Справа № 2а-17035/09/2670
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 лютого 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В.., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва Державної
податкової служби та публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
28.11.2012 у справі за адміністративним
позовом Державної податкової
інспекції у Печерському районі міста
Києва Державної податкової служби до
публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк», третя особа -
товариство з обмеженою
відповідальністю Фірма «Союз -Віктан
ЛТД» про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду першої
інстанції із позовом, в якому просив
стягнути з відповідача заборгованість
в сумі 79 138 650, 50грн., що виникла в
результаті непогашення податкових
векселів з акцизного збору.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
28.11.2012 позов задоволено частково:
стягнуто з ПАТ «Родовід Банк» ( AT
«Родовід Банк»), ,
адреса: 04136, м. Київ, Подільський район,
вул. Північно-Сирецька, будинок 1-3 суму
заборгованості з акцизного збору по
непогашеним векселям в сумі 11 213 791 грн.
60 коп.; в задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням сторони звернулися із
апеляційними скаргами, в якій
відповідач просить скасувати
оскаржувану постанову, як таку, що
ухвалена з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та ухвалити нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити; а позивач
просить скасувати оскаржувану
постанову, як таку, що ухвалена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нову,
якою позовні вимоги задовольнити
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового процесу, які
з'явились у судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга позивача
задоволенню не підлягає, а апеляційна
скарга відповідача є обґрунтованою та
такою, що підлягає задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Станом на момент виникнення спірних
правовідносин, TOB «Союз-Віктан» ЛТД»
було виробником алкогольних напоїв, що
вбачається з ліцензії серії АА № 126308,
виданої 14.12.2001 Департаментом з питань
адміністрування акцизного збору і
контролю за виробництвом та обігом
підакцизних товарів ДПА України.

Публічне акціонерне товариство
«Родовід -Банк» є банківською
установою, якою був здійснений аваль -
вексельне поручительство за
податковими зобов'язаннями TOB
«Союз-Віктан»ЛТД» з акцизного збору.

У зв'язку із отриманням спирту
етилового TOB «Союз-Віктан»ЛТД» видано
податкові векселі в забезпечення
сплати суми акцизного збору,
авальовані TOB «Родовід -Банк».

Так, судом встановлено, що третьою
особою видані податкові векселі у
кількості 49 штук на суму 79 138 650, 50грн., а
саме: АА 1233534 від 13.04.2009 на суму 1 999 500
грн., АА1233536 від 16.04.2009 на суму 1 999 500,00
грн., АА 1233535 від 15.04.2009 на суму 1 999 500,00
грн., АА1233538 від 17.04.2009 на суму 1 999 500,00
грн., АА1233539 від 21.04.2009 на суму 1 999 500,00
грн., А А1233540 від 22.04.2009 на суму 1 999 500,00
грн., АА1233541 від 23.04.2009 на суму 1 999 500,00
грн., АА1233542 від 24.04.2009 на суму 1 999 500,00
грн., АА1233543 від 28.04.2009 на суму 1 333 000,00
грн., АА1233545 від 29.04.2009 на суму 1 333 000,00
грн., АА 1233546 від 29.04.2009 на суму 1 999 500,00
грн., АА1233547 від 30.04.2009 на суму 1 999 500,00
грн., АА 1668433 від 13.05.2009 на суму 1 999 500,00
грн., АА 1668434 від 1305.2009 від 1 999 500,00 грн., АА
1668435 від 18.05.2009 на суму 666 500,00 грн., АА 1668436
від 20.05.2009 на суму 1 333 000.00 грн., АА 1668437
від 20.05.2009 на суму 1 999 500,00 грн., АА1668438 від
21.05.2009 на суму 1 999 500,00 грн., АА 1668439 від
22.05.2009 на суму 1 3.33 000,00 грн., АА0940051 від
22.05.2009 на суму 1 333 000,00 грн., АА0940052 від
25.05.2009 на суму 1 999 500,00 грн., АА0940053 від
26.05.2009 на суму 1 333 000,00 грн., АА0940054 від
26.05.2009 на суму 1 333 000,00 грн., АА0940055'від
28.05.2009 на суму 666 500,00 грн., АА0940056 від
28.05.2009 на суму 666 500,00 грн., АА0940057 від
29.05.2009 на суму 1 999 500,00 грн., АА0940058 від
29.05.2009 на суму 1 333 000,00 грн., АА0940059 від
01.06.2009 на суму 1 694 200.00 грн., АА0940060 від
02.06.2009 суму 1 999 500,00 грн., А А0940061 від 02.06.2009
на суму 1 999 500 грн., АА0940062від 02.06.2009 на
суму 666 500 грн., АА0940117 від 21.08.2009 на суму 2
108 000 грн., АА0940119 від 25.08.2009 на суму 1 054 000
грн., АА0940120 від 25.08.2009 на суму 1 054 000 грн.,
АА0940124 від 26 08.2009 на суму 2 108 000 грн.,
АА0940125 від 26.08.2009 на суму 3 162 000 грн.,
АА0940126 від 27. 08.2009 на суму 2 108 000 грн.,
АА0940127 від 27.08.2009 на суму 2 108 000 грн.,
АА0940128від 27.08.2009 на суму 2 108 000 грн.,
АА0940129 від 01.09.2009 на суму 2 108 000 грн., АА09401
ЗО від 01.09.2009 на суму 3 162 000 грн, АА0940132
від 08.09.2009 на суму 2 108 000 гри., АА0940134 від
11.09.2009 на суму 2 108 ООО грн., АА0940141 від 15
09.2009 на суму 2 108 ООО грн., АА0940142 від
15.09.2009 на суму 2 108 ООО грн., АА0940143 від
15.09.2009 на суму 2 108 000 грн., АА0940144 від
15.09.2009 на суму 2 108 ООО грн., АА0940135 від
14.09.2009 на суму 2 108 ООО грн., АА0940136 від
14.09.2009 на суму 1 054 000 грн.

