Справа № 804/5263/13-а
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2014 рокусправа № 804/5263/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Юхименка О.В.

суддів: Мельника
В.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового
засідання: Федосєєва Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду

від 15 квітня 2013 року

у справі № 804/5263/13-а

за позовом ОСОБА_2,

АДРЕСА_1;

до відповідача
Дніпропетровського

Державного
університету внутрішніх справ,

пр. Гагаріна, 26,
м. Дніпропетровськ, 49005;

про стягнення
індексації грошового забезпечення, -

встановив: ОСОБА_2 подав позов до
Дніпропетровського Державного
університету внутрішніх справ про
визнання неправомірною бездіяльності
та стягнення 1.178,77 грн. індексації
грошового забезпечення.

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд (суддя
Горбалінський В.В.) своєю ухвалою від 15
квітня 2013 року позовну заяву залишив
без розгляду на підставі статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим актом, у поданій апеляційній
скарзі ОСОБА_2, Позивач, вказує на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
в силу Кодексу законів про працю
України стягнення заробітної плати не
обмежується будь-яким строком.

Просить ухвалу Дніпропетровського
окружного адміністративного
скасувати, з направленням справи до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Дніпропетровський Державний
університет внутрішніх справ,
Відповідач, процесуальним правом на
участь представника в судовому
засіданні не скористався. Про дату, час
та місце судового розгляду
Дніпропетровський Державний
університет внутрішніх справ
повідомлявся у встановленому порядку.

Судовий розгляд адміністративної
справи здійснювався з повним
фіксуванням судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права при винесені
оскарженого рішення, виходить з
наступного.

Строк звернення до суду в
адміністративному судочинстві - це
період часу, у межах якого особа
може звернутися до адміністративного
суду з позовною вимогою про захист
своїх прав, свобод та інтересів у
сфері публічних відносин.

З огляду на приписи статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, строк обчислюється з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав, свобод
чи інтересів.

Виходячи з приписів указаної норми,
початок перебігу строку звернення до
адміністративного суду пов'язується,
з одного боку, з об'єктивним моментом,
тобто порушенням суб'єктивного права,
а з другого боку, із суб'єктивним
моментом, коли особа, яка звертається
до суду, дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Якщо заявник доведе, що йому стало
відомо про порушення свого права
пізніше, перевага повинна надаватися
суб'єктивному моменту.

Проте, суд у цьому випадку для
встановлення початку перебігу строку
звернення до суду, мав встановити
обставини про день, коли особа, яка
звертається до суду, дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
своїх прав, свобод чи інтересів,
установити дату (час), коли особа
звернулася до суду (подала позов до
суду).

Крім того, в силу статті 100 цього
Кодексу адміністративний позов
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Аналогічні приписи містять пункт 5
частини першої статті 107; частина п'ята
статті 121 Кодексу адміністративного
судочинства України; пункт 9 частини
першої статті 155 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Важливо, у разі порушення роботодавцем
законодавства про оплату праці не
обмежується будь-яким строком
звернення працівника до суду з позовом
про стягнення заробітної плати, яка
йому належить, тобто усіх виплат, на які
працівник має право згідно з умовами
трудового договору і відповідно до
державних гарантій, встановлених
законодавством, зокрема й за час
простою, який мав місце не з вини
працівника, незалежно від того, чи було
здійснене роботодавцем нарахування
таких виплат.

Саме така позиція знайшла відтворення
і Рішенні Конституційного Суду України
від 15 жовтня 2013 року N 8-рп/2013.

Невідповідність висновків суду
обставинам справи є підставою для
скасування ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. 195, п. 3 ч. 1 ст. 199, ст. 202
Кодексу адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 15 квітня 2013
року у справі № 804/5263/13-а, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, скасувати, з направленням
справи до суду першої інстанції для
вирішення питання про відкриття
провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції у порядку та
у строки, визначені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна