Справа № 820/56/14
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 р.Справа № 820/56/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Бутенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Дзержинському районі м.
Харкова на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
17.01.2014р. по справі № 820/56/14

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Дзержинському районі м.
Харкова

до Науково-дослідного та
проектно-конструкторського інституту
промислових гідроприводів та
гідроавтоматики НДІ ГІДРОПРИВОД

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 17 січня 2014
року в задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України в Дзержинському районі
м.Харкова до Науково-дослідного та
проектно-конструкторського інституту
промислових гідроприводів та
гідроавтоматики НДІГІДРОПРИВОД про
стягнення заборгованості відмовлено в
повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати вказану постанову суду
першої інстанції та постановити нове
рішення, яким повністю задовольнити
позовні вимоги. Скаржник зазначають, що
приймаючи зазначену постанову суд
першої інстанції дійшов до помилкових
висновків, які призвели до
неправильного вирішення справи,
неповно з'ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
не вірно застосував до спірних
правовідносин положення ст. 24 Закону
України "Про наукову і наукову -
технічну діяльність" та ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо повноти та об'єктивності розгляду
справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу в межах доводів апеляційної
скарги відповідно до вимог ст.195 КАС
України та керуючись ч.1 ст.41 КАС
України.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Науково-дослідного та
проектно-конструкторського інституту
промислових гідроприводів та
гідроавтоматики НДІГІДРОПРИВОД є
юридичною особою.

З матеріалів справи вбачається, що
колишньому працівнику ОСОБА_1
Науково-дослідного та
проектно-конструкторського інституту
промислових гідроприводів та
гідроавтоматики НДІГІДРОПРИВОД було
призначено пенсії згідно ст. 24 Закону
України "Про наукову і наукову -
технічну діяльність".

У 2013 році вказаному працівнику було
виплачено за період травень-вересень
2013 року - 10978,55грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно із довідками, які були надіслані
відповідачу, він має заборгованість за
період травень-вересень 2013 році у
розмірі 908,01 грн.

Однак, відповідач у запереченнях
наданих до суду заперечував проти
наявності у нього обов'язку щодо
відшкодування пенсії, призначені
відповідно до Закону України "Про
наукову і наукову - технічну
діяльність".

Приймаючи оскаржувану постанову, суд
першої інстанції прийшев до висновку
про відсутність обов'язку
Науково-дослідного та
проектно-конструкторського інституту
промислових гідроприводів та
гідроавтоматики НДІГІДРОПРИВОД з
відшкодування різниці між сумою
пенсії, призначеної на підставі Закону
України "Про наукову та
науково-технічну діяльність" та сумою
пенсії по відшкодуванню пільгових
пенсій за період травень-вересень 2013
року у розмірі 908,01 грн.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про
наукову та науково-технічну
діяльність" держава встановлює для
наукових (науково-педагогічних)
працівників, які мають необхідний стаж
наукової роботи, пенсії на рівні, що
забезпечує престижність наукової
праці та стимулює систематичне
оновлення наукових кадрів.

Відповідно до ч. 8 ст. 24 Закону
України "Про наукову та
науково-технічну діяльність" різниця
між сумою пенсії, призначеної за цим
Законом, та сумою пенсії, обчисленої
відповідно до інших законодавчих
актів, на яку має право науковий
працівник, фінансується для наукових
(науково-педагогічних) працівників
інших державних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
підприємств, установ, організацій та
закладів, а також коштів державного
бюджету в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Порядок фінансування різниці між
сумою пенсії, призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних небюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації згідно із Законом України
"Про наукову і науково-технічну
діяльність", та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи, затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 372 від 24.03.2004 року.

Відповідно до п. 2 Порядку
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних не бюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації згідно із Законом України
"Про наукову і науково-технічну
діяльність", та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 372 від 24.03.2004 року (далі Порядку), за
рахунок коштів державного бюджету
фінансується 50 відсотків різниці у
розмірі пенсії наукових
(науково-педагогічних) працівників
державних не бюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації у розрахунку на одну особу.
Інша частина фінансується за рахунок
коштів цих підприємств, установ,
організацій та закладів.

