Справа № 805/17906/13-а
Суддя: Василенко Л. А.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Михайлик А.С.
Суддя-доповідач - Василенко Л. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року справа
№805/17906/13-а

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів
Гімона М.М. Старосуда М.І.,

секретар судового засідання Варчук
О.М.,

з участю представника позивача Мороза
І.В.,

представників відповідача Попович О.В.,
Шинкарьової І.С.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Донецькій
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 20
січня 2014 року у справі № 805/17906/13-а за
позовом Державного підприємства
«Донецький науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» до Державної фінансової
інспекції в Донецькій області про
скасування пункту вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Державне підприємство
«Донецький науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» (далі - ДП «Донецький
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації») звернувся до суду з
позовом до Державної фінансової
інспекції в Донецькій області, просив:
визнати протиправною та скасувати
вимогу про усунення порушень виявлених
ревізією від 04.11.2013 року № 05-08-10-14/13078
(том 1 а. с. 4 - 13).

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 12.12.2013 року
роз'єднано у самостійні провадження
заявлені в адміністративній справі №
805/16618/13-а позовні вимоги ДП «Донецький
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» до Державної фінансової
інспекції в Донецькій області про
визнання протиправною та скасування
вимоги про усунення порушень виявлених
ревізією від 4 листопада 2013 року №
05-08-10-14/13078, зокрема, виділено у
самостійні провадження позовні вимоги
ДП «Донецький науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» до Державної фінансової
інспекції в Донецькій області про
визнання протиправною та скасування
вимоги про усунення порушень виявлених
ревізією від 4 листопада 2013 року №
05-08-10-14/13078 в частині оскарження
підпункту 2.2 пункту 2 вимоги (том 1 а. с.
165).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 20 січня 2014
року позов ДП «Донецький
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» до Державної фінансової
інспекції в Донецькій області про
визнання протиправним та скасування
пункту 2.2 вимоги № 05-08-10-14/13078 від 4
листопада 2013 року задоволено, а саме:
визнано протиправним та скасовано
пункт 2.2 вимоги № 05-08-10-14/13078 від 4
листопада 2013 року, яким позивача
зобов'язано відшкодувати вартість
безпідставно списаного пального в сумі
80,53 тис. грн. шляхом стягнення його
вартості з винних осіб або, в іншому
випадку, стягнути з осіб, винних у
безпідставному списання по
бухгалтерському обліку палива, шкоду у
порядку та розмірі встановленому
статтями 130-136 Кодексу законів про працю
України (том 5 а. с. 109 - 111).

Відповідач не погодився з рішенням
суду, подав апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив скасувати
постанову суду та відмовити у
задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначив, що судом першої
інстанції залишено поза увагою те, що
додаткові блага на підприємстві
передбачаються колективним договором,
проте такі норми в колективному
договорі позивача відсутні (том №5 а. с.
114 - 117).

Представники відповідача в судовому
засіданні надали пояснення,
аналогічні, викладеним в апеляційній
скарзі, просили скасувати постанову
суду та у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача заперечував
проти доводів апеляційної скарги,
надав письмові заперечення на доводи
апеляційної скарги, просив постанову
суду першої інстанції залишити без
змін як законну та обґрунтовану.

Колегія суддів заслухала доповідь
судді-доповідача, пояснення
представників сторін, перевірила
матеріали справи, вивчила доводи
апеляційної скарги з запереченнями на
неї і дійшла до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що у період з 15 липня 2013
року до 20 вересня 2013 року відповідно до
пункту 1.3.6.1 плану
контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції в
Донецькій області на 3-й квартал 2013 року
та на підставі направлень на
проведення ревізії № 1537-1540 від 12 липня
2013 року, державними фінансовими
інспекторами відділу інспектування
органів державної влади проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності підприємства позивача за
період з 1 серпня 2010 року по 1 липня 2013
року, за наслідками проведення якої
складений акт № 08-13/018 від 27 вересня 2013
року (том № 1 а. с. 35 - 93).