Як зазначає позивач, оскільки вказані
податкові векселі не були погашені, у TOB
«Союз-Віктан» ЛТД» виникла
заборгованість із сплати суми
акцизного збору в сумі 79 138 650, 50 грн.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що позивачем частково
підтверджена правомірність позовних
вимог, зокрема, по наступних податкових
векселях: серії АА № 0940126, серії АА№090127,
серії АА № 0940128, серії АА № 0940132, серії
АА № 0940142, АА № 0940136, а тому позовні
вимоги в частині стягнення 11 213 791, 60 грн.
підлягають задоволенню.

Позивач у своїй скарзі зазначає, що
відповідач зобов'язаний погасити
заборгованість по непогашеним простим
векселям у сумі 79 138 650,50 грн., емітованим
товариством з обмеженою
відповідальністю Фірмою «Союз-Віктан
ЛТД», що виникла у відповідача в силу
авалю.

Відповідач у своїй скарзі зазначає, що
банк зобов'язаний платити за
авальованим ним простим векселем у
разі, якщо платник відмовився від
платежу або акцепту проти пред'явлення
опротестованого в неплатежі або не
акцепті векселя. Крім того, стверджує,
що у задоволенні адміністративного
позову необхідно відмовити, оскільки
ним в судовому порядку оскаржуються
протести про неоплату векселів серії
АА № 0940126, серії АА № 0940132, серії АА №
0940136, серії АА № 0940142.

Колегія суддів вважає доводи позивача
безпідставними, а доводи відповідача
обгрунтованими та частково не
погоджується з рішенням суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 14 Закону України «Про цінні
папери та фондовий ринок» встановлено,
що вексель - цінний папір, який
посвідчує безумовне грошове
зобов'язання векселедавця або його
наказ третій особі сплатити після
настання строку платежу визначену суму
власнику векселя (векселедержателю).
Випускаються такі види векселів:
простий, переказний.

Особливості обігу векселів в Україні,
який полягає у видачі переказних та
простих векселів, здійсненні операцій
з векселями та виконанні вексельних
зобов'язань у господарській діяльності
визначаються Законом України «Про обіг
векселів», в якому зазначено, що
законодавство України про обіг
векселів складається із Женевської
конвенції 1930 року, якою запроваджено
Уніфікований закон про переказні
векселі та прості векселі (далі -
Уніфікований закон), з урахуванням
застережень, обумовлених додатком II до
цієї Конвенції, та із Женевської
конвенції 1930 року про врегулювання
деяких колізій законів про переказні
векселі та прості векселі, Женевської
конвенції 1930 року про гербовий збір
стосовно переказних векселів і простих
векселів, Закону України «Про цінні
папери і фондову біржу», Закону України
«Про приєднання України до Женевської
конвенції 1930 року, якою запроваджено
Уніфікований закон про переказні
векселі та прості векселі», Закону
України «Про приєднання України до
Женевської конвенції 1930 року про
врегулювання деяких колізій законів
про переказні векселі та прості
векселі», Закону України «Про
приєднання України до Женевської
конвенції 1930 року про гербовий збір
стосовно переказних векселів і простих
векселів», цього Закону та інших
прийнятих згідно з ними актів
законодавства України.

