Справа № 817/4635/13-а
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/4635/13-а

24 лютого 2014 року 10год. 30хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Щербакова В. В. за
участю секретаря судового засідання
Таргоній А.В. та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача: представник не з"явився

відповідача: представник не з"явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Товариство з обмеженою
відповідальністю "САВ-ДІСТРИБЬЮШН"

до Інспекція з питань захисту прав
споживачів у Рівненській області
про визнання протиправними та
скасування постанови, наказу та
визнання дій незаконними , -ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "САВ-ДІСТРИБЬЮШН"
звернулося до суду з позовом до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Рівненській області про
визнання незаконними дій щодо
проведення перевірки, визнання
протиправним та скасування наказу від
07.11.2013 року №232/01-06, рішень про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 27.11.2013 року №133, №134 та постанови про
накладення штрафних санкцій від 13.12.2013
року №73.

Представник позивача в судове
засідання не прибув. Про дату, час та
місце судового розгляду повідомлявся
належним чином. Подав заяву про розгляд
справи за його відсутності.

На обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив у позовній заяві, що
відповідачем було проведено перевірку
характеристик продукції, яка
реалізується позивачем та розміщена у
магазині "Фокстрот", що знаходиться за
адресою: м. Рівне, вул. Київська, 67а. Під
час перевірки виявлено введення в обіг
та розповсюдження позивачем великої та
дрібної побутової техніки,
телекомунікаційної апаратури та
апаратури для оброблення інформації з
порушенням вимог закону про ринковий
нагляд, а саме, без нанесення на
продукцію національного знаку
відповідності або його застосування у
спосіб, що суперечить законодавству. За
результатами перевірки до позивача
застосовано обмежувальні
(корегувальні) заходи та накладено
штрафні санкції.

Позивач із висновками відповідача щодо
виявлених під час перевірки порушень
не згідний. Вважає, що перевіряючими не
було взято до уваги ту обставину, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю "САВ-ДІСТРИБЬЮШН" не
вводило в обіг продукцію, описану в
акті перевірки, а також те, що
національний знак відповідності був
розміщений на пакуванні та
товаросупровідній документації на
продукцію, яка перевірялась. Позивач
зазначив, що усі необхідні документи
щодо походження продукції, а також
гарантійні документи на продукцію
надавались посадовим особам під час
проведення перевірки та після неї, з
метою усунення застосованих до
позивача наслідків.

Крім того, позивач вказав, що під час
проведення перевірки відповідач
вийшов за межі власних повноважень.
Зокрема, позивач звернув увагу на ту
обставину, що перевірка проводилась за
зверненням народного депутата України
щодо розповсюдження у магазинах
торгової мережі "Фокстрот"
контрафактної та несертифікованої
продукції. На думку позивача,
відповідач не наділений
повноваженнями перевіряти реалізацію
контрафактної продукції, а також не
може перевіряти наявність та
використання національного знаку
відповідності в межах перевірки
продукції на предмет її сертифікації.

Просить позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув. Про дату, час та
місце судового розгляду повідомлявся
належним чином. Подав заяву про розгляд
справи за його відсутності.

Відповідачем подано письмові
заперечення, в яких зазначає, що
перевірка позивача проводилася із
додержанням вимог закону. Вказав, що
усі виявлені під час перевірки
порушення вимог закону про ринковий
нагляд зафіксовано посадовими особами
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Рівненській області на
фото. На думку відповідача, позивач
вважається особою, яка ввела описану в
акті перевірки продукцію в обіг,
оскільки у строк, встановлений
контролюючим органом ним не доведено
протилежне.

Просить у задоволенні позову відмовити
повністю.

Враховуючи ту обставину, що сторонами
було подано клопотання про розгляд
справи за їх відсутності, суд вважає за
можливе здійснити розгляд справи без
участі представників сторін, за
наявними у справі матеріалами

В силу вимог частини 1 статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими доказами,
суд приходить до висновку, що в
задоволенні позову слід відмовити
повністю.

