Справа № 2а-3440/10/0370
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 р.
Справа № 3809/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Заверухи О.Б.,

суддів -
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового
засідання Андрушківа І.Я.

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові апеляційну
скаргу Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
31 грудня 2010 року по справі за позовом
Регіонального управління Департаменту
з питань адміністрування акцизного
збору і контролю за виробництвом та
обігом підакцизних товарів ДПА України
у Волинській області до Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_2 про стягнення
фінансових санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2010 року Регіональне
управління Департаменту з питань
адміністрування акцизного збору і
контролю за виробництвом та обігом
підакцизних товарів ДПА України у
Волинській області звернулось до суду
з позовом, в якому просило стягнути з
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
фінансові санкції в розмірі 4400,00
гривень.

На обґрунтування позовних вимог
зазначає, що за результатами перевірки
проведеної працівниками позивача
13.02.2010 року встановлено порушення, а
саме реалізація алкогольних напоїв за
цінами, нижчими від розміру
мінімальних роздрібних цін,
встановлених постановою Кабінету
Міністрів України «Про встановлення
розміру мінімальних оптово-відпускних
і роздрібних цін на окремі види
алкогольних напоїв вітчизняного
виробництва» №957 від 30.10.2008 року (із
змінами та доповненнями), зберігання
алкогольних напоїв з підробленими
марками акцизного збору та здійснення
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями без наявності ліцензії,
внаслідок чого було прийнято рішення №
030804-32 від 11.08.2010 року, яким застосовано
штрафні санкції на суму 4400,00 грн.

У встановлений законодавством строк
відповідач зазначених санкцій не
сплатила, тому позивач просить
стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 заборгованість в сумі 4400,00 грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 31 грудня
2010 року позов задоволено повністю:
стягнено з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 на користь державного бюджету
фінансову санкцію у розмірі 4400,00
гривень.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що рішення про
застосування фінансових санкцій
№030804-32 від 11.08.2010 року прийняте з
дотриманням чинного законодавства, у
встановленому законом порядку не
скасоване, відповідач добровільно
фінансові санкції не сплатила, тому
позовні вимоги про стягнення
фінансових санкцій у розмірі 4400грн.
00коп. підлягають до задоволення.

Не погодившись з вищенаведеною
постановою, Фізична особа - підприємець
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій
просить оскаржувану постанову
скасувати і прийняти нову, якою в
задоволенні позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги відповідач
обґрунтовує тим, що оскаржувана
постанова є незаконною та
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. При цьому зазначила,
що згідно статті 61 Конституції України
ніхто не може бути двічі притягнений до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення.
Оскільки, постановою Луцького
міськрайонного суду від 30.03.2010 року її
вже було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями з підробленими
марками акцизного збору та без
ліцензії, то застосування до неї
адміністративно-господарських санкцій
за даним фактом є безпідставними.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
пояснення відповідача, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
13.02.2010 року було проведено перевірку в
господарській одиниці - магазині,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1, де
здійснює підприємницьку діяльність
відповідач, про що складено акт
№18/32-01/НОМЕР_1 від 13.02.2010 року.

В Акті перевірки встановлено порушення
відповідачем вимог статей 11, 15 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів»,
постанови Кабінету Міністрів України
«Про встановлення розміру мінімальних
оптово-відпускних і роздрібних цін на
окремі види алкогольних напоїв
вітчизняного виробництва» №957 від
30.10.2008 року (з наступними змінами та
доповненнями), а саме, роздрібна
торгівля алкогольними напоями без
наявності ліцензії, зберігання
алкогольних напоїв з підробленими
марками акцизного збору, роздрібна
торгівля алкогольними напоями за
цінами, нижчими від встановлених
мінімальних роздрібних цін на
алкогольні напої (а.с.10-13).

На підставі вказаного Акта перевірки
позивачем було прийнято рішення від
11.08.2010 р. №030804-32, яким до відповідача
застосовано штрафні санкції на суму
4400,00 грн. (а.с.20).

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2
зазначеного рішення не оскаржувала і
не сплатила застосованої ним суми
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
4400,00 грн. у встановлений строк, отже
дані санкції підлягають стягненню в
судовому порядку.

Приймаючи оскаржувану постанову суд
першої інстанції прийшов до висновку
про обґрунтованість позовних вимог
щодо стягнення фінансових санкцій.

Колегія суддів погоджується з
обґрунтованістю такого висновку суду
першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
предметом розглядуваного позову є
примусове стягнення застосованих
штрафних санкцій за порушення вимог
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів».

Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу
адміністративного судочинства України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи та які
належить встановити при ухваленні
судового рішення у справі.

З огляду на зміст наведеної норми
процесуального права та з врахуванням
того, що вимогою заявленого позову є
стягнення штрафних санкцій, предметом
доказування у даній справі мають бути
обставини, які свідчать про наявність
підстав, з якими законом пов'язує
можливість стягнення штрафних санкцій
у судовому порядку, встановлення факту
їх сплати у добровільному порядку або
встановлення відсутності такого факту
тощо.

При цьому, питання правомірності
застосування штрафних санкцій не
охоплюється предметом даного позову,
оскільки рішення суб'єкта владних
повноважень, за яким такі санкції
застосовані, не є предметом позову у
даній справі, а отже суд не має
процесуальних повноважень у межах
розгляду даної справи здійснювати його
правовий аналіз.

Із встановлених судом обставин справи
вбачається, що зазначене вище рішення
позивача про застосування штрафних
(фінансових) санкцій не було скасоване,
а отже є чинним.

Однак, як зазначено вище, штрафні
санкції не були сплачені відповідачем
самостійно.

