Справа № 826/19720/13-а
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Маруліна
Суддя-доповідач: Шурко
У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі
Киричуку Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Комунального підприємства виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) «Київкомунсервіс» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 27 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Комунального підприємства виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) «Київкомунсервіс» до
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві про скасування
постанови про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій ВП
№39103656 від 25.11.2013 року, -

В С ТА Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 грудня 2013 року в задоволенні
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, на підставі наказу
Господарського суду міста Києва від
02.07.2013 року Відділом державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у місті
Києві 30.07.2013 р. відкрито виконавче
провадження ВП № 39103656 про стягнення
боргу в розмірі 415 451,34 грн., та надано
добровільний строк для виконання
рішення в семиденний строк з моменту
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження.

У зв'язку з невиконанням рішення суду у
наданий строк, Постановою державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у місті
Києві від 25.11.2013 р. стягнуто з боржника
КП «Київкомунсервіс» витрати на
проведення виконавчих дій в розмірі
140,00 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням,
позивач звернувся до суду із
адміністративним позовом, в якому
просив суд скасувати вказану постанову
про стягнення витрат на проведення
виконавчих дій.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції мотивував
своє рішення тим, що позивач не виконав
рішення суду добровільно та до початку
вчинення державним виконавцем заходів
по його примусовому виконанню, а тому
відповідачем правомірно відповідно до
вимог чинного законодавства винесено
постанову про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій.

Колегія суддів погоджується із таким
рішенням суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Так, спірні правовідносини регулюються
Законом України «Про виконавче
провадження», та Законом України «Про
державну виконавчу службу».

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про
державну виконавчу службу»
передбачено, що державний виконавець є
представником влади і здійснює
примусове виконання судових рішень,
постановлених іменем України, та
рішень інших органів (посадових осіб),
виконання яких покладено на державну
виконавчу службу, у порядку,
передбаченому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Законом України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови та
зазначає, що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

У ч. 1 ст. 27 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для
самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Таким чином, з наведених правових норм
вбачається, що на Державну виконавчу
службу України покладено обов'язок
щодо забезпечення виконання судових
рішень у примусовому порядку у разі не
здійснення боржниками їх
добровільного виконання у строки,
передбачені законодавством.

Порядок звернення стягнення на кошти
та інше майно боржника встановлено ст..
52 Закону № України «Про виконавче
провадження», відповідно до якої
стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитарних
установах. На кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках,
вкладах та на зберіганні у банках чи
інших фінансових установах,
накладається арешт. Арешт поширюється
також на кошти на рахунках, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Частинами 3, 4 ст. 65 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
державний виконавець звертає
стягнення на кошти боржника - юридичної
особи, що перебувають у банках або
інших фінансових установах, у порядку,
встановленому цим Законом. Інформацію
про наявні у боржника рахунки і вклади
державний виконавець отримує в органах
доходів і зборів, інших органах
державної влади, підприємствах,
установах та організаціях, які
зобов'язані надати йому інформацію у
триденний строк, а також за
повідомленнями стягувача.

Державний виконавець може звернути
стягнення на кошти боржника - юридичної
особи, що знаходяться на його рахунках,
а також на рахунках, відкритих
боржником - юридичною особою через свої
філії, представництва та інші
відокремлені підрозділи.

Матеріалами справи підтверджено, що
після відкриття виконавчого
провадження відповідачем зчинялись
дії щодо примусового виконання наказу
господарського суду міста Києва. Так, з
метою встановлення розрахункових
рахунків та майна, яке належить
боржнику на праві власності, державним
виконавцем направлено запити до ДПС у
м. Києві, Державної автомобільної
інспекції м. Києва, Київського міського
бюро технічної інвентаризації,
Головного управління земельних
ресурсів м. Києва, Головного
міжрегіонального управління
статистики та Державної комісії з
цінних паперів та фондового ринку.

18.09.2013 року у зв'язку з отриманням
відповіді ДПС України про наявності у
боржника відкритих рахунків у
банківських установах, державним
виконавцем винесено постанову про
арешт коштів боржника, копії яких
направлено до банківських установ для
виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме скарги позивача до відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у місті Києві від 11.10.2013 р. №
6-2108, вже 11.10.2013 р. КП «Київкомунсервіс»
було достеменно відомо про примусове
стягнення з нього коштів в межах ВП №
39103656, накладення арешту на його
рахунки.

Однак, у встановленому ст. 82 Закону №
606-ХІV порядку позивач не оскаржив
постанову про відкриття виконавчого
провадження, постанову про арешт
коштів та дії державної виконавчої
служби при проведенні виконавчих дій, в
тому числі щодо направлення постанови
про відкриття виконавчого провадження.
При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 82
боржник має право оскаржувати рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби виключно в
судовому порядку.

Як вбачається зі змісту листа від 14.10.2013
р. на адресу відповідача позивач
погодився з вчиненням дій з
примусового виконання судового
рішення, запропонувавши державній
виконавчій службі стягнути кошти в
сумі 415 451,34 грн. з одного з рахунків КП
«Київкомунсервіс» та зняти арешт з
рахунків.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що оскаржувана постанова
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у місті Києві є правомірною,
оскільки рішення не було виконано у
добровільному порядку у строк,
встановлений державним виконавцем,
рішення суду та не було використано
право на звернення до суду або на
подачу заяви до державного виконавця
із вимогою звернутися до суду, який
видав виконавчий лист, із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання судового рішення.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги спростовуються встановленими
судом першої інстанції обставинами,
наявними в матеріалах справи доказами
та нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно
ст. 200 КАС України залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, з урахуванням того, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
«Київкомунсервіс» - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 04.03.2014
року

Головуючий суддя
Шурко О.І.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.