Справа № 820/2585/14
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

06 березня 2014 р.
№ 820/2585/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді - Зоркіна Ю.В.

при секретарі судового засідання - Кот
Ю.А,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Начальника
Жовтневого районного відділу
Харківського міського управління
ГУМВС України в Харківській області
полковник міліції Меша Олександр
Георгійович про визнання дій
незаконними, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним
адміністративним позовом, у якому
просить суд визнати бездіяльність
відповідача, що полягає у ненаданні
інформації на запит протиправною;
визнати бездіяльність відповідача, що
пролягає у не направленні запиту на
отримання публічної інформації
належному розпоряднику з одночасним
повідомленням про це заявника
протиправною; визнати посилання
відповідача на те, що заявник може
особисто ознайомитися з запитуваним
документом через систему громадських
бібліотек або через мережу Інтернет на
офіційному порталі ВРУ www.rada.gov.ua
неправомірною відмовою в наданні
інформації; визнати дії відповідача, що
полягають у порушенні терміну надання
інформації на запит протиправними;
зобов'язати відповідача надати
інформацію за запитом від 16.10.2013 року №
26із у термін, передбачений Законом
України "Про доступ до публічної
інформації".

У судовому засіданні позивач заявлений
позов підтримав у повному обсязі
просив суд позовні вимоги
задовольнити, пославшись на те, що
нормативні акти, на підставі яких
громадяни притягаються до
адміністративної відповідальності є
публічною інформацією; в порушення
приписів ч.3 ст.22 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
відповідач не направив запит належному
розпоряднику з одночасним
повідомленням про це заявника; при
наданні відповіді на запит
відповідачем порушено строки,
встановлені ч.1 ст.20 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»,
оскаржувана відповідь містить
відсилочний характер, тоді як з
урахуванням положень п.2 ч.1 ст.15 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» повинна містити
інформацію запитувану у запиті.

Відповідач у судове засідання свого
представника не направив, про розгляд
справи повідомлений належним чином,
причини неявки суду не повідомив,
враховуючи положення ст..ст.35,128 КАС
України, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши долучені до матеріалів
справи документи, суд встановив
наступні обставини.

Судовим розглядом встановлено, що
16.10.2013 року позивач звернувся на адресу
відповідача з запитом в порядку Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» щодо надання копії пункту
з Правил користування приміщеннями
житлових будинків, затверджених
постановою КМУ від 24.01.2006 року № 45, яким
керувався дільничний інспектор
міліції при винесені постанови про
відмову в порушенні кримінальної
справи, згідно якого в домоволодіннях,
де проживають декілька мешканців, всі
дії одного з них повинні погоджуватися
з іншими мешканцями. Вказаний запит
отриманий відповідачем 16.10.2014 року, що
підтверджується підписом
уповноваженої особи та печаткою.

На вказаний запит відповідачем за вих..
№ 65/69992зі від 22.10.2013 року надано
відповідь, якою відмовлено у наданні
означеної інформації із посиланням на
те, що вона не є публічною та
запропоновано позивачу для отримання
інформації звернутися до друкованих
джерел та мережі Інтернет із
відповідними посиланнями. Означену
відповідь позивач отримав 26.02.2014 року
особисто у приміщенні Жовтневого РВ.

Перевіряючи оскаржуване рішення
відповідача на відповідність
положенням ч.3 ст.2 КАС України суд
зазначає наступне.

Визначення поняття "публічна
інформація" наведено у статті 1 Закону
України "Про доступ до публічної
інформації", згідно якої публічна
інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

За цим визначенням, можна виокремити
наступні ознаки публічної інформації:
готовий продукт інформації, який
отриманий або створений лише в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством;
заздалегідь відображена або
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація; така
інформація знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень або
інших розпорядників публічної
інформації; інформація не може бути
публічною, якщо створена суб'єктом
владних повноважень не під час
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків;
інформація не може бути публічною, якщо
створена не суб'єктом владних
повноважень. Отже, у разі відсутності
перелічених ознак в інформації, така
інформація не належить до публічної.

Право на доступ до публічної
інформації гарантується, зокрема,
обов'язком розпорядників інформації
надавати та оприлюднювати інформацію,
крім випадків, передбачених законом
(ст. 3 Закону).

Розпорядниками інформації визначені у
ст.13 Закону України "Про доступ до
публічної інформації", якими
визнаються в т.ч. суб'єкти владних
повноважень - органи державної влади,
інші державні органи, органи місцевого
самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання. Отже,
виходячи з наведених вимог, відповідач
є розпорядником щодо інформації
отриманої або створеної в процесі
виконання владних управлінських
функцій.

Зі змісту запиту позивача встановлено,
що останній стосується відомостей, які
були використані відповідачем при
прийнятті постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи.