Згідно з п. 5 Порядку розмір витрат
на фінансування різниці у розмірі
пенсії за рахунок коштів державних не
бюджетних підприємств, установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III-IV рівнів акредитації
визначається у розрахунку на рік
органами Пенсійного фонду до 20 січня
поточного року та протягом 10 днів з
дня призначення пенсії відповідно до
Закону України "Про наукову і
науково-технічну діяльність", про що
відповідному підприємству, установі,
організації або закладу відразу
надсилається повідомлення.

Судовим розглядом встановлено, що
НДІГІДРОПРИВОД у формі ТОВ є
правонаступником ЗАТ "НДІГІДРОПРИВОД".
Це підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію та Витягом із
Статуту. Однак саме ЗАТ
"НДІГІДРОПРИВОД" утворене 03.07.1998 року
внаслідок поділу ВАТ "НДІГІДРОПРИВОД"
на 4 юридичної особи: ЗАТ
"НДІГідпропривод", ТОВ "Строймонтаж",
ТОВ "Науково-технічний центр" та ТОВ
"Привод", що підтверджується
розпорядженням Харківського
міськвиконкому. Саме ж ВАТ
"НДІГідпропривод" було
правонаступником з 14.11.1994 року ДП
"НДІГідпропривод".

Таким чином колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що ЗАТ "НДІГідпропривод" є
лише одним з чотирьох новоутворених у
результаті поділу юридичних осіб. Ті
зобов'язання, правонаступником яких
може бути ЗАТ "НДІГідпропривод" (а зараз
НДІГІДРОПРИВОД у формі ТОВ) чітко
описані в установчих документах, ЗАТ
"НДІГідпропривод" та розподільчому
балансі від 01.06.1998 року.

Оскільки, редакція Закону України "Про
наукову і наукову - технічну
діяльність" чинна на момент проведення
реорганізації не передбачала жодних
зобов'язань ВАТ "НДІГідпропривод" та
ЗАТ "НДІГідпропривод" по фінансуванню
різниці між розміром призначеної
пенсії, то абсолютно Розподільчий
баланс від 01.06.1998 року і не містив цих
зобов'язань.

Судовим розглядом встановлено, що
рішенням Господарського суду
Харківської області від 10.06.2003 року у
справі № 27/170-03 за позовом прокурора
Дзержинського району м. Харкова в
інтересах держави в особі УПФУ у
Дзержинському районі м. Харкова до ЗАТ
"НДІГідпропривод", було встановлено, що
наявність саме у ЗАТ "НДІГідпропривод"
обов'язку щодо відшкодування
виплачених пенсій не доведено. Вказане
рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрала
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона належними і достатніми
доказами повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. Позивачем не доведено
обов'язку відповідача відшкодовувати
різницю в пенсіях, виплачених
колишньому працівнику ОСОБА_1

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Отже, доводи апеляційної скарги
позивача про порушення судом першої
інстанції під час розгляду справи
вимог ст. 24 Закону України "Про наукову
і наукову - технічну діяльність" та норм
ст.159 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо повноти та
об'єктивності розгляду справи
висновків суду не спростовують,
оскільки при розгляді справи суд
першої інстанції, відповідно до вимог
ст. 159 КАС України повно і всебічно, в
межах заявлених вимог, з'ясував дійсні
обставини справи, дав належну оцінку
наявним у справі доказам, правильно
вирішив питання щодо правовідносин,
зумовлених встановленими фактами, та
вирішив справу на підставі норм
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини.

З огляду на вищевикладене, постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального права,
у відповідності до вимог норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає, що підстав для її
скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Харкова
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 17.01.2014р. по
справі № 820/56/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Спаскін О.А.Судді
Сіренко О.І. Любчич Л.В. Повний текст
ухвали виготовлений 07.03.2014 р.