних умов та обмежень
приймається у разі невідповідності
намірів щодо забудови земельної
ділянки вимогам містобудівної
документації на місцевому рівні.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», технічні умови - комплекс
умов та вимог до інженерного
забезпечення об'єкта будівництва, які
повинні відповідати його
розрахунковим параметрам, зокрема щодо
водо-, тепло-, енерго- і газопостачання,
каналізації, радіофікації, зовнішнього
освітлення, відведення зливових вод,
телефонізації, телекомунікації,
диспетчеризації, пожежної та
техногенної безпеки.

Фізична чи юридична особа, яка має
намір щодо забудови земельної ділянки,
що перебуває в її власності або
користуванні, має право на одержання
технічних умов згідно із поданою нею
заявою. Технічні умови надаються
протягом 15 робочих днів з дня
реєстрації відповідної заяви та
протягом 30 робочих днів у разі
необхідності їх узгодження з власником
(користувачем) магістральних
інженерних мереж.

Частинами 7, 8 цієї ж статті Закону
визначено, що технічні умови є чинними
до завершення будівництва об'єкта
незалежно від зміни замовника. Зміни до
технічних умов можуть вноситися тільки
за згодою замовника.

За відсутності на відповідній
території необхідного інженерного
забезпечення, його недостатньої
потужності за рішенням замовника може
бути передбачено застосування
автономних систем інженерного
забезпечення в установленому
законодавством порядку.

Наказом Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та житлово-
комунального господарства України № 45
від 16.05.2011 р. затверджено порядок
«Порядок розроблення проектної
документації на будівництво об'єктів»
(далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку, цей Порядок
визначає процедуру розроблення
проектної документації на будівництво
об'єктів та поширюється на суб'єктів
містобудування.

У п. 3 Порядку зазначено, що для
забезпечення проектування об'єкта
будівництва замовник повинен надати
генпроектувальнику (проектувальнику)
вихідні дані на проектування.

Згідно до п. 4 Порядку, до складу
вихідних даних на проектування
входять:

- містобудівні умови та обмеження;

- завдання на проектування, що
визначають обґрунтовані вимоги
замовника до планувальних,
архітектурних, інженерних і
технологічних рішень та властивостей
об'єкта містобудування, його основних
параметрів, вартості та організації
його будівництва і складаються з
урахуванням містобудівних умов та
обмежень, технічних умов.

Пунктом 4.1. Порядку визначено, що
завдання на проектування об'єктів
будівництва (коригування проектів)
складається і затверджується
замовником за погодженням з інвестором
(головним розпорядником бюджетних
коштів) і генпроектувальником.
Погодження завдання на проектування
об'єктів будівництва (коригування
проектів) здійснюється шляхом його
підписання та засвідчення печатками.

Виходячи з вимог вказаних
нормативно-правових актів,
законодавцем визначено чіткий порядок
отримання фізичними або юридичними
особами вихідних даних, з чітким
переліком суб'єктів на кожному з етапів
їх отримання.

Так, вихідні дані складаються з
містобудівних умов та обмежень;
технічних умов; завдання на
проектування, і, місцеві ради
уповноважені законодавством приймати
участь у цьому процесі лише на першому
етапі - надання містобудівних умов та
обмежень, на інших етапах (отримання
технічних умов, завдання на
проектування) приймають участь
замовник, комунальні служби, інвестори,
генпроектувальники тощо, та в жодному
разі не міська рада або її виконавчі
органи.

Таким чином, прийняттям рішення
виконавчого комітету Ірпінської
міської ради № 151/39 від 23.07.13 «Про
прийняття рішення щодо надання
вихідних даних для проектування
об'єктів будівництва колегіальним
органом», в порушення вищевказаних
вимог законодавства, вчинено дії,
спрямовані на створення
безпідставного обов'язку для фізичих
та юридичних осіб, власників або
користувачів земельних ділянок
отримувати згоду Ірпніської міської
ради на збір вихідних даних для
проектування житлових будинків.

Крім того, оскаржуваним рішенням
виконавчого комітету Ірпінської
міської ради Київської області
порушується політика та інтереси
держави у сфері зменшення втручання
держави в зниженні адміністративних
бар'єрів, що є одним з найголовніших
завдань Програми економічних реформ
Президента України «Заможне
суспільство, конкурентоспроможна
економіка, ефективна держава», що
призводить до грубого порушення права
територіальної громади м. Ірпеня на
отримання замовником або
проектувальником вихідних даних,
необхідних для проектування та
будівництва об'єктів на території
міста.

