Справа № 812/10700/13-а
Суддя: О.В. Солоніченко
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 березня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/10700/13-а

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Солоніченко О.В.,

суддів
Пляшкової К.О.,

Твердохліба
Р.С.

при секретарі
Калашнікові Д.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_2 до
реєстраційної служби Луганського
міського управління юстиції, Державної
реєстраційної служби України,
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгенівни про
скасування рішення, визнання дій
протиправними, зобов'язання здійснити
реєстрацію права власності -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов ОСОБА_2 до
реєстраційної служби Луганського
міського управління юстиції, Державної
реєстраційної служби України, в якому
позивач просив суд: скасувати рішення
№ 9086793 від 16.12.2013 про відмову в
реєстрації як протизаконне; визнати
дії відповідачів при прийнятті цього
рішення протиправними; зобов'язати
відповідачів зареєструвати право
власності на гараж АДРЕСА_1 та видати
відповідне свідоцтво про реєстрацію.

В обґрунтування заявлених вимог
позивачем зазначено, що 28.11.2013 він
звернувся до першого відповідача з
заявою про реєстрацію права власності
на гараж, що знаходиться по АДРЕСА_1. Для
здійснення реєстрації було подано
рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 02.10.2013, договір оренди
земельної ділянки під гаражем,
технічний паспорт на гараж, виданий
27.11.2013 ТОВ «ЮР-ТЕХ», а також квитанцію
про сплату мита за реєстрацію.

Позивач вказує, що 23.12.2013 відповідачем
було надано йому засвідчену копію
рішення про відмову у здійснення
державної реєстрації № 9086793 від 16.12.2013 з
мотивів відсутності у
правовстановлювальному документі
відомостей про нерухоме майно, що
передбачені п. 20 Постанови КМ України №
1141, а також з мотивів відсутності
відомостей технічного опису
нерухомого майна.

Таку відмову позивач вважає
протиправною, оскільки державним
реєстратором не враховано, що
технічний опис об'єкта нерухомості
наявний у технічному паспорті гаража,
який, серед іншого, було надано
реєстраторові для здійснення
реєстрації.

Позивач вважав, що таким чином,
відповідачем порушено норми ст. 24
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень», які передбачають
заборону вимагати для реєстрації інші
документи, ніж ті. що передбачені
законом.

13.01.2014 на адресу суду надійшло
клопотання позивача, в якому
зазначено, що позовні вимоги
стосуються лише першого відповідача -
реєстраційної служби Луганського
міського управління юстиції.

24.01.2014 року від реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції надійшли заперечення проти
позову, в яких першим відповідачем
зазначено про необхідність заміни
відповідача у справі належним.

27 січня 2014 року на адресу суду від
Державної реєстраційної служби
України надійшли заперечення проти
позову, в яких, серед іншого, наведено
норми чинного законодавства України,
які встановлюють повноваження органів
та посадових осіб, що здійснюють
державну реєстрацію права власності на
об'єкти нерухомості.

Ухвалою суду від 31.01.2014 до участі у
справі в якості другого відповідача
залучено Державну реєстраційну службу
України.

Ухвалою суду від 18.02.2014 до участі у
справі в якості третього відповідача
залучено Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Дурицьку
Марію Євгенівну.

В судове засідання позивач не прибув,
надав суду заяву про розгляд справи за
його відсутністю

Представники відповідачів в судове
зсідання не прибули, надали суду заяви
про розгляд справи за їх відсутності.
Заперечень щодо суті заявлених
позивачем вимог відповідачами не
надано.

Розглянувши адміністративну справу в
межах заявлених позовних вимог, суд
дійшов висновку, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_2
28.11.2013 звернувся до першого відповідача
з заявою про реєстрацію права
власності на гараж, що знаходиться по
АДРЕСА_1. До заяви було додано рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 02.10.2013, договір оренди земельної
ділянки під гаражем, технічний паспорт
на гараж, виданий 27.11.2013 ТОВ «ЮР-ТЕХ»
(а.с.6-20).

Рішенням третього відповідача -
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгенівни № 9086793 від
16.12.2013 відмовлено у державній
реєстрації прав на вказаний гараж з
підстав того, що подані документи не
відповідають вимогам, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують (а.с.5). Рішення третього
відповідача вмотивовано нормами ч.4 ст.
15 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», яка встановлює,
що державній реєстрації підлягають
виключно заявлені права та їх
обтяження за умови їх відповідності
чинному законодавству і поданим
документам. В рішенні також зазначено,
що заяву про державну реєстрацію
гаражу АДРЕСА_1, при цьому рішенням
Жовтневого районного суду м. Луганська
(справа № 435/5001/13-ц від 02.10.2013) визнається
право власності на гараж, що
розташований у дворі житлового будинку
№ 111, що не має змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують. Крім
того, у правовстановлювальному
документі відсутні для проведення
державної реєстрації відомості про
об'єкт нерухомого майна, які
передбачені п. 20 Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою КМ України від 26.10.2011 № 1141,
зокрема щодо технічного опису
нерухомого майна.

Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу
України право власності та інші речові
права на нерухомі речі, обтяження цих
прав, їх виникнення, перехід і
припинення підлягають державній
реєстрації. Державна реєстрація прав
на нерухомість є публічною,
здійснюється відповідним органом, який
зобов'язаний надавати інформацію про
реєстрацію та зареєстровані права в
порядку, встановленому законом.
Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі -
Закон) орган державної реєстрації прав:
проводить державну реєстрацію прав та
їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації; забезпечує ведення
Державного реєстру прав; надає
інформацію про зареєстровані права та
їх обтяження в порядку, встановленому
цим Законом; забезпечує облік
безхазяйного нерухомого майна;
здійснює інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Частиною 4 ст. 9 цього Закону
передбачено, що державний реєстратор
самостійно приймає рішення про
державну реєстрацію прав або відмову в
такій реєстрації.

Відповідно до ст. 15 вказаного Закону
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону перелік
документів для здійснення державної
реєстрації прав визначається
Кабінетом Міністрів України у Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень.

Відповідно до п. 26 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого Постановою КМУ
від 22.06.2011 за № 703 (що діяв на момент
виникнення спірних правовідносин), для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 23 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
визначено, що державний реєстратор
приймає рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень виключно за наявності підстав
для відмови в державній реєстрації
прав, що визначені у Законі України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 19 Закону передбачені підстави
для державної реєстрації прав та їх
обтяжень.

Так, державна реєстрація прав
проводиться , серед іншого, на підставі
рішень судів, що набрали законної сили,
поданих органу державної реєстрації
прав разом із заявою.

За приписами п.4 ч.1 ст. 24 Закону у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Як зазначалось, позивач звернувся до
першого відповідача із заявою про
здійснення державної реєстрації права
власності на гараж АДРЕСА_1.

Для державної реєстрації права
власності на гараж позивачем, серед
іншого, було подано рішення Жовтневого
районного суду м. Луганська від 02.10.2013 у
справі № 435/5001/13-ц (а.с.7-8). Як вбачається
з вказаного рішення суду, за позивачем
визнано право власності на об'єкт
нерухомості - гараж, розташований у
дворі будинку АДРЕСА_1.

Отже, позивачем заявлено про
реєстрацію права на гараж АДРЕСА_1, при
цьому в правовстановлювальному
документі (рішенні суду) йдеться про
гараж без номера, що розташований у
дворі будинку АДРЕСА_1.

Тобто, заявлені права не відповідають
документу, що їх посвідчує, що як
зазначалось, в силу Закону є підставою
для відмови у державній реєстрації
прав.

Посилання позивача на наявність
технічного паспорта гаража,
виготовленого 27.11.2013 ТОВ «ЮР-ТЕХ»,
врахуванню не підлягають, оскільки
технічний паспорт гаража не є
правовстановлювальним документом.

Наданий позивачем лист Департамента
архітектури та містобудування від
26.11.2013 № И 01-19/5105/43-13 (а.с.33) суд також не
бере до уваги, оскільки цей лист також
не є документом, що підтверджує право
власності, при цьому викладена в листі
позиція про можливість присвоєння
гаражу вказаної позивачем адреси
залежить від дотримання умов
оформлення відповідних документів для
присвоєння адреси, та носить
рекомендаційний характер.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що оскаржуване
рішення № 9086793 від 16.12.2013 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень прийняте Державним
реєстратором прав на нерухоме майно є
обґрунтованим, а тому скасуванню не
підлягає.

Зазначені обставини не відпали й на час
розгляду справи, що унеможливлює
зобов'язання відповідача здійснити
державну реєстрацію права.

Таким чином, не підлягають задоволенню
й вимоги позивача щодо визнання дій
відповідачів при прийнятті цього
рішення протиправними; зобов'язання
відповідачів зареєструвати право
власності на гараж.

Позивача як інваліда ІІ групи, що
підтверджується відповідним
посвідченням, звільнено від сплати
судового збору, тому, виходячи з вимог
ст. 94 Кодексу адміністративного
судочинства України, Закону України
«Про судовий збір» питання про
розподіл судових витрат не
вирішується.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
реєстраційної служби Луганського
міського управління юстиції, Державної
реєстраційної служби України,
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгенівни про
скасування рішення, визнання дій
протиправними, зобов'язання здійснити
реєстрацію права власності відмовити
повністю.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
шляхом подання через суд першої
інстанції апеляційної скарги. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів після її проголошення а в
разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
- з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого ст.
186 КАС України, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження,
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанову в повному обсязі складено 07
березня 2014 року.

Головуючий суддя О.В. Солоніченкосуддя
суддя Р.С. Твердохліб К.О. Пляшкова