Справа № 2а-225/10
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 березня 2014 року Справа № 83109/12

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Кушнерика М.П.

суддів
Мікули О.І., Кухтея Р.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду в
м.Болехові Івано-Франківської області
на постанову Болехівського міського
суду Івано-Франківської області від 05
листопада 2010р. у адміністративній
справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду в м.Болехові
Івано-Франківської області про
визнання дій неправомірними та
зобов»язання вчинити дії, -

В С Т А Н О
В И Л А:

25.10.2010р. позивач звернулася до суду з
адміністративним позовом, у якому
просить поновити строк звернення до
суду; визнати протиправною
бездіяльність пенсійного органу та
зобов»язати відповідача нарахувати та
виплатити підвищення до пенсії,
відповідно ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" з
01.01.2006р.

Постановою Болехівського міського
суду Івано-Франківської області від
05.11.2010р. заявлений позов задоволено
частково. Визнано дії відповідача в
перерахунку підвищення до пенсії
неправомірними. Зобов'язано пенсійний
орган нарахувати та виплатити позивачу
підвищення до пенсії, як дитині війни в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 08.04.2010р. по 05.11.2010р., з
врахуванням ст.28 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування» та п.2 ст.6 Закону України
«Про статус гірських населених пунктів
України» і врахуванням виплачених сум,
а також продовжити таке з 05.11.2010р.. В
решті вимог відмовлено. Стягнуто з
пенсійного органу судові витрати.

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач, який
покликаючись на порушення судом норм
чинного законодавства, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
в позові відмовити.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовують тим, що встановлений ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком застосовується
виключно для визначення розміру
пенсій, призначених відповідно до
зазначеного Закону, і не може
використовуватися для обчислення
надбавок або підвищень інших пенсій;
приписами Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено проведення фінансування з
Державного бюджету України, а не з
коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
до часткового задоволення, з наступних
підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд виходив з того, що позивач належить
до категорії громадян, на яких
поширюються державні соціальні
гарантії дітей війни, а тому має право
на встановлене ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
підвищення до пенсії.

Безспірно встановлено, що позивач є
дитиною війни та відповідно до ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" (у редакції, що була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин) мала право на отримання
підвищення виплачуваної їй пенсії за
віком. Проживає в гірському населеному
пункті.

Позивач перебуває на обліку у
відповідача.

Разом з тим, при зверненні до суду
позивачем пропущено шестимісячний
строк звернення до суду, передбачений
ч.2 ст.99 КАС України та не наведено
поважних причин його пропуску.
Посилання те, що про порушення своїх
прав дізналася з часу отримання
відмови від 08.09.2010р., тому причину
пропущення строку на звернення до суду
вважає поважною, не заслуговують на
увагу.

Відповідно до ст.100 КАС України -
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із розглядуваним позовом, відсутність
поважних причин для поновлення строку,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що в частині позовних вимог
позивача про визнання дій відповідача
неправомірними та зобов'язання
пенсійний орган нарахувати та
виплатити щомісячну соціальну
допомогу, передбачену ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» починаючи з 01.01.2006р. по 07.03.2010р.
включно слід відмовити, а позов
залишити без розгляду.

Стосовно позовних вимог щодо
здійснення позивачу нарахування та
виплати недоплаченого підвищення до
пенсії за період з 08.03.2010 р., колегія
суддів вважає, що такі підлягають
задоволенню, так як Законом України
"Про Державний бюджет на 2010 рік" дію ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей" не зупинено. Відповідно до
Закону України "Про Державний бюджет на
2010 рік" розміри державних соціальних
гарантій на 2010 роки, що визначаються
залежно від прожиткового мінімуму,
встановлюються відповідними законами
України, цим Законом, та
нормативно-правовими актами Кабінету
Міністрів України. Таким чином,
відповідач у 2010 році, повинен діяти у
відповідності з приписами діючої норми
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни".

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивачу в
передбаченому ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" розмірі
за вказаний період, колегія суддів не
вбачає.

У зв'язку з тим, що функції з
призначення, нарахування та виплати
пенсії позивача здійснює Пенсійний
фонд України в особі Управління
Пенсійного фонду України в м.Болехові
Івано-Франківської області , а також
виходячи з вимог п.15 Положення про
Пенсійний фонду України, затв.
постановою КМ України № 1261 від 24.10.2007р.,
відповідний обов'язок слід покласти на
відповідача у справі.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України "Про соціальний захист
дітей війни" доплат до пенсії як на
причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

Оскільки розмір мінімальної пенсії за
віком визначається за правилами ч.1 ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", чинним законодавством
інший мінімальний розмір пенсії за
віком не визначений, тому слід
застосовувати цей розмір.

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішенням, дією або
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен був
визнати такі дії незаконними і
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних сум
відповідно до закону.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанова суду підлягає скасуванню
з прийняттям нового рішення про
часткове задоволення заявленого
позову з вищевикладених мотивів.

Крім того, на позивача поширюються
вимоги п.2 ст.6 Закону України «Про
статус гірських населених пунктів
України», за проживання в гірському
населеному пункті.

Судові витрати не підлягають
стягненню, оскільки позивач при подачі
до суду такі не сплачувала.

Керуючись ст.ст.100, 160, 195, 197, п.3 ч.1 ст.198,
п.4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.207, 254 КАС України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В
И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Болехові
Івано-Франківської області -
задоволити частково.

Постанову Болехівського міського суду
Івано-Франківської області від 05
листопада 2010р. - скасувати та прийняти
нову, якою позов ОСОБА_1 задоволити
частково.

Відмовити в поновленні строку
звернення до суду.

Адміністративний позов в частині вимог
за період з 01.01.2006р. по 08.03.2010р. залишити
без розгляду.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в м.Болехові
Івано-Франківської області щодо
нездійснення нарахування та виплати
ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 08.03.2010р. до виникнення
обставин, з якими закон пов»язує
виникнення, зміну або припинення
спірних правовідносин, із урахуванням
вимог ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та п.2 ст.6 Закону України
«Про статус гірських населених пунктів
України», протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м.Болехові
Івано-Франківської області провести
ОСОБА_1 нарахування і виплату
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 08.03.2010р. до виникнення
обставин, з якими закон пов»язує
виникнення, зміну або припинення
спірних правовідносин, із урахуванням
вимог ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та п.2 ст.6 Закону України
«Про статус гірських населених пунктів
України» і проведених виплат за
вказаний період.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
М.П.Кушнерик

Судді
О.І.Мікула

Р.В.Кухтей