Судом встановлено, що з 15.11.2013 року по
18.11.2013 року Інспекцією з питань захисту
прав споживачів у Рівненській області
проведено позапланову виїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю "САВ-ДІСТРИБЬЮШН" з
питань характеристик продукції -
комп'ютерної та побутової техніки,
розміщеної у магазині "Фокстрот", що
знаходиться за адресою: м. Рівне, вул.
Київська, 67а, результати якої оформлено
актом перевірки характеристик
продукції від 18.11.2013 року №00100.

На підставі матеріалів перевірки
органом ринкового нагляду:

- складено протокол від 27.11.2013 року №00073
про виявлені порушення суб'єктом
господарювання вимог статті 44 Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції" та
статті 15 Закону України "Про загальну
безпечність нехарчової продукції".

- прийнято рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 27.11.2013 року №134 шляхом приведення
суб'єктом господарювання продукції у
відповідність із встановленими
вимогами, №133, шляхом тимчасової
заборони суб'єкту господарювання
надавати продукцію на ринку.

За наслідками розгляду справи про
порушення законодавства про державний
ринковий нагляд Інспекцією з питань
захисту прав споживачів у Рівненській
області винесено постанову від 13.12.2013
року №73 про накладення на Товариство з
обмеженою відповідальністю
"САВ-ДІСТРИБЬЮШН" штрафних санкцій у
розмірі 1750 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, що складає
29750,00 грн., у тому числі за:

- розповсюдження продукції, на якій був
відсутній Національний знак
відповідності, у розмірі 250
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що складає 4250,00 грн.;

- введення в обіг продукції, на якій був
відсутній Національний знак
відповідності, у розмірі 1500
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що складає 25500,00 грн.

Що стосується позовних вимог про
визнання незаконними дій відповідача
щодо проведення перевірки, визнання
протиправним та скасування наказу від
07.11.2013 року №232/01-06, то суд зазначає
наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" від 05.04.2007
року №877-V, державний нагляд (контроль) -
діяльність уповноважених законом
центральних органів виконавчої влади,
їх територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування (далі - органи
державного нагляду (контролю)) в межах
повноважень, передбачених законом,
щодо виявлення та запобігання
порушенням вимог законодавства
суб'єктами господарювання та
забезпечення інтересів суспільства,
зокрема належної якості продукції,
робіт та послуг, прийнятного рівня
небезпеки для населення, навколишнього
природного середовища.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" від 05.04.2007 року №877-V, заходи
державного нагляду (контролю) - планові
та позапланові заходи, які
здійснюються шляхом проведення
перевірок, ревізій, оглядів, обстежень
та інших дій.

Абзацом 5 частини 1 статті 6 Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" від 05.04.2007
року №877-V передбачено, що однією з
підстав для здійснення позапланових
заходів є звернення фізичних та
юридичних осіб про порушення суб'єктом
господарювання вимог законодавства.
Позаплановий захід у цьому разі
здійснюється тільки за наявності згоди
центрального органу виконавчої влади
на його проведення.

Правові та організаційні засади
здійснення державного ринкового
нагляду і контролю нехарчової
продукції встановлені Законом України
"Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції" від
02.12.2010 року №2735-VI.

При цьому, у частині 2 статті 7 даного
Закону закріплено, що суб'єкти
господарювання в межах здійснення
ринкового нагляду також користуються
правами, визначеними Законом України
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" від 05.04.2007 року №877-V.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 10 Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції" від
02.12.2010 року №2735-VI, ринковий нагляд
здійснюється органами ринкового
нагляду в межах сфер їх
відповідальності, які встановлюються
Президентом України.