Суд зазначає, що ст. 2 КПК України, яка
визначає завдання кодексу передбачено,
що призначення кримінального
провадження полягає у захисті від
кримінальних правопорушень, охорона
прав, свобод та законних інтересів
учасників кримінального провадження, а
також забезпечення швидкого, повного
та неупередженого розслідування і
судового розгляду з тим, щоб кожний, хто
вчинив кримінальне правопорушення, був
притягнутий до відповідальності в міру
своєї вини, жоден невинуватий не був
обвинувачений або засуджений, жодна
особа не була піддана необґрунтованому
процесуальному примусу і щоб до
кожного учасника кримінального
провадження була застосована належна
правова процедура.

Як зазначено в п.4.2 мотивувальної
частини рішення Конституційного Суду
України №6-рп/2001 від 23.05.2001р.
кримінальне судочинство - це
врегульований нормами
Кримінально-процесуального кодексу
України порядок діяльності органів
дізнання, попереднього слідства,
прокуратури і суду (судді) щодо
порушення, розслідування, розгляду і
вирішення кримінальних справ, а також
діяльність інших учасників
кримінального процесу - підозрюваних,
обвинувачених, підсудних, потерпілих,
цивільних позивачів і відповідачів, їх
представників та інших осіб з метою
захисту своїх конституційних прав,
свобод та законних інтересів.
Повноваження правоохоронних органів
при отриманні заяви про злочин
регламентовані нормами
Кримінально-процесуального кодексу
України.

З огляду на наведений характер
правовідносин, суд приходить до
висновку, що інформація, в т.ч.
нормативно-правовий акт, на якій
посилався відповідач, використаний при
прийнятті постанови про відмову у
порушенні кримінальної справи не є
інформацією отриманою (створеною) в
процесі виконання відповідачем
публічно-правових функцій, а
стосується процесуальної діяльності
правоохоронних органів та не віднесена
до сфери управлінської діяльності.

Щодо знаходження спірних відомостей у
володінні суб'єкта владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом, як підстави задоволення
позовних вимог, то суд зазначає
наступне. Володіння інформацією це
закріплена у нормах права можливість
фактичного володіння інформацією, яке
характеризується фізичним її
утриманням та можливістю впливу на ці
відомості.

Отже на думку суду, нормативно-правовий
акт, як документ, прийнятий у
визначеному порядку компетентним
державним органом, у якому містяться
норми права, за своєю природою не може
перебувати у володінні того чи іншого
суб'єкта владних повноважень, оскільки
він має неперсоніфікований характер і
розрахований на неодноразове
застосування.

На підставі викладеного вище, суд
приходить до висновку, що запитувана
позивачем інформація за своє природою
є інформацією правового характеру, у
розумінні положень ст.17 Закону України
«Про інформацію» і відповідно на неї не
поширюються положення Закону України
«Про доступ до публічної інформації», а
отже позивачеві правомірно відмовлено
у наданні запитуваної інформації.

В той же час суд зазначає, що строки
розгляду інформаційного запиту до
внесення змін до Закону України «Про
інформацію» у ред. до 13.01.2011 року
визначалися ст..33 означеного закону.
Після викладення вказаного закону у
новій редакції визначення терміну
інформаційний запит та строків надання
відповіді на такий запит міститься у
положеннях Закону України «Про доступ
до публічної інформації».

Суд не вбачає за доцільне
застосовувати до спірних
правовідносин положення Закону «Про
звернення громадян» у ст. 3 якого під
зверненнями розглядаються пропозиції
(зауваження), заяви (клопотання) і
скарги, оскільки запит на інформацію не
є тотожнім жодному з видів звернення.

Враховуючи викладене, суд вважає за
доцільне керуватися положеннями ч. ч. 1,
4 ст. 20 Закону України "Про доступ до
публічної інформації", відповідно до
яких розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

Судовим розгулом встановлено, що
спірний запит отриманий відповідачем
16.10.2014 року, що підтверджується
підписом уповноваженої особи та
печаткою, проте відповідь датовано
22.10.2013 року та отримано позивачем 26.02.2014
року, тобто поза межами, визначеними ч.
ч. 1, 4 ст. 20 Закону України "Про доступ до
публічної інформації", а отже суд
вважає наявними підстави для
задоволення адміністративного позову
в цій частині вимог.

Відповідно до ст. 11, 9 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі викладеного вище, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню в частині вимог про
визнання дій начальника Жовтневого
районного відділу Харківського
міського управління ГУМВС України в
Харківській області полковник міліції
Меша О.Г., що полягають у порушенні
терміну надання інформації на запит
від 16.10.2013 року протиправними. В іншій
частині вимог позов задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128,
159, 160- 163, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
начальника Жовтневого районного
відділу Харківського міського
управління ГУМВС України в Харківській
області полковник міліції Меша
Олександр Георгійович про визнання дій
незаконними, зобов'язання вчинити дії -
задовольнити частково

Визнати дії начальника Жовтневого
районного відділу Харківського
міського управління ГУМВС України в
Харківській області полковник міліції
Меша О.Г., що полягають у порушенні
терміну надання інформації на запит
від 16.10.2013 року протиправними.

В іншій частині вимог позов залишити
без задоволення

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

У повному обсязі постанова виготовлена
11.03.2014 року

Суддя Зоркіна
Ю.В.