Відповідно до ст. 24 Конституції
України, громадяни мають рівні
конституційні права і свободи та є
рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за
ознаками раси, кольору шкіри,
політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Зазначене право та охоронювані законом
інтереси підлягають захисту судом у
спосіб, визначений п. З ч. 2 ст. 16
Цивільного кодексу України, шляхом
припинення дії, яка порушує право.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином при прийнятті спірного
рішення Ірпінська міська рада вийшла
за межі наданих повноважень, у зв'язку
із чим рішення підлягає скасуванню.

З метою усунення виявленого порушення
вимог чинного законодавства України
прокуратурою м. Ірпеня на ім'я голови
Ірпінської міської ради внесено
подання «про усунення порушень вимог
містобудівного законодавства» № 74- 5624
вих 13 від 13.12.13р.

Однак, 11.01.14 р. подання прокуратури
міста виконавчим комітетом Ірпінської
міської ради, відхилено, оскаржуване
рішення залишено без змін.

У зв'язку з вищевикладеним позивач
просить визнати незаконним з моменту
прийняття та скасувати рішення
виконавчого комітету Ірпінської
міської ради №151/39 від 23.07.2013 року « Про
прийняття рішення щодо надання
вихідних даних для проектування
об'єктів будівництва колегіальним
органом».

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі та просив його задоволити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, подав до суду
заперечення.

Суд, вислухавши учасників судового
розгляду, дослідивши письмові докази
по справі, вважає позов підлягаючим до
задоволення по слідуючих підставах:

Судом встановлено, що прокуратурою м.
Ірпеня Київської області проведено
перевірку дотримання вимог законів
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», «Про регулювання
містобудівної діяльності», «Про основи
містобудування», «Про архітектурну
діяльність» при прийнятті рішення
виконавчого комітету Ірпінської
міської ради № 151/39 від 23.07.13 «Про
прийняття рішення щодо надання
вихідних даних для проектування
об'єктів будівництва колегіальним
органом».

Перевіркою вищезазначеного рішення
встановлено, що вказане рішення
прийнято всупереч вимог чинного
законодавства, у зв'язку з чим воно
підлягає скасуванню.

Так, відповідно до п.п. 9 п. а) ч. 1 ст. 31
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» до власних
(самоврядних) повноважень у галузі
будівництва виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
зокрема і належить надання відповідно
до закону містобудівних умов і
обмежень забудови земельних ділянок.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», виконавчий орган
сільської, селищної, міської ради
вживає заходів щодо організації
комплексної забудови територій
відповідно до вимог цього Закону.

Частиною 4 цієї статті зазначено, що
право на забудову земельної ділянки
реалізується її власником або
користувачем за умови використання
земельної ділянки відповідно до вимог
містобудівної документації.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», проектування та
будівництво об'єктів здійснюється
власниками або користувачами
земельних ділянок у такому порядку:

7) отримання замовником або
проектувальником вихідних даних;

8) розроблення проектної
документації та проведення у випадках,
передбачених статтею 31 цього Закону, її
експертизи;

9) затвердження проектної
документації;

10) виконання підготовчих та
будівельних робіт;

11) прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів;

12) реєстрація права власності на
об'єкт містобудування.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», основними складовими
вихідних даних є:

1) містобудівні умови та обмеження;

2) технічні умови;

3) завдання на проектування.

Згідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», фізична або юридична
особа, яка подала виконавчому органові
сільської, селищної, міської ради або у
разі розміщення земельної ділянки за
межами населених пунктів - районній
державній адміністрації заяву про
намір щодо забудови земельної ділянки,
що перебуває у власності або
користуванні такої особи, повинна
одержати містобудівні умови та
обмеження для проектування об'єкта
будівництва.

3. Містобудівні умови та обмеження
надаються відповідними спеціально
уповноваженими органами
містобудування та архітектури на
безоплатній основі.

4. Спеціально уповноважений орган
містобудування та архітектури
визначає відповідність намірів щодо
забудови земельної ділянки вимогам
містобудівної документації на
місцевому рівні.

5. Розгляд заяви і надання
містобудівних умов та обмежень або
прийняття рішення про відмову у їх
наданні здійснюються спеціально
уповноваженим органом містобудування
та архітектури протягом семи робочих
днів з дня реєстрації заяви.

Рішення про відмову у наданні
містобудівних умов та обмежень
приймається у разі невідповідності
намірів щодо забудови земельної
ділянки вимогам містобудівної
документації на місцевому рівні.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», технічні умови - комплекс
умов та вимог до інженерного
забезпечення об'єкта будівництва, які
повинні відповідати його
розрахунковим параметрам, зокрема щодо
водо-, тепло-, енерго- і газопостачання,
каналізації, радіофікації, зовнішнього
освітлення, відведення зливових вод,
телефонізації, телекомунікації,
диспетчеризації, пожежної та
техногенної безпеки.

