Справа № 1805/2а-7/12
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 р.Справа № 1805/2а-7/12Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Пенсійного фонду України в Сумській
області на постанову Зарічного
районного суду м. Суми від 11.01.2012р. по
справі № 1805/2а-7/12

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного
фонду України в Сумській області

про визнання дій незаконними,
покладення зобов'язань вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач),
03.02.2011 року звернувся до суду з позовом
до Головного управління Пенсійного
фонду України в Сумській області (далі -
ГУПФУ в Сумській області, відповідач), в
якому просив визнати незаконними дії
посадових осіб відповідача щодо
відмови в збільшенні розміру пенсії та
перерахунку; зобов'язати відповідача
збільшити розмір пенсії, здійснивши її
розрахунок в розмірі 55 % відповідних
сум грошового забезпечення, починаючи
з 01.01.2009 року; зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок пенсії,
починаючи з 01.01.2009 року.

Постановою Зарічного районного суду м.
Суми від 11.01.2012 р. позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Визнано незаконними дії посадових осіб
Головного управління Пенсійного фонду
України у Сумській області щодо
відмови в збільшенні розміру пенсії і
її перерахунку ОСОБА_1.

Зобов'язано посадових осіб Головного
управління Пенсійного фонду України у
Сумській області збільшити розмір
пенсії, здійснити перерахунок пенсії
ОСОБА_1 у відповідності до п.2 ст. 63 п. „а"
ст. 13 Закону України „Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб", починаючи з 01.01.2009 року, виходячи
з розміру 55% відповідних сум грошового
забезпечення.

В решті вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову про
відмову в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково,
а постанова містить підстави для
скасування, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено при розгляді апеляційної
скарги, що ОСОБА_1 з 24 жовтня 1983 року по 22
жовтня 1985 року проходив службу в лавах
збройних сил колишнього СРСР. З 1
листопада 1992 року по 30 березня 1998 року
проходив службу в органах внутрішніх
справ, а з 1 квітня 1998 року був
відряджений для проходження служби в
управлінні податкової міліції ДПА в
Сумській області.

31.12.2008 року ОСОБА_1 був звільнений з
посади начальника відділу фізичного
захисту ГВПМ ДПІ в м. Суми на пенсію
відповідно до наказу ДПА Сумської
області від 18.12.2008 р. № 391-0 за п. б, ст. 64
„Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ".

Не погоджуючись із звільненням,
позивач оскаржив підстави звільнення
до Сумського окружного
адміністративного суду, який
постановою від 10.03.2010 року по справі №
2-а-1261/10/1870, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 25 серпня 2010
року, задовольнив позовні вимоги
ОСОБА_1 в повному обсязі. Визнав дії
посадових осіб ДПА Сумської області
про відмову в зміні ОСОБА_1 пункту та
статті звільнення на пенсію
незаконними та зобов'язав посадових
осіб ДПА Сумської області змінити
ОСОБА_1 пункт та статтю звільнення на
пенсію, а саме з п. "б" ст. 64 „Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ" на п. "а" ст. 65
вказаного Положення.

На підставі вищезазначеного рішення
Наказом Державної податкової
адміністрації в Сумській області від 22
жовтня 2010 року № 387-0 було змінено пункт
1 наказу ДПА в Сумській області від
18.12.2008р. № 391-о, та викладено його в
наступній редакції: Звільнити з посади
та податкової міліції у відставку за
статтею 65 підпунктом „а" (за віком)
підполковника податкової міліції
ОСОБА_1, начальника відділу фізичного
захисту головного відділу податкової
міліції ДПА в м. Суми 31 грудня 2008 року.

Вказаний наказ Державною податковою
адміністрацією в Сумській області
26.10.2010р. було направлено до ГУ ПФУ в
Сумській області для перерахунку
пенсії позивачу.

З огляду на викладене, позивач
звернувся до Головного управління
Пенсійного фонду України у Сумській
області з вимогою про збільшення
розміру пенсії та здійснення її
перерахунку відповідно до норм чинного
законодавства України, на що отримав
відмову, оскільки рішеннями судів щодо
зміни статті звільнення жодних
зобов'язань про збільшення розміру
пенсії та її перерахунок на Головне
управління Пенсійного фонду України у
Сумській області покладено не було.

Для захисту своїх порушених прав
позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
діями, пов'язаними з відмовою у
перерахунку пенсії, відповідач порушив
права позивача та положення ст. 63
Закону України „Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб", де п. 2 передбачено, що якщо
пенсіонер згодом подасть додаткові
документи, які дають право на подальше
підвищення пенсії, то пенсія
перераховується за нормами цього
Закону.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
зазначає, що відповідно до норм Закону
України „Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб" держава гарантує
гідне пенсійне забезпечення осіб, які
мають право на пенсію за цим Законом,
шляхом встановлення їм пенсій не нижче
прожиткового мінімуму, визначеного
законом, перерахунок призначених
пенсій у зв'язку із збільшенням рівня
грошового забезпечення, надання
передбачених законодавством державних
соціальних гарантій, вжиття на
державному рівні заходів, спрямованих
на їх соціальний захист.