Згідно Переліку органів ринкового
нагляду та сфер їх відповідальності,
який затверджено Постановою Кабінету
Міністрів України від 01.06.2011 року №573,
Державна інспекція з питань захисту
прав споживачів України здійснює
нагляд щодо наступних видів продукції:
холодильні прилади; електричне та
електронне обладнання; лампи
побутового використання; текстильні
волокна і текстильні вироби;
неавтоматичні зважувальні прилади;
засоби вимірювальної техніки;
обладнання; низьковольтне електричне
обладнання; електрообладнання
побутового призначення; водогрійні
котли, що працюють на рідкому чи
газоподібному паливі; прилади, що
працюють на газоподібному паливі;
обладнання та захисні системи,
призначені для застосування в
потенційно вибухонебезпечному
середовищі; пересувне обладнання, що
працює під тиском (крім здійснення
нагляду на місцях експлуатації
обладнання); машини та устаткування;
мийні засоби; іграшки; радіообладнання
і телекомунікаційне кінцеве
(термінальне) обладнання (крім
ефективного використання
радіочастотного ресурсу України та
підключення до телекомунікаційної
мережі загального користування); інші
види продукції, що не є об'єктами
технічних регламентів та не включені
до сфери відповідальності інших
органів державного ринкового нагляду
(крім продукції, нагляд за якою
здійснюється відповідно до
санітарного законодавства).

Абзацом 3 пунктом 1 Положення про
Державну інспекцію з питань захисту
прав споживачів України, яке
затверджене Указом Президента України
від 13.04.2011 року №465/2011, передбачено, що
даний орган є спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади у
сфері державного контролю за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції" від
02.12.2010 року №2735-VI, одним із заходів
ринкового нагляду є перевірка
характеристик продукції.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції" від 02.12.2010 року
№2735-VI, органи ринкового нагляду
проводять планові та позапланові
перевірки характеристик продукції.
Планові перевірки характеристик
продукції проводяться у
розповсюджувачів цієї продукції, а
позапланові - у розповсюджувачів та
виробників такої продукції.

Частиною 5 статті 23 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції" від 02.12.2010 року
№2735-VI передбачено, що перевірки
характеристик продукції проводяться
на підставі наказів органів ринкового
нагляду та посвідчень (направлень) на
проведення перевірки, що видаються та
оформляються відповідно до Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності". У разі
одержання інформації про надання на
ринку продукції, що становить
серйозний ризик, відповідні накази та
посвідчення (направлення) видаються і
оформляються невідкладно.

Підпунктом "а" пунктом 2 частини 1 статті
24 Закону України "Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції" від 02.12.2010 року №2735-VI
встановлено, що органи ринкового
нагляду проводять позапланові
перевірки характеристик продукції у її
розповсюджувачів за зверненнями
споживачів (користувачів) відповідної
продукції, а також органів виконавчої
влади, виконавчих органів місцевих рад,
правоохоронних органів, громадських
організацій споживачів (об'єднань
споживачів), у яких міститься
інформація про розповсюдження
продукції, що завдала шкоди суспільним
інтересам чи має недоліки, що можуть
завдати такої шкоди, і відсутня
інформація, за якою виробника такої
продукції може бути ідентифіковано,
але міститься інформація, за якою може
бути встановлено розповсюджувача, у
якого було придбано (виявлено) таку
продукцію.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції" від 02.12.2010 року
№2735-VI визначено, що під час проведення
перевірки характеристик продукції у її
розповсюджувачів на підставах,
визначених пунктом 1 і підпунктом "а"
пункту 2 частини першої цієї статті:

1) на початковому етапі перевірки
об'єктами перевірки є:

а) наявність на продукції
Національного знака відповідності (у
тому числі ідентифікаційного коду
призначеного органу з оцінки
відповідності), якщо його нанесення на
продукцію передбачено технічним
регламентом на відповідний вид
продукції, та додержання правил
застосування і нанесення
Національного знака відповідності;

б) наявність супровідної документації,
яка має додаватися до відповідної
продукції (зокрема інструкція з
користування продукцією), етикетки,
маркування, інших позначок, якщо це
встановлено нормативно-правовими
актами (у тому числі технічними
регламентами), та їх відповідність
встановленим вимогам;

в) наявність декларації про
відповідність, якщо згідно з технічним
регламентом на відповідний вид
продукції продукція при її
розповсюдженні має супроводжуватися
такою декларацією;

2) на наступних етапах перевірки можуть
бути проведені:

а) обстеження зразків відповідної
продукції та ідентифікація виробника
продукції;

б) відбір та експертиза (випробування)
зразків продукції (у разі якщо є
підстави вважати, що продукція є
небезпечною, становить ризик та/або не
відповідає встановленим вимогам).