Відповідно до ст. 77 Уніфікованого
закону про переказні векселі та прості
векселі, запровадженого Женевською
Конвенцією (дата приєднання Україною
06.07.1999, (далі - Уніфікований закон) до
простих векселів застосовуються такі ж
положення, що стосуються переказних
векселів, тією мірою, якою вони є
сумісними з природою цих документів, а
саме положення щодо, зокрема, строку
платежу (статті 33 - 37); платежу (статті 38 -
42), права регресу у разі неплатежу
(статті 43 - 50, 52 - 54); позовної давності
(статті 70 і 71).

У відповідності до ст. 30 Уніфікованого
закону платіж за переказним векселем
може бути забезпечений авалем повністю
або в частині його суми. Забезпечення
може бути надане третьою особою або
навіть однією з осіб, які поставили
свій підпис на векселі.

Як свідчать матеріали справи,
вищезазначені векселі видані TOB
«Союз-Віктан»ЛТД», та авальовані
відповідачем, що підтверджується
відмітками про аваль на вказаних
векселях.

Згідно із ст. 32 Уніфікованого закону
аваліст відповідає так само, як і та
особа, зобов'язання якої він
забезпечив.

Згідно зі статтями 16, 77 Уніфікованого
закону особа, у якої знаходиться
вексель, вважається його законним
держателем, якщо її право на вексель
базується на безперервному ряді
індосаментів, навіть якщо останній із
них є бланковим.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови
Кабінету Міністрів України №1104 від
01.10.1997, якою затверджено «Порядок
випуску, обігу та погашення векселів,
які видаються на суму податку на додану
вартість при імпорті товарів на митну
територію України» (далі - Постанова)
аваль - вексельне поручительство,
згідно з яким комерційний банк бере на
себе відповідальність за оплату
податкового векселя перед
векселедержателем і яке оформляється
гарантійним написом банку на векселі
чи на спеціальному додатковому аркуші
(алонж) окремо для кожного окремого
примірника кожного векселя, про що
відповідачем на кожному примірнику
вказаних податкових векселів
здійснено гарантійний напис,
скріплений підписом посадових осіб та
печаткою банківської установи, та
векселедержателем є державна
податкова інспекція за місцем
реєстрації векселедавця як платника
податку на додану вартість.

Колегія суддів зазначає, що рішенням
Господарського суду м. Києва від 22.04.2013
по справі № 910/777/13 позов ПАТ «Родовід
Банк» до Фірма «СОЮЗ - ВІКТАН» ЛТД (TOB),
третя особа - Державна податкова
інспекція у Печерському районі м. Києва
ДПС, задоволено у повному обсязі та
визнано недійсними авалі (написи
«вважати за аваль» або будь-які інші
рівнозначні цьому написи), що вчинено
на 49 простих векселях Фірми
«Союз-Віктан» ЛТД (TOB), зокрема на
простому векселі серії № 0940130 з підстав
перевищення повноважень посадовими
особами ПАТ «Родовід Банк» при наданні
вищезазначених авалів векселів з
огляду на заборону Національного банку
України на надання AT «РОДОВІД БАНК»
нових авалів.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 31.07.2013по справі
№ 910/777/13 апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві залишено без
задоволення, а рішення Господарського
суду м. Києва від 22.04.2013 - без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 01.10.2013 по справі № 910/777/13
рішення Господарського суду м. Києва
від 22.04.2013 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
31.07.2013 залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів звертає увагу, що
відповідно до п. 1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про деякі
питання практики розгляду спорів,
пов'язаних з обігом векселів» від 08.06.2007
№ 5 вексельні правочини (зокрема, щодо
видачі, акцептування (в тому числі в
порядку посередництва, індосування,
авалювання та оплати векселя)
регулюються не тільки нормами
спеціального вексельного
законодавства, а й загальними нормами
цивільного законодавства про угоди та
зобов'язання, а тому за відсутності
спеціальних норм у вексельному
законодавстві до вексельних
правочинів застосовуються загальні
норми ЦК України з урахуванням їх
особливостей.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
позовні вимоги Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про стягнення з AT «РОДОВІД БАНК»
заборгованості за авальованими
векселями є безпідставними

Більш того, позивачем не було дотримано
процедури пред'явлення до платежу
векселів (на загальну суму 79 138 650, 50 грн.)
АТ «РОДОВІД БАНК» як банку-авалісту по
більшості векселів, як вірно
встановлено судом першої інстанції.