Закон має на меті реалізацію особами,
які мають право на пенсію за цим
Законом, свого конституційного права
на державне пенсійне забезпечення у
випадках, передбачених Конституцією
України та цим Законом, і спрямований
на встановлення єдності умов та норм
пенсійного забезпечення зазначеної
категорії громадян України.

Законодавство про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб, які мають право на пенсію за цим
Законом, базується на Конституції
України і складається з цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

На думку колегії суддів, вищезазначене
рішення Сумського окружного
адміністративного суду від 10.03.2010 року
по справі № 2-а-1261/10/1870 надає позивачу
право на подальше підвищення розміру
його пенсії за вислугу років та її
перерахунок відповідно до п.2 ст.63
Закону України „Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб".

Оскільки позивачу пенсія встановлена
за вислугу років в розмірі 50%
відповідних сум грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою, проте п. а ст. 13 Закону України
„Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб" передбачено, що
пенсії за вислугу років призначаються
в таких розмірах, а саме: а) особам
офіцерського складі прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, які
мають вислугу 20 років і більше (пункт "а"
статті 12): за вислугу 20 років 50 %, а
звільненим у відставку за віком або за
станом здоров'я 55 % відповідних сум
грошового забезпечення.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку про те, що
розмір пенсії ОСОБА_1 повинен становити
саме 55% відповідних сум грошового
забезпечення, оскільки наказом
Державної податкової адміністрації в
Сумській області від 22 жовтня 2010 року №
387-0 було змінено пункт 1 наказу ДПА в
Сумській області від 18.12.2008р. № 391-0 і він
вважається звільненим у відставку за
статтею 65 підпунктом „а" з 31.12.2008 року.

Підтверджуючи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, колегія
суддів не погоджується з висновками
суду про часткове задоволення позовних
вимог, зважаючи на порушення норм
процесуального права.

Так, відповідно до ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Враховуючи дату звернення позивача до
суду (03.02.2011 року), шестимісячний строк
на звернення до суду з позовом та
період, за який позивач просить суд
захистити його права, колегія суддів
приходить до висновку, що права
позивача підлягають захисту лише з
03.08.2010 року.

Згідно з ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

З матеріалів справи таких підстав не
вбачається. Доказів поважності
пропуску строку на звернення до суду з
позовом позивачем не надано.

Обґрунтовуючи право позивача на
перерахунок та виплату грошового
забезпечення за період з 01.01.2009 року,
суд першої інстанції посилається на
той факт, що з метою підвищення розміру
своєї пенсії та її перерахунку позивач
звертався до спеціалістів Головного
управління Пенсійного фонду України у
Сумській області з приводу перерахунку
пенсії, на що отримував відповіді про
відмову (а.с. 23, 37), що підтверджує той
факт, що позивач не пропустив строк
звернення до суду.

Проте, колегія суддів не приймає до
уваги вказані доводи, оскільки вказані
відповіді датовані 20.07.2011 року, тобто
вже після дати подання позивачем
позову, а тому не можуть бути прийняті
до уваги в якості доказів, які
підтверджують той факт, що позивач не
пропустив строк звернення до суду.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що позивачем пропущено строк
звернення до суду з позовом про
збільшення розміру пенсії та
здійснення її перерахунку, відповідно
позовні вимоги щодо збільшення розміру
пенсії та здійснення її перерахунку за
період з 01.01.2009 року по 02.08.2010 року
включно, що зумовлює залишення таких
позовних вимог без розгляду, а не
розгляду по суті.

Виходячи з наведеного, постанова
Зарічного районного суду м. Суми від
11.01.2012 р. підлягає скасуванню в частині
задоволення позовних вимог за період з
01.01.2009 року по 02.08.2010 року включно, з
прийняттям щодо такої частини позовних
вимог нової ухвали про залишення їх без
розгляду. В іншій частині постанова
суду (щодо задоволення позовних вимог
за період з 03.08.2010 року) зміні чи
скасуванню не підлягає, оскільки
обставини справи встановлені вірно та
правильно застосовані при вирішенні
таких позовних вимог норми
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 195, п. 4 ст. 198,
200, 203, 205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Сумській області задовольнити
частково.

Постанову Зарічного районного суду м.
Суми від 11.01.2012 р. по справі № 1805/2а-7/12
скасувати в частині задоволення
позовних вимог за період з 01.01.2009 року
по 02.08.2010 року включно, прийнявши нову
ухвалу про залишення таких позовних
вимог без розгляду.

В іншій частині постанову Зарічного
районного суду м. Суми від 11.01.2012 р. по
справі № 1805/2а-7/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя П’янова Я.В.Судді
Зеленський В.В. Чалий І.С.