Таким чином, Державна інспекція з
питань захисту прав споживачів України
виступає органом ринкового нагляду, на
який відповідно до закону покладено
повноваження щодо проведення
перевірок характеристик певних видів
нехарчової продукції.

З системного аналізу наведених норм
слідує, що перевірка характеристик
нехарчової продукції у її
розповсюджувачів може проводитись
Державною інспекцією з питань захисту
прав споживачів України та її
територіальними органами за
зверненням споживачів і
правоохоронних органів на підставі
наказу органу ринкового нагляду,
погодженого центральним органом
виконавчої влади.

Як вбачається з матеріалів справи,
29.10.2013 року Державною інспекцією з
питань захисту прав споживачів України
отримано лист Генеральної прокуратури
України від 21.10.2013 року №07/1/3-16314-13, в
якому йдеться про необхідність
перевірки у межах компетенції даного
органу обставин, викладених у
зверненні народного депутата України
Бойка В.Б. від 11.10.2013 року №216-к щодо
фактів продажу у торговій мережі
магазинів побутової техніки "Фокстрот"
несертифікованої продукції.

05.11.2013 року Інспекцією з питань захисту
прав споживачів у Рівненській області
отримано лист Державної інспекції з
питань захисту прав споживачів України
"Щодо проведення позапланових заходів"
від 05.11.2013 року №5090-2-7/6, в якому йдеться
про необхідність проведення
позапланових заходів з перевірки
продукції, яка реалізується у
торгівельній мережі магазинів
побутової техніки "Фокстрот", на
предмет дотримання вимог
законодавства у сфері здійснення
державного ринкового нагляду та
захисту прав споживачів.

На виконання даного листа Інспекцією з
питань захисту прав споживачів у
Рівненській області прийнято наказ від
07.11.2013 року №232/01-06 про проведення
позапланових перевірок продукції з
метою здійснення державного контролю
за додержанням законодавства про
захист прав споживачів при здійсненні
господарської діяльності Товариством
з обмеженою відповідальністю
"САВ-ДІСТРИБЬЮШН", магазин "Фокстрот", в
тому числі, за адресою: м. Рівне, вул.
Київська, 67а. та видано направлення від
07.11.2013 року №824/01-56 на проведення
позапланової виїзної перевірки з
питань характеристик продукції -
комп'ютерної та побутової техніки, що
розповсюджується даним суб'єктом
господарювання.

З огляду на це, суд приходить до
висновку, що перевірка позивача
проведена відповідачем на підставі та
в межах повноважень, а також у спосіб,
що передбачені законом.

Суд відхиляє доводи позивача щодо
виходу відповідача за межі предмету
перевірки та наданих йому повноважень.

Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про підтвердження
відповідності" від 17.05.2001 року №2406-III,
сертифікацією є процедура, за
допомогою якої визнаний в
установленому порядку орган
документально засвідчує відповідність
продукції, систем якості, систем
управління якістю, систем екологічного
управління, персоналу встановленим
законодавством вимогам.

Згідно з п. 1 Правил застосування
національного знака відповідності, які
затверджені Постановою Кабінету
Міністрів України від 29.07.2001 року №1599,
національний знак відповідності
засвідчує відповідність позначеної
ним продукції вимогам технічних
регламентів, які поширюються на неї.

Отже, нанесення на продукцію
національного знака відповідності є
частиною здійснення процедури
сертифікації, а перевірка наявності
даного знака на продукції здійснюється
органами ринкового нагляду в межах
перевірки характеристик продукції, як
це передбачено частиною 2 статті 24
Закону України "Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції" від 02.12.2010 року №2735-VI.