В акті ревізії працівниками фінансової
інспекції встановлено низку порушень,
зокрема, в порушення статей 208, 209, 799
Цивільного кодексу України, пункту 6
П(С)БО № 16 Витрати, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 31 грудня 1999 року № 318, пунктів 1.2, 3.2,
3.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом № 88 Міністерства фінансів
України від 24 травня 1995 року та частин 3,
6, 7 статті 8 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» за період з 1
грудня 2010 року до 30 червня 2013 року
підприємством понаднормово списано
паливо марки А-92 та А-95 в загальній
кількості 1030 літрів на загальну суму
80526,52 грн. (а саме, за 2010 рік - на суму 2 786,50
грн., за 2011 рік - на суму 32487,86 грн., за 2012
рік - на суму 29894,24 грн., за 2013 рік - на
суму 15357,92 грн.)

Не погодившись з встановленим
порушенням ревізією позивач направив
на адресу відповідача заперечення до
акту перевірки, які не були прийняті до
уваги відповідачем. У відповіді на
заперечення відповідач, посилаючись на
статті 208, 209, 799 Цивільного кодексу
України, якими встановлено форму
договору транспортного засобу
зазначив, що накази підприємства «Про
використання службового автомобіля»
не є договорами, як зазначено згідно
законодавства.

4 листопада 2013 року Державною
фінансовою інспекцією в Донецькій
області прийнято вимогу № 05-08-10-14/13078
«Щодо усунення порушень виявлених
ревізією», пунктом 2.2 якої через
встановлення в ході ревізії
понаднормового списання по обліку
бензину позивача зобов'язано
забезпечити відшкодування вартості
безпідставно списаного пального в
сумі 80000,53 грн. шляхом стягнення його
вартості з винних осіб або в іншому
випадку стягнути з осіб, винних у
безпідставному списанні палива по
бухгалтерському обліку у порядку та
розмірі, встановленому статтями 130-136
Кодексу законів про працю України (том
№1 а. с. 161-163).

В бухгалтерському обліку позивача
відображено списання палива на
автомобілі ВАЗ 2107, державний номер
НОМЕР_1, що належить працівнику
позивача ОСОБА_5, що перебуває на посаді
начальника Красноармійського відділу
та Cevrolet Lacceti, державний номер НОМЕР_2, що
належать працівнику позивача ОСОБА_6,
що перебуває на посаді інженера із
стандартизації 1 категорії групи
держнагляду у харчовій промисловості.

До ревізії позивачем на підтвердження
правомірності здійсненого списання
палива надані накази № 634 від 7 вересня
2009 року та № 473 від 18 червня 2008 року
(том№1 а. с. 176-179) про використання
власного автомобіля, якими передбачено
можливість використання ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 власного автомобіля у
виробничих цілях, у зв'язку із чим іншим
працівникам доручено здійснювати
контроль за використанням автомобілів
у виробничих цілях та витрат
паливно-мастильних матеріалів.

На підставі зазначених наказів та
подорожніх листів оформлено виїзд
працівників підприємства позивача у
службових цілях на власних
автомобілях. Наявність зазначених
документів при проведенні ревізії не
заперечувалися представниками
відповідача.

Встановлені обставини справи
підтверджені матеріалами справи і не
спірними.

Спірним у справі є правомірність
висновку Державної фінансової
інспекції в Донецькій області щодо
понаднормового списання підприємством
за період з 1 грудня 2010 року до 30 червня
2013 року палива марки А-92 та А-95 в
загальній кількості 1030 літрів на
загальну суму 80526,52 грн.

Суд першої інстанції дійшов до
висновку щодо правомірності
здійсненого позивачем списання палива
у зв'язку з використанням працівниками
позивача власних автомобілів у
службових цілях, внаслідок чого
задовольнив позов і скасував пункт 2.2
вимоги Державної фінансової інспекції
в Донецькій області № 05-08-10-14/13078 від 4
листопада 2013 року.

Такий висновок суду першої інстанції
колегія суддів вважає помилковим,
виходячи з наступного.

Згідно до наказів № 634 від 7 вересня 2009
року та № 473 від 18 червня 2008 року про
використання власного автомобіля
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дозволено
використовувати власні автомобілі у
виробничих цілях з оформленням
подорожнього листа.

Але при цьому будь-які інші документи,
крім подорожнього листа, які б
підтверджували необхідність щоденних
робочих поїздок з міста Красноармійськ
до м.Донецька позивачем не надані.