Згідно із статтями 11, 15 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» від 19.12.1995 року (з
наступними змінами і доповненнями)
алкогольні напої та тютюнові вироби,
які виробляються в Україні, а також
такі, що імпортуються в Україну,
позначаються марками акцизного збору в
порядку, визначеному законодавством;
роздрібна торгівля алкогольними
напоями або тютюновими виробами може
здійснюватися субєктами
господарювання всіх форм власності, у
тому числі їх виробниками, за наявності
у них ліцензій.

Частиною сімнадцятою статті 15 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів»
передбачено, що ліцензії на право
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями і тютюновими виробами
видаються уповноваженими Кабінетом
Міністрів України органами виконавчої
влади в містах, районах, районах у
містах Києві та Севастополі за місцем
торгівлі субєкта господарювання
терміном на один рік.

Відповідно до частини другої статті 17
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» до суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафу за такі порушення:

у разі оптової (включаючи імпорт та
експорт) і роздрібної торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, алкогольними напоями та
тютюновими виробами без наявності
ліцензій 200 відсотків вартості
отриманої партії товару, але не менше
1700 гривень;

у разі зберігання, транспортування,
реалізації фальсифікованих
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів без марок акцизного
збору або з підробленими марками
акцизного збору в розмірі 100 відсотків
вартості товару, але не менше 1700
гривень;

у разі оптової або роздрібної торгівлі
коньяком, алкогольними напоями,
виготовленими за коньячною
технологією, горілкою та
лікеро-горілчаними виробами за цінами,
нижчими від встановлених мінімальних
оптово-відпускних або роздрібних цін
на коньяк, алкогольні напої,
виготовлені за коньячною технологією,
горілку та лікеро-горілчані вироби 100
відсотків вартості отриманої партії
товару, розрахованої виходячи з
мінімальних оптово-відпускних цін, але
не менше 1000 гривень. Частиною десятою
статті 18 цього ж Закону Кабінету
Міністрів України надано право
встановлювати мінімальні
оптово-відпускні та роздрібні ціни на
алкогольні напої.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про встановлення розміру мінімальних
оптово-відпускних і роздрібних цін на
окремі види алкогольних напоїв
вітчизняного виробництва» від 30.10.2008
року №957, з урахуванням внесених змін у
додаток до неї згідно з постановою
Кабінету Міністрів України від 23.12.2009
року №1428, які набрали чинності з 02.02.2010
року, було встановлено розмір
мінімальних оптово-відпускних і
роздрібних цін на окремі види
алкогольних напоїв вітчизняного
виробництва, зокрема, мінімальна
роздрібна ціна за 0,7 літра вина
встановлена на рівні 12 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів»передбачено, що за
порушення норм Закону щодо виробництва
і торгівлі спиртом етиловим, коньячним
і плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами
посадові особи і громадяни
притягаються до відповідальності
згідно з чинним законодавством.

Рішення про стягнення штрафів
приймаються органом, який видав
ліцензію на право виробництва і
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами, та
іншими органами виконавчої влади у
межах їх компетенції, визначеної
законами України.

У разі невиконання суб'єктом
господарювання рішення органів,
зазначених у цій статті, сума штрафу
стягується на підставі рішення суду.

Дії органів, які мають право контролю
за реалізацією норм цього Закону,
можуть бути оскаржені в місячний
термін у судовому порядку.

Аналогічні положення наведені в п.10
постанови КМ України № 790 від 02.06.2003р.
«;Про затвердження порядку
застосування фінансових санкцій,
передбачених ст.17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів».

У зв'язку з наведеним, позивачем було
прийнято рішення №030804-32 від 11.08.2010 року
про застосування фінансових санкцій;
через несплату вказаних санкцій
податковим органом заявлені позовні
вимоги про стягнення застосованих
фінансових санкцій.

За таких обставин сума застосованих
фінансових санкцій склала 4400 грн. 00
коп., така не сплачена до бюджету
відповідачем, винесене позивачем
рішення про застосування фінансових
санкцій є чинним на час розгляду
справи, не скасовано судом чи іншим
уповноваженим органом; доказів на
підтвердження сплати заявленої до
стягнення суми штрафу відповідачем не
представлено, не здобуто таких й судом
першої інстанцій, а тому заявлений
податковим органом позов є
обґрунтованим, у зв'язку з чим підлягає
до задоволення.

Таким чином, з огляду на обставини
даної справи та наведені положення
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини, колегія суддів дійшла
висновку про обґрунтованість
заявлених позовних вимог та про
необхідність стягнення з відповідача
4400,00 грн. штрафних санкцій незалежно
від доводів, якими такий висновок
обґрунтований.

Разом з тим, колегія суддів не приймає
до уваги посилання відповідача
стосовно того, що ніхто не може бути
двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення, оскільки
застосування
адміністративно-господарських санкцій
не охоплюється поняттям
адміністративної відповідальності.

Із змісту статті 17 Закону України N
481/95-BP вбачається, що вказаною нормою
передбачена відповідальність
суб'єктів господарювання у вигляді
застосування фінансових санкцій, які в
свою чергу є
адміністративно-господарськими.

Згідно з частиною 1 статті 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Таким чином, саме вчинення
господарського порушення є
передумовою застосування фінансових
санкцій, а тому відсутність вини ОСОБА_2
у вчиненні адміністративного
правопорушення не може бути підставою
для звільнення її від застосування
адміністративно-господарських санкцій
за порушення норм законодавства в
сфері обігу підакцизних товарів.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про те, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
31 грудня 2010 року у справі № 2а-3440/10/0370 -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає з
моменту проголошення але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
напротязі двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В. Ніколін

Повний текст ухвали

виготовлений та
підписаний

06.03.2014 року