Справа № 2а-7980/09/1370
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року м.
Львів
Справа № 9104/25835/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Клюби В.В., Яворського І.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 30 березня
2010 року по справі № 2а-7980/09/1370 за позовом
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Франківському районі м.
Львова про скасування податкового
повідомлення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Франківському
районі м. Львова (далі - ДПІ у
Франківському районі м. Львова), в якому
просив скасувати податкове
повідомлення відповідача від 06 серпня
2008 року № /0.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що при здійсненні
приватизації Відкритого акціонерного
товариства «Західенерго» він займав
посаду головного бухгалтера та придбав
акції даного товариства в межах їх
пільгового продажу, а відтак,
відповідно до абзацу 2 пункту «з»
частини 1 статті 5 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян» правомірно не
включив отриманий від їх реалізації
дохід до сукупного оподаткованого
доходу.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 30 березня
2010 року відмовлено в
задоволенні вказаного позову.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою суду, позивач подав
апеляційну скаргу, у якій, з посиланням
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить її скасувати та прийняти
нову, якою задовольнити його позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
посиланням на обставини, викладені в
позовні заяві.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому на підставі пункту 2 частини 1
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_1 23 березня 2008 року подав
до ДПІ у Франківському районі м. Львова
декларацію про доходи, одержані з 1
січня по 31 грудня 2007 року з
відповідними додатками.

В поданій декларації позивач
задекларував дохід від продажу акцій в
сумі 381160.00 грн. (витрати
пов'язані з отриманням доходу в сумі
7330.00 грн. та чистий дохід - 373830.00 грн.).

Згідно з підпунктом «г» підпункту 4.2.2
статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» та відповідно до
пункту 7.1 статті 7, пункту 9.6 статті 9
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», ДПІ у Франківському
районі м. Львова податковим
повідомлення від 06 серпня 2008 року №
/0 визначено позивачу суму
податкового зобов'язання за податком з
доходів фізичних осіб в розмірі 54162.00
грн.

Вказаний висновок обґрунтований
посиланням на те, що валовий дохід
позивача від продажу акцій становить
381160.00 грн., а понесені ним витрати на
придбання даних акцій - 7080.00 грн.,
оскільки 25 шт. акцій було придбано на
пільгових умовах за власні
компенсаційні сертифікати, які не
оподатковуються згідно з підпунктом
4.3.18 пункту 4.3 статті 4 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»,
а тому дохід, який підлягає
оподаткуванню, становить 361080.00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, встановлений
Конституцією та законодавством
України, та правомірно визначив
позивачу суму податкового зобов'язання
за податком з доходів фізичних осіб в
сумі 54162.00 грн.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Порядок оподаткування інвестиційного
прибутку врегульований пунктом 9.6
статті 9 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб».

Згідно з вимогами підпункту 9.6.2 пункту
9.6 статті 9 вказаного Закону
інвестиційний прибуток розраховується
як позитивна різниця між доходом,
отриманим платником податку від
продажу окремого інвестиційного
активу, та його вартістю, що
розраховується виходячи з суми витрат,
понесених у зв'язку з придбанням такого
активу, з урахуванням норм підпункту
9.6.4 цього пункту.

Інвестиційний актив - це пакет цінних
паперів чи корпоративні права,
виражені в інших, ніж цінні папери,
формах, випущені одним емітентом, а
також банківські метали, придбані у
банку, незалежно від місця їх
подальшого продажу.

За змістом пункту 9.6.6 пункту 9.6 цієї ж
статті Закону до складу загального
річного оподатковуваного доходу
платника податку включається
позитивне значення загального
фінансового результату операцій з
інвестиційними активами за наслідками
такого звітного року.

Загальний фінансовий результат
операцій з інвестиційними активами
визначається як сума інвестиційних
прибутків, отриманих платником податку
протягом звітного року, зменшена на
суму інвестиційних збитків, понесених
платником податку протягом такого
року.

Разом з тим, відповідно до підпункту 9.6.8
пункту 9.6 статті 9 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» не
підлягає оподаткуванню та не
включається до складу загального
річного оподатковуваного доходу дохід,
отриманий платником податку від
продажу інвестиційних активів у
випадках, визначених, зокрема,
підпунктом 4.3.18 пункту 4.3 статті 4 цього
Закону, згідно з яким до складу
загального місячного або річного
оподатковуваного доходу платника
податку не включається сума доходу,
отриманого платником податку
внаслідок відчуження акцій (інших
корпоративних прав), одержаних ним у
власність в процесі приватизації в
обмін на приватизаційні компенсаційні
сертифікати, безпосередньо отримані
ним як компенсація суми його внеску до
установ Ощадного банку СРСР або до
установ державного страхування СРСР,
або в обмін на приватизаційні
сертифікати, отримані ним відповідно
до закону, а також сума доходу,
отриманого таким платником податку
внаслідок відчуження земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення, земельних часток (паїв),
майнових паїв, безпосередньо отриманих
ним у власність у процесі приватизації
згідно з нормами земельного
законодавства.

Відповідно до підпункту 8.1.3 пункту 8.1
статті 8 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» якщо згідно з
нормами цього Закону окремі види
оподатковуваних доходів (прибутків) не
підлягають оподаткуванню при їх
нарахуванні чи виплаті, то платник
податку зобов'язаний самостійно
включити суму таких доходів до складу
загального річного оподатковуваного
доходу та подати річну декларацію з
цього податку.

Крім того, у підпункті 9.6.1 пункту 9.6
статті 9 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» міститься пряма
вказівка на те, що облік фінансових
результатів операцій з інвестиційними
активами ведеться платником податку
самостійно, окремо від інших доходів і
витрат.

Посилання позивача на норми Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» є
безпідставними, оскільки на момент
виникнення спірних правовідносин
набув чинності Закон України «Про
податок з доходів фізичних осіб»,
згідно з пунктом 22.10 статті 22 якого,
зазначений Декрет визнано таким, що
втратив чинність, крім розділу IV у
частині оподаткування доходів
фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю, який
застосовується з урахуванням положень
пункту 9.12 статті 9 цього Закону та діє
до набрання чинності спеціальним
законом з питань оподаткування
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про
правомірність дій ДПІ у Франківському
районі м. Львова при прийнятті
оскаржуваного податкового
повідомлення від 06 серпня 2008 року №
/0.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують і не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального або процесуального
права, що відповідно до частини 1 статті
200 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду - без
змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 197, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 30
березня 2010 року по справі №
2а-7980/09/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.В. Клюба

І.О. Яворський