Фізична чи юридична особа, яка має
намір щодо забудови земельної ділянки,
що перебуває в її власності або
користуванні, має право на одержання
технічних умов згідно із поданою нею
заявою. Технічні умови надаються
протягом 15 робочих днів з дня
реєстрації відповідної заяви та
протягом 30 робочих днів у разі
необхідності їх узгодження з власником
(користувачем) магістральних
інженерних мереж.

Частинами 7, 8 цієї ж статті Закону
визначено, що технічні умови є чинними
до завершення будівництва об'єкта
незалежно від зміни замовника. Зміни до
технічних умов можуть вноситися тільки
за згодою замовника.

За відсутності на відповідній
території необхідного інженерного
забезпечення, його недостатньої
потужності за рішенням замовника може
бути передбачено застосування
автономних систем інженерного
забезпечення в установленому
законодавством порядку.

Наказом Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та житлово-
комунального господарства України № 45
від 16.05.2011 р. затверджено порядок
«Порядок розроблення проектної
документації на будівництво об'єктів»
(далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку, цей Порядок
визначає процедуру розроблення
проектної документації на будівництво
об'єктів та поширюється на суб'єктів
містобудування.

У п. 3 Порядку зазначено, що для
забезпечення проектування об'єкта
будівництва замовник повинен надати
генпроектувальнику (проектувальнику)
вихідні дані на проектування.

Згідно до п. 4 Порядку, до складу
вихідних даних на проектування
входять:

- містобудівні умови та обмеження;

- завдання на проектування, що
визначають обґрунтовані вимоги
замовника до планувальних,
архітектурних, інженерних і
технологічних рішень та властивостей
об'єкта містобудування, його основних
параметрів, вартості та організації
його будівництва і складаються з
урахуванням містобудівних умов та
обмежень, технічних умов.

Пунктом 4.1. Порядку визначено, що
завдання на проектування об'єктів
будівництва (коригування проектів)
складається і затверджується
замовником за погодженням з інвестором
(головним розпорядником бюджетних
коштів) і генпроектувальником.
Погодження завдання на проектування
об'єктів будівництва (коригування
проектів) здійснюється шляхом його
підписання та засвідчення печатками.

Виходячи з вимог вказаних
нормативно-правових актів,
законодавцем визначено чіткий порядок
отримання фізичними або юридичними
особами вихідних даних, з чітким
переліком суб'єктів на кожному з етапів
їх отримання.

Так, вихідні дані складаються з
містобудівних умов та обмежень;
технічних умов; завдання на
проектування, і, місцеві ради
уповноважені законодавством приймати
участь у цьому процесі лише на першому
етапі - надання містобудівних умов та
обмежень, на інших етапах (отримання
технічних умов, завдання на
проектування) приймають участь
замовник, комунальні служби, інвестори,
генпроектувальники тощо, та в жодному
разі не міська рада або її виконавчі
органи.

Таким чином, прийняттям рішення
виконавчого комітету Ірпінської
міської ради № 151/39 від 23.07.13 «Про
прийняття рішення щодо надання
вихідних даних для проектування
об'єктів будівництва колегіальним
органом», в порушення вищевказаних
вимог законодавства, вчинено дії,
спрямовані на створення
безпідставного обов'язку для фізичих
та юридичних осіб, власників або
користувачів земельних ділянок
отримувати згоду Ірпніської міської
ради на збір вихідних даних для
проектування житлових будинків.

Крім того, оскаржуваним рішенням
виконавчого комітету Ірпінської
міської ради Київської області
порушується політика та інтереси
держави у сфері зменшення втручання
держави в зниженні адміністративних
бар'єрів, що є одним з найголовніших
завдань Програми економічних реформ
Президента України «Заможне
суспільство, конкурентоспроможна
економіка, ефективна держава», що
призводить до грубого порушення права
територіальної громади м. Ірпеня на
отримання замовником або
проектувальником вихідних даних,
необхідних для проектування та
будівництва об'єктів на території
міста.

Відповідно до ст. 24 Конституції
України, громадяни мають рівні
конституційні права і свободи та є
рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за
ознаками раси, кольору шкіри,
політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Зазначене право та охоронювані законом
інтереси підлягають захисту судом у
спосіб, визначений п. З ч. 2 ст. 16
Цивільного кодексу України, шляхом
припинення дії, яка порушує право.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином при прийнятті спірного
рішення Ірпінська міська рада вийшла
за межі наданих повноважень, у зв'язку
із чим рішення підлягає скасуванню.