Відповідно до частини 1 пункту 20 статті
7 Закону України «Про акцизний збір на
алкогольні напої та тютюнові вироби»
отримання суб'єктом підприємницької
діяльності з акцизного складу спирту
етилового неденатурованого,
призначеного для переробки на іншу
підакцизну продукцію (за винятком
виноматеріалів), такий платник
акцизного збору зобов'язаний надати
органу державної податкової служби
України за своїм місцезнаходженням
податковий вексель, авальований банком
(податкову розписку), який є
забезпеченням виконання зобов'язання
цього платника у термін до 90
календарних днів починаючи від дня
видачі векселя (податкової розписки),
сплатити суму акцизного збору,
розраховану за ставками для цієї
продукції.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 796 від 23.08.2005 (яка була чинною на
момент видачі векселів і на дату
настання строку погашення) було
затверджено Порядок випуску, обігу та
погашення податкових векселів,
авальованих банком (податкових
розписок), що видаються до отримання з
акцизного складу спирту етилового,
який використовується для
виготовлення окремих видів продукції
(далі - Порядок № 796), яким встановлено,
що податковий вексель, авальований
банком (податкова розписка) - простий
вексель, авальований банком, що
видається на суму акцизного збору
суб'єктом підприємницької діяльності -
виробником продукції, зазначеної у
статті 3 Закону України «Про ставки
акцизного збору і ввізного мита на
спирт етиловий та алкогольні напої».

Крім того, постановою Кабінету
Міністрів України №498 від 22.06.2005 (яка
була чинною на момент видачі векселів і
на дату настання строку погашення) було
затверджено Порядок випуску, обігу та
погашення податкових векселів,
авальованих банком (податкових
розписок), які видаються до отримання
спирту етилового денатурованого і є
забезпеченням виконання зобов'язань зі
сплати акцизного збору (далі Порядок №
498).

Частиною третьою пункту 20 статті 7
Закону України «Про акцизний збір на
алкогольні напої та тютюнові вироби» (в
редакції на час існування
правовідносин з видачі та погашення
спірних векселів) встановлено, що у
разі якщо передбачений цією статтею
податковий вексель, авальований банком
(податкова розписка), не погашається у
визначений термін, векселедержатель
здійснює протест такого векселя
(податкової розписки) у неплатежі
згідно з чинним законодавством та
протягом одного робочого дня з дня
здійснення протесту звертається до
банку, який здійснив аваль цього
векселя (податкової розписки), з
опротестованим векселем (податковою
розпискою). Банк-аваліст зобов'язаний
не пізніше операційного дня,
наступного за днем звернення
векселедержателя з опротестованим
векселем (податковою розпискою),
переказати суму, яка вказана у цьому
векселі (податковій розписці),
векселедержателю.

Аналогічні норми містяться в п. 11
Порядку № 796 та п. 15 Порядку № 498, згідно
з якими у разі коли податковий вексель
не погашено у визначений строк,
векселедержатель вчиняє протест
такого векселя у неплатежі згідно із
законодавством та звертається
протягом одного робочого дня з дати
вчинення протесту до банку, який
здійснив аваль цього векселя, з
опротестованим податковим векселем.

Крім того, порядок погашення векселів
встановлюється також і Уніфікованим
законом, відповідно до ст. 38 якого
держатель векселя зі строком платежу
на визначений день повинен пред'явити
вексель для платежу або в день, в який
він підлягає оплаті, або в один із двох
наступних робочих днів.

Колегія суддів звертає увагу, що
позивачем не було надано доказів
пред'явлення до сплати векселів на
загальну суму 79 138 650, 50 грн. кожний день,
в який вони підлягали оплаті, або в один
із двох наступних робочих днів по
більшості векселів, по яким судом
першої інстанції було відмовлено у
задоволенні позовних вимог.

