Справа № 820/10518/13-а
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 р.Справа № 820/10518/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання
- Городової А.О.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_3

перекладача - ОСОБА_4

представника відповідача - Борисенко
В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 17.12.2013р.
по справі № 820/10518/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Державної міграційної служби
України третя особа Головне
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області

про скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
суду з позовом до Державної
міграційної служби України (далі -
відповідач), третя особа Головне
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області в
якому просив суд:

- скасувати рішення відповідача від
10.10.2013 року за №624-13;

- зобов'язати відповідача переглянути
рішення про відмову у визнанні
біженцем або особою, яка потребує
додаткового захисту

- в порядку підготовки справи до
розгляду витребувати у відповідача всі
матеріалами особової справи.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 17.12.2013 року
в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, а також неповне з'ясування
обставин справи просив скасувати
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 17.12.2013 року.

Відповідно до вимог ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
дана справа розглядається в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги рішення
суду першої інстанції, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено та підтверджено судом
апеляційної інстанції, що 20.05.2013 року
позивач звернувся до відповідача з
заявою про визнання біженцем або
особою, яка потребує додаткового
захисту.

Рішенням відповідача від 10.10.2013 року за
№624-13 позивачу було відмовлено у
визнанні біженцем або особою, яка
потребує додаткового захисту з
посиланням на абз.4 частини 1 ст. 6
Закону України "Про біженців та осіб,
які потребують додаткового або
тимчасового захисту" як особі, стосовно
якої встановлено, що умови, передбачені
пунктами 1 та 13 частини першої статті 1
цього Закону відсутні.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
діяв на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції з огляду на
наступне.

Правовідносини з приводу визнання
особи біженцем, особою, яка потребує
додаткового або тимчасового захисту,
унормовані Законом України "Про
біженців та осіб, які потребують
додаткового або тимчасового захисту",
відповідно до ст.1 якого під біженцем
розуміється особа, яка не є
громадянином України і внаслідок
обґрунтованих побоювань стати жертвою
переслідувань за ознаками раси,
віросповідання, національності,
громадянства (підданства), належності
до певної соціальної групи або
політичних переконань перебуває за
межами країни своєї громадянської
належності та не може користуватися
захистом цієї країни або не бажає
користуватися цим захистом внаслідок
таких побоювань, або, не маючи
громадянства (підданства) і
перебуваючи за межами країни свого
попереднього постійного проживання, не
може чи не бажає повернутися до неї
внаслідок зазначених побоювань.

Частиною 1 ст.12 Закону України "Про
біженців" передбачено, що орган
міграційної служби, який прийняв до
розгляду заяву іноземця чи особи без
громадянства про надання їй статусу
біженця, видає заявникові довідку про
подання такої заяви, яка є підставою
для реєстрації в органі спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань громадянства
та реєстрації фізичних осіб. Протягом
п'ятнадцяти робочих днів з дня
реєстрації заяви орган міграційної
служби проводить співбесіду із
заявником, розглядає відомості,
наведені в анкеті, та інші документи,
вимагає додаткові відомості і приймає
рішення про оформлення документів для
вирішення питання щодо надання статусу
біженця або про відмову в оформленні
документів для вирішення зазначеного
питання.

Також у відповідності до ст.10 Закону
України "Про біженців та осіб, які
потребують додаткового або
тимчасового захисту" рішення за заявою
про визнання біженцем або особою, яка
потребує додаткового захисту, у тому
числі стосовно перебуваючих з ним на
території України неповнолітніх дітей
(членів сім'ї заявника або таких, які
знаходяться під його опікою чи
піклуванням), внесених до анкети
заявника, на визнання яких біженцями
або особами, які потребують
додаткового захисту, є письмова згода
заявника, висловлена в анкеті чи заяві,
приймається центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері біженців та осіб, які
потребують додаткового або
тимчасового захисту, протягом місяця з
дня отримання особової справи заявника
та письмового висновку. Строк
прийняття рішення може бути продовжено
керівником центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері біженців та осіб, які
потребують додаткового або
тимчасового захисту, але не більш як до
трьох місяців.

За результатами всебічного вивчення і
оцінки всіх документів та матеріалів,
що можуть бути доказом наявності умов
для визнання біженцем або особою, яка
потребує додаткового захисту,
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
біженців та осіб, які потребують
додаткового або тимчасового захисту,
приймає рішення про визнання біженцем
або особою, яка потребує додаткового
захисту, чи про відмову у визнанні
біженцем або особою, яка потребує
додаткового захисту.

Керуючись приписами згаданої норми
процесуального закону, оцінивши добуті
докази, колегія суддів доходить
висновку, що матеріали наданої
відповідачем на вимогу суду особової
справи позивача не містять визначених
Законом України "Про біженців" та
Законом України "Про біженців та осіб,
які потребують додаткового або
тимчасового захисту" обставин для
набуття особою статусу біженця.

З матеріалів справи вбачається, що в
заяві про визнання біженцем або особою,
яка потребує додаткового захисту
позивач зазначив, що просить надати
статусу біженця в Україні, оскільки
побоюється насильницьких дій з боку
організації ХАМАС та арешту на
релігійному ґрунті через його
професійну діяльність та наявність на
тілі татуювання.

Колегія суддів, зазначає, що заявник
визначив себе за віросповіданням як
мусульманин - формально, але як такий що
не дотримується будь-якої релігії та не
визнає Іслам.

Також, щодо наявності на тілі позивача
татуювання, колегія суддів зазначає ,
що нанесення татуювання це право, а не
обов'язок позивача, оскільки
останнього ніхто не примушував роботи
татуювання, він може його позбавитись.

Надана позивачем інформація про
ситуацію в країні його походження
свідчить про загальну ситуацію в
країні і не містить інформацію щодо
переслідування або утисків особисто
позивача.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
позивач не перебував членом жодної
політичної, громадської, військової та
релігійної організації, утисків на
батьківщині за жодною з конвенційних
ознак не мав, а тому приходить до
висновку, що позивачем не було наведено
обґрунтованих фактів та доказів, які б
підтверджували підстави для побоювань
стати жертвою переслідувань в країні
походження.

Частиною 3 ст. 2 КАС України визначено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У відповідності до п.п. 45, 66 Керівництва
з процедур і критеріїв з визначення
статусу біженця Управління Верховного
комісаріату ООН у справах біженців
особа, яка клопоче про отримання
статусу біженця, повинна вказати
переконливу причину, чому вона
особисто побоюється стати жертвою
переслідування. Для того, щоб вважатись
біженцем, особа повинна надати
свідоцтва повністю обґрунтованих
побоювань стати жертвою переслідувань
за конвенційними ознаками.

Зібрані колегією суддів на виконання
вимог ст. 11 КАС України щодо офіційного
з'ясування всіх обставин по справі
докази в їх сукупності не дають підстав
для висновку про наявність у спірних
правовідносинах визначених Конвенцією
про статус біженців 1951 року, ст. 1 Закону
України "Про біженців та осіб, які
потребують додаткового або
тимчасового захисту" обставин для
надання позивачу статусу біженця.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що спірне
рішення відповідача було прийнято в
межах повноважень, на підставах та у
спосіб, що визначені законом, судження
відповідача про очевидну
необґрунтованість заяви про отримання
статусу біженця є юридично вірним та
фактично обґрунтованим.

Отже, колегія суддів, підтверджує, що
при прийнятті судового рішення у
справі суд першої інстанції дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 17.12.2013р. по
справі № 820/10518/13-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Зеленський В.В.Судді
П’янова Я.В. Чалий І.С.

Повний текст складено та підписано
03.03.2014 р.