З метою усунення виявленого порушення
вимог чинного законодавства України
прокуратурою м. Ірпеня на ім'я голови
Ірпінської міської ради внесено
подання «про усунення порушень вимог
містобудівного законодавства» № 74 - 5624
вих. 13 від 13.12.13р.

Однак, 11.01.14 р. подання прокуратури
міста виконавчим комітетом Ірпінської
міської ради, відхилено, оскаржуване
рішення залишено без змін.

Статтею 144 Конституції України
визначено, що органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території. Рішення органів
місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.
Акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

З рішення Конституційного Суду України
у справі № 1 -9/2009 від 16 квітня 2009 року
слідує, що за змістом частини другої
статті 144 Конституції України, частини
10 статті 59 Закону рішення органів
місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
Законам України зупиняються
прокурором у встановленому Законом
України «Про прокуратуру» порядку з
одночасним зверненням до суду.

Відповідно до ст. 60 Кодексу
адміністративного судочинства
України, з метою представництва
інтересів громадянина або держави в
адміністративному суді прокурор в
межах повноважень, визначених законом,
звертається до суду з адміністративним
позовом. Прокурор, який звертається до
адміністративного суду в інтересах
держави, в позовній заяві (поданні)
самостійно визначає, в чому полягає
порушення інтересів держави, та
обґрунтовує необхідність їх захисту, а
також зазначає орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах. У
разі відсутності такого органу або
відсутності у нього повноважень щодо
звернення до адміністративного суду
прокурор зазначає про це в позовній
заяві і в такому разі прокурор набуває
статусу позивача.

Статтею 117 КАС України передбачено, що
суд за клопотанням позивача або з
власної ініціативи може постановити
ухвалу про вжиття заходів забезпечення
адміністративного позову, якщо існує
очевидна небезпека заподіяння шкоди
правам, свободам та інтересам позивача
до ухвалення рішення в
адміністративній справі, або захист
цих прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів,
або для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат, а
також якщо очевидними є ознаки
протиправності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень. Суд у порядку
забезпечення адміністративного позову
може відповідною ухвалою зупинити дію
рішення суб'єкта владних повноважень
чи його окремих положень, що
оскаржуються. Ухвала негайно
надсилається до суб'єкта владних
повноважень, що прийняв рішення, та є
обов'язковою для виконання.

Відповідно до ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
встановлюється шестимісячний строк,
який якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
судовий збір» органи прокуратури при
здійсненні представництва інтересів
громадян або держави в суді
звільняються від сплати судового
збору.

Частиною 2 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України № 2 від
06.03.2008 р. «Про практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ» передбачено,
що пунктом 8 частини першої статті 3 КАС
України визначено, що позивачем в
адміністративній справі може бути
суб'єкт владних повноважень, на
виконання повноважень якого подана
позовна заява до адміністративного
суду. Однак такий суб'єкт владних
повноважень може бути позивачем у
адміністративній справі лише у
випадках, передбачених частиною
четвертою статті 50 КАС України, до
переліку яких віднесено також випадки,
встановлені іншими законами (пункт
п'ятий частини першої статті 50 КАС
України).

Згідно з частинами першою та четвертою
статті 21 Закону України «Про
прокуратуру» протест на акт, що
суперечить закону, приноситься
прокурором, його заступником до органу,
який його видав, або до вищестоящого
органу. У разі відхилення протесту або
ухилення від його розгляду прокурор
може звернутися із заявою до суду про
визнання акта незаконним. У цьому
випадку прокурор у адміністративній
справі може бути позивачем і не повинен
визначати орган чи особу, в інтересах
якої він звертається до суду з позовною
заявою.

Відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону України
«Про прокуратуру», у разі відхилення
подання в цілому чи частково або
неповідомлення прокурора про
результати розгляду подання, а також
якщо подання не вносилося, прокурор
може звернутися до суду щодо:

1) визнання незаконним
нормативно-правового акта
відповідного органу повністю чи в
окремій його частині;

2) визнання протиправним рішення
чи окремих його положень і щодо
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень;

3) визнання протиправними дій чи
бездіяльності, зобов'язання вчинити
певні дії або утриматися від вчинення
певних дій.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
23, 36-1 ЗУ «Про прокуратуру», ст.ст. 19, 24
Конституції України, ст. ст. 60, 61, 104-107
КАС України, -

постановив:

Позов задоволити.

Визнати незаконним з моменту прийняття
та скасувати рішення виконавчого
комітету Ірпінської міської ради №151/39
від 23.07.2013 року «Про прийняття рішення
щодо надання вихідних даних для
проектування об'єктів будівництва
колегіальним органом».

Повний текст постанови буде
виготовлено 09.03.2014 року.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Ірпінський міський суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови в
порядку, передбаченому ст. 186 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Л. П. Саранюк