Статтею 44 Уніфікованого закону
визначено, що відмова у платежі повинна
бути підтверджена засвідченим
автентичним документом (протест у
неплатежі). Протест у неплатежі за
переказним векселем, який підлягає
оплаті на визначену дату або у
визначений строк від дати складання чи
від пред'явлення, повинен бути
здійснений в один із двох робочих днів,
які настають за днем, у який вексель
підлягає оплаті.

Позивачем не було надано доказів
здійснення протесту у неплатежі TOB
Фірма «СОЮЗ - ВІКТАН» ЛТД за векселями
на загальну суму 79 138 650, 50 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що позивачем не було дотримано
порядок здійснення протесту у
неплатежі податкового простого
векселя, який встановлений частиною 3 п.
20 ст. 7 Закону України «Про акцизний
збір на алкогольні напої та тютюнові
вироби», пунктом 11 Порядку № 796 та п. 15
Порядку № 498, а також статтею 44
Уніфікованого закону, чим порушено
вказані норми.

Згідно із ст. 53 Уніфікованого закону
після закінчення строків, встановлених
для пред'явлення переказного векселя
зі строком платежу за пред'явленням або
у визначений строк від пред'явлення;
для здійснення протесту у неакцепті
або у неплатежі держатель втрачає свої
права регресу проти індосантів, проти
трасанта і проти інших зобов'язаних
осіб, за винятком акцептанта.

Таким чином, позовні вимоги позивача є
безпідставними, оскільки у зв'язку з
непред'явленням позивачем простих
векселів (на загальну суму 79 138 650, 50 грн.)
до платежу та нездійсненням ним
протесту у неплатежі за вказаними
векселями в один із двох робочих днів,
які настають за днем, у який векселі
підлягали оплаті, а також
непред'явлення опротестованих
векселів до оплати протягом одного
робочого дня з дня здійснення протесту,
за правилами ст. 53 Уніфікованого закону
позивач позбавляється права вимоги до
зобов'язаної особи за векселями
(акцептанта) відповідача.

Крім того, колегія суддів не бере до
уваги посилання позивача на п. 28
постанови Пленуму ВС України від 08.06.2007
№ 5 «Про деякі питання практики
розгляду спорів, пов'язаних з обігом
векселів» оскільки згідно
спеціального законодавства, а саме
статті 7 Закону України «Про акцизний
збір на алкогольні напої та тютюнові
вироби» протест є необхідною
передумовою стягнення заборгованості
з аваліста, а в постанові Пленуму ВС
України від 08.06.2007 № 5 «Про деякі
питання практики розгляду спорів,
пов'язаних з обігом векселів»
розглядаються питання щодо практики
застосування загального вексельного
законодавства і не зачіпаються питання
спеціального законодавства, що регулює
порядок видачі та погашення податкових
векселів, зокрема Закону України «Про
акцизний збір на алкогольні напої та
тютюнові вироби». Тобто, у випадку
протиріччя між загальними нормами
законодавства і нормами спеціального
вексельного законодавства, пріоритет
мають останні.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів прийшла до висновку, що позовні
вимоги Державної податкової інспекції
у Печерському районі міста Києва
Державної податкової служби про
стягнення з ПАТ «Родовід Банк»
заборгованості в сумі 79 138 650, 50 грн., що
виникла в результаті непогашення
податкових векселів з акцизного збору
є безпідставними та необґрунтованими,
а тому у задоволенні даних позовних
вимог необхідно відмовити в повному
обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких грунтуются її вимоги
та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Позивач не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції, а відповідач довів
правомірність своїх дій.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202
КАС України за наслідками розгляду
апеляційних скарг на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції вирішив скасувати її та
ухвалити нове рішення, оскільки судом
першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 28.11.2012 - скасувати в
частині задоволення позовних вимог про
стягнення з публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк»
заборгованості в сумі 11 213 791, 60 грн., що
виникла в результаті непогашення
податкових векселів з акцизного збору
та ухвалити в цій частині нову
постанову, якою у задоволенні даних
позовних вимог відмовити.

В іншій частині постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
28.11.2012 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Василенко
Я.М.

Судді:
Кузьменко
В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений
03.03.2014.

Головуючий суддя

Василенко Я.М.

Судді:

Кузьменко В. В.

Шурко О.І.