Відповідно до пункту 6 Розділу II
Інструкції про службові відрядження в
межах України та за кордон,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України від 13.03.1998 року №59
(далі Інструкція №59), витрати на проїзд
до місця відрядження і назад , а також
за місцем відрядження відшкодовуються
в розмірі вартості проїзду
транспортом загального користування
(крім таксі). У разі відрядження за
кордон на службовому автомобілі
відшкодуванню підлягають витрати на
паливно-мастильні матеріали (далі ППМ)
відповідно до чинних норм за кілометр
пробігу та затвердженого маршруту, що
має бути визначено у наказі
(розпорядженні) керівника підприємства
(пункт 12 розділу III Інструкції №59). У
разі використання працівником
власного транспорту таких витрат не
виникає.

Договір між підприємством і ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 на оренду приватного
автомобільного транспорту не
укладався. А вищезазначені накази № 634
від 7 вересня 2009 року та № 473 від 18
червня 2008 року про використання
власного автомобіля ОСОБА_5 та ОСОБА_6
не є належними документами, що дають
правові підстави на списання ППМ на
виробничі потреби.

Твердження позивача про те, що сума
вартості пального , яке було
використане під час здійснення
службових обов'язків ОСОБА_5 та ОСОБА_6
на власному автомобілі, які не
перебувають в оренді підприємства та
використовуються на підставі наказів
керівника підприємства, віднесене до
додаткових благ найманого працівника
матеріалами справи не підтверджено.

Згідно Закону України «Про колективні
договори і угоди» колективний договір,
угода укладаються на основі чинного
законодавства, прийнятих сторонами
зобов'язань з метою регулювання
виробничих, трудових і
соціально-економічних відносин і
узгодження інтересів працівників та
робітників. Колективний договір може
передбачати додаткові порівняно з
чинним законодавством і угодами
гарантії, соціально-побутові пільги.

Вивченням наданої в судове засідання
суду апеляційної інстанції
засвідченої копії колективного
договору (том № 5) між адміністрацією та
профспілковим комітетом Державного
підприємства «Донецький
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» Держспоживстандарту
України на 2010 - 2012 роки встановлено, що
надання таких благ колективним
договором не передбачено, а зокрема
п.4.1.17 та розділом 8, на які представник
позивача посилався в судовому
засіданні.

Крім того, по бухгалтерському обліку
операції понаднормового списання ППМ
відображені проведенням Кт 203 «Паливо»
Дт 91 «Загальновиробничі витрати», а не
Кт 203 «Паливо» Дт 661 «Розрахунки по
виплатам робітників» Також ці витрати
не відображені у особових картках
працівників. Суми витрат ППМ на
приватні автомобілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6
відносилися до інших витрат
підприємства (рахунок 949 «Інші витрати
операційної діяльності»), тобто сума
вартості пального не була віднесена до
додаткового блага, як стверджує
позивач.

Отже, виходячи з встановлених обставин
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що відповідач дійшов правомірного
висновку за результатами ревізії про
понаднормове списання по обліку
бензину позивачем за період з 1 грудня
2010 року до 30 червня 2013 року палива марки
А-92 та А-95 в загальній кількості 1030
літрів на загальну суму 80526,52 грн.,
внаслідок чого пункт 2.2 вимоги
Державної фінансової інспекції в
Донецькій області у № 05-08-10-14/13078 «Щодо
усунення порушень виявлених ревізією»
прийнятий на підставі закону та в межах
повноважень, наданих суб'єкту владних
повноважень.

На підставі викладеного суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що внаслідок неповного з'ясування
обставин у справі, які мають значення
для її вирішення, порушення норм
матеріального та процесуального права,
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню, з постановленням
нової про відмову в задоволенні позову
в повному обсязі.

Постанова в повному обсязі складена 7
березня 2014 року

Керуючись ст.195 ч.1, ст.196, ст.198 ч.1 п. 3,
ст.202 ч.1 п.1, п.4, ст.205 ч.2, ст. 207, ст. 212, ст. 254
ч.5 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Донецькій
області задовольнити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 20 січня 2014
року у справі № 805/17906/13-а за позовом
Державного підприємства «Донецький
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» до Державної фінансової
інспекції в Донецькій області про
скасування пункту вимоги скасувати.

У задоволенні позову Державного
підприємства «Донецький
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» до Державної фінансової
інспекції в Донецькій області про
скасування пункту вимоги відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня її складення в
повному обсязі.

Головуючий
Л.А. Василенко

Судді
М.М. Гімон

М.І. Старосуд