Щодо наявності у зверненні народного
депутата України Бойка В.Б. від 11.10.2013
року №216-к вимог про необхідність
проведення перевірки фактів продажу у
торговій мережі магазинів побутової
техніки "Фокстрот" контрафактної
продукції, то в даній частині звернення
народного депутата України на розгляд
Державної інспекції з питань захисту
прав споживачів України не
передавалось, а було направлено
Генеральною прокуратурою України до
Міністерства внутрішніх справ України.

За наведених обставин, твердження
позивача щодо протиправності дій
відповідача з проведення перевірки та
наказу на її проведення спростовуються
наявними у матеріалах справи доказами,
тому в задоволенні позовних вимог у цій
частині суд відмовляє.

Що стосується позовних вимог про
визнання протиправною та скасування
постанови про накладення штрафних
санкцій від 13.12.2013 року №73, то суд
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України
"Про захист прав споживачів" від 12.05.1991
року №1023-XII, споживач має право на те,
щоб продукція за звичайних умов її
використання, зберігання і
транспортування була безпечною для
його життя, здоров'я, навколишнього
природного середовища, а також не
завдавала шкоди його майну.

Згідно з абз. 1-2 ч. 4 ст. 14 Закону України
"Про захист прав споживачів" від 12.05.1991
року №1023-XII, продукція, на яку актами
законодавства або іншими нормативними
документами встановлено обов'язкові
вимоги щодо забезпечення безпеки для
життя, здоров'я споживачів, їх майна,
навколишнього природного середовища і
передбачено нанесення національного
знака відповідності, повинна пройти
встановлену процедуру оцінки
відповідності. Виробник має право
маркувати продукцію національним
знаком відповідності за наявності
декларації про відповідність та/або
сертифіката відповідності, виданих
згідно із законодавством. Реалізація
продукції (у тому числі імпортних
товарів) без маркування національним
знаком відповідності та/або без
сертифіката відповідності чи
декларації про відповідність
забороняється.

Пунктом 2 Правил застосування
національного знака відповідності, які
затверджені Постановою Кабінету
Міністрів України від 29.07.2001 року №1599
(надалі - Правила), передбачено, що знак
відповідності наноситься тільки на ті
види продукції, опис яких міститься в
технічних регламентах. При цьому
нанесення знака відповідності є
обов'язковим.

Пунктами 4-5 Правил встановлено, що знак
відповідності наноситься на продукцію
безпосередньо її виробниками, якщо
інше не передбачено відповідним
технічним регламентом. Знак
відповідності наноситься на виріб
та/або на етикетку, тару, пакування,
експлуатаційну та товаросупровідну
документацію тощо, якщо інше не
передбачено відповідним технічним
регламентом. Місце та спосіб нанесення
(друкування, наклеювання, гравірування,
травлення, штампування, лиття тощо)
знака відповідності визначається
виробником продукції.

Пунктом 7 Правил визначено, що
технічними регламентами можуть
встановлюватися особливості
застосування знака відповідності.

Відповідно до п. 7 Технічного
регламенту низьковольтного
електричного обладнання, який
затверджено Постановою Кабінету
Міністрів України від 29.10.2009 року №1149
(надалі - Технічний регламент №1149),
перед введенням в обіг на
електрообладнання повинен бути
нанесений національний знак
відповідності, який підтверджує
відповідність електрообладнання
вимогам цього Технічного регламенту,
включаючи виконання процедури оцінки
відповідності (внутрішній контроль
виробництва) згідно з додатком 3 до
цього Технічного регламенту.

Згідно з п. 10 Технічного регламенту
№1149, Національний знак відповідності
має відповідати вимогам, наведеним у
додатку 4 до цього Технічного
регламенту. Національний знак
відповідності наноситься виробником
чи уповноваженим представником
виготовлювача продукції в Україні на
кожний виріб електрообладнання або,
якщо це неможливо, на пакування,
інструкцію або документ, в якому
визначені гарантійні зобов'язання, у
спосіб, що забезпечує його видимість,
розбірливість та незмивність.

Пунктом 17 Технічного регламенту з
електромагнітної сумісності
обладнання, який затверджено
Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.07.2009 року №785 (надалі - Технічний
регламент №785), встановлено, що на
апаратуру, відповідність якої цьому
Технічному регламенту було доведено із
застосуванням процедури, установленої
у пунктах 13 або 14 цього Технічного
регламенту, наноситься національний
знак відповідності. За нанесення
національного знака відповідності
відповідає виробник або уповноважений
представник.

Пунктом 19 Технічного регламенту №785,
визначено, що Національний знак
відповідності наносять на апаратуру
або на табличку з її технічними даними
згідно з правилами застосування
національного знака відповідності
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 29 листопада 2001 р.
№ 1599.

Пунктом 27 Технічного регламенту
приладів, що працюють на газоподібному
паливі, який затверджено Постановою
Кабінету Міністрів України від 24.09.2008
року №856 (надалі - Технічний регламент
№856), передбачено, що на прилад,
відповідність якого підтверджена в
установленому порядку, виробником або
його уповноваженим представником
наноситься національний знак
відповідності, який розміщується на
табличці з технічними даними після
ідентифікаційного номеру призначеного
органу з оцінки відповідності із
зазначенням двох останніх цифр року, в
якому підтверджена його відповідність.
Забороняється наносити на прилад
позначення, які можуть бути помилково
сприйняті як національний знак
відповідності.

Як вбачається з матеріалів справи, під
час перевірки характеристик продукції,
відповідачем виявлено:

1)розповсюдження позивачем продукції:

- праска TM «Zelmer», модель 28Z021, виробник
ТОВ"Зелмер Маркет" 35-016 Жешув, вул.
Хоффмановей, 19, Польща, - розповсюдження
без нанесення на маркуванні(на
етикетці)національного знаку
відповідності ;

2)введення позивачем в обіг продукції:

- холодильник , ТМ «Sharp», модельSJF77PCBE
серія Е 120902114;

- вентилятор підлоговий TM ''Sinbo", модель
SE-6720;

- плита електрична марки ТМ HANSA модель
FCC W 51004017;

- музичний центр марки PIONEER модель
XW-NAV1K-K;

- музичний центр марки ТМ PIONEER модель
ВDP-1404;

- музичний центр марки ТМ PIONEER модель
ВDP-330;

без нанесення на маркуванні (на
табличці з технічними даними, на
етикетці) Національного знака
відповідності.

3) розповсюдження позивачем продукції:

-вентилятор підлоговий TM ''Sinbo", модель
SE-6720;

- холодильник , ТМ «Sharp», модельSJF77PCBE
серія Е 120902114;

- музичний центр марки PIONEER модель
XW-NAV1K-K;

- музичний центр марки ТМ PIONEER модель
ВDP-1404;

- музичний центр марки ТМ PIONEER модель
ВDP-330;

- плита електрична марки ТМ HANSA модель
FCC W 51004017;

на маркуванні не зазначено
найменування та адреса уповноваженого
представника (імпортера) оскільки
виробник не є резидентом України.

Дані обставини підтверджуються актом
перевірки, під час якої посадовими
особами відповідача здійснювалася
фотофіксація вказаних порушень.

Досліджені судом докази є належними і
допустимими та підтверджують фактичне
вчинення позивачем порушень вимог
законодавства, виявлених під час
перевірки.

Позивачем доказів на спростування
факту вчинення описаних вище порушень
або на підтвердження тих обставин, що
Національний знак відповідності було
нанесено на пакування та/або
супровідні документи на продукцію, яка
перевірялась, ні під час розгляду
справи про порушення законодавства про
державний ринковий нагляд, ні під час
судового розгляду надано не було.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 44 Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції" від
02.12.2010 року №2735-VI, до розповсюджувача
застосовуються штрафні санкції у разі
розповсюдження продукції, на якій
відсутній Національний знак
відповідності, якщо його нанесення на
продукцію передбачено технічним
регламентом на відповідний вид
продукції, - у розмірі від ста
п'ятдесяти до двохсот п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а за повторне протягом трьох
років вчинення такого самого
порушення, за яке на особу вже було
накладено штраф, - у розмірі від двохсот
до трьохсот п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції" від 02.12.2010 року
№2735-VI, до особи, яка ввела продукцію в
обіг або відповідно до цього Закону
вважається такою, що ввела продукцію в
обіг, застосовуються штрафні санкції у
разі введення в обіг продукції, яка не
відповідає встановленим вимогам (крім
випадків, передбачених статтею 28 цього
Закону), у тому числі нанесення
Національного знака відповідності на
продукцію, що не відповідає вимогам
технічних регламентів, - у розмірі від
п'ятисот до тисячі п'ятисот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а за повторне протягом трьох
років вчинення такого самого
порушення, за яке на особу вже було
накладено штраф, - у розмірі від тисячі
до трьох тисяч неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

З огляду на це, суд приходить до
висновку, що штрафні санкції за
порушення вимог законодавства про
ринковий нагляд застосовані до
позивача за наявності для цього
передбачених законом підстав.

Суд відхиляє доводи позивача щодо
неможливості застосування до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "САВ-ДІСТРИБЬЮШН"
санкцій, внаслідок того, що даний
суб'єкт господарювання не вводив
зазначену в акті перевірки продукцію в
обіг.

Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 1 "Про
загальну безпечність нехарчової
продукції" від 02.12.2010 року №2736-VI,
введення продукції в обіг - це перше
надання продукції на ринку України.

Згідно з ч. 7 ст. 8 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції" від 02.12.2010 року
№2735-VI, у разі якщо виробник продукції
не може бути ідентифікований органом
ринкового нагляду, для цілей цього
Закону особою, що ввела таку продукцію
в обіг, вважається кожен суб'єкт
господарювання в ланцюгу постачання
відповідної продукції, який протягом
узгодженого з органом ринкового
нагляду строку (терміну) не надав
документацію, що дає змогу встановити
найменування та місцезнаходження
виробника або особи, яка поставила
суб'єкту господарювання цю продукцію.

Пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції" від
02.12.2010 року №2735-VI передбачено, що
виробник, уповноважений представник,
імпортер або інша особа, яка відповідно
до цього Закону вважається такою, що
ввела продукцію в обіг, не несе
відповідальності, встановленої
статтею 44 цього Закону, якщо доведе, що
вона не вводила відповідну продукцію в
обіг.

Отже, в разі якщо під час проведення
перевірки характеристик продукції
орган ринкового нагляду не може
ідентифікувати виробника продукції,
щодо якої виявлено допущення порушення
вимог закону, на суб'єкта
господарювання покладається обов'язок
доведення того, що він не є такою
особою.

З акту перевірки характеристик
продукції від 18.11.2013 року №00100
вбачається, що під час її проведення
документи на підтвердження походження
продукції (накладні, договори на
придбання) позивачем не надавались.

18.11.2013 року керуючому магазину магазин
"Фокстрот", що знаходиться за адресою: м.
Рівне, вул. Київська, 67а, було вручено
лист Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Рівненській області від
15.11.2013 року №1833/01-02 із вимогою надати у
строк до 25.11.2013 року належним чином
завірені копії прибуткових документів,
накладних на продукцію, зазначену в
акті.

У строк, визначений органом ринкового
нагляду, позивачем витребовувані
документи не надавались.

Суд не бере до уваги надані позивачем у
судове засідання докази походження
продукції, оскільки вказані документи
не були надані Товариством з обмеженою
відповідальністю "САВ-ДІСТРИБЬЮШН" на
вимогу Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Рівненській області у
строк до 25.11.2013 року, а отже, згідно з ч. 7
ст. 8, п. 1 ч.1 ст.45 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції" від 02.12.2010 року
№2735-VI, позивач вважається особою, яка
ввела дану продукцію в обіг.

З наданих доказів також вбачається, що
частина продукції, описаної в акті
перевірки, була імпортована позивачем
на митну територію України, що, згідно
абз. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції", є введенням
продукції в обіг. Крім того, з наданих
документів не можливо ідентифікувати
придбання позивачем саме тих одиниць
продукції, які перевірялись
відповідачем.

За наведених обставин, твердження
позивача щодо протиправності
постанови від 13.12.2013 року №73 про
накладення штрафних санкцій
спростовуються наявними у матеріалах
справи доказами, тому в задоволенні
позовних вимог у цій частині суд
відмовляє.

Що стосується позовних вимог про
визнання незаконними та скасування
рішень відповідача про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
від 27.11.2013 року №133, 134, то суд зазначає
наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 33 Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції" від
02.12.2010 року №2735-VI, рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
можуть бути прийняті за результатами
проведених органами ринкового нагляду
перевірок характеристик продукції.

Згідно з ч. 3 ст. 29 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції" від 02.12.2010 року
№2735-VI, у разі якщо органом ринкового
нагляду встановлено, що неналежно
застосовано Національний знак
відповідності, не нанесено
Національний знак відповідності, якщо
його нанесення передбачено технічним
регламентом на відповідну продукцію,
не складено декларацію про
відповідність, якщо її складання
передбачено технічним регламентом на
відповідну продукцію, декларацію про
відповідність складено з порушенням
встановлених вимог або органу
ринкового нагляду не надано чи надано
технічну документацію на відповідну
продукцію не в обсязі, передбаченому
технічним регламентом, орган ринкового
нагляду невідкладно вимагає від
відповідного суб'єкта господарювання
вжити протягом визначеного строку
заходів щодо приведення такої
продукції у відповідність із
встановленими вимогами.

Частиною 1 статті 30 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції" від 02.12.2010 року
№2735-VI передбачено, що обмеження
надання продукції на ринку
здійснюються шляхом:

1) приведення продукції у відповідність
із встановленими вимогами (згідно з
частинами першою і третьою статті 29
цього Закону);

2) тимчасової заборони надання
продукції на ринку.

Частинами 2-3 статті 30 Закону України
"Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції" від
02.12.2010 року №2735-VI встановлено, що
обмеження надання продукції на ринку,
визначені у пункті 1 частини першої
цієї статті, застосовуються органами
ринкового нагляду у випадках,
передбачених цим Законом, якщо існує
можливість приведення такої продукції
у відповідність із встановленими
вимогами. Зазначені обмеження можуть
застосовуватися до продукції, що
надається на ринку, у тому числі тієї,
що зберігається на складах виробників
(імпортерів), та/або продукції, що
перебуває у споживачів (користувачів).
Приведення продукції у відповідність
із встановленими вимогами
здійснюється за місцем проживання
(місцезнаходженням) споживачів
(користувачів) або за
місцезнаходженням розповсюджувачів,
виробників (імпортерів) чи підприємств,
що здійснюють технічне обслуговування
та ремонт продукції, а також в інших
місцях, у яких можливо здійснити таке
приведення. Суб'єкти господарювання в
ланцюгу постачання відповідної
продукції зобов'язані співпрацювати
між собою з метою приведення продукції
у відповідність із встановленими
вимогами.

Оскільки дослідженими судом доказами
підтверджується фактична відсутність
Національного знаку відповідності на
продукції, описаній в акті перевірки та
враховуючи можливість усунення
позивачем таких порушень, у
відповідача були наявні законні
підстави для вжиття обмежувальних
заходів.

Таким чином, оспорювані рішення про
вжиття обмежувальних (корегувальних)
заходів від 27.11.2013 року №133, 134 є
правомірними, прийняті відповідачем на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачений законом.

У частині 2 статті 34 Закону України "Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції" від 02.12.2010 року
№2735-VI закріплено, що суб'єкт
господарювання, якого стосується
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів, має у
визначений у такому рішенні строк
надати (надіслати) органу ринкового
нагляду, що прийняв відповідне рішення,
повідомлення про його виконання. До
цього повідомлення суб'єкт
господарювання може додавати
документи або їх копії, що
підтверджують виконання рішення.

В силу вимог частини 7 статті 34 Закону
України "Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції" від
02.12.2010 року №2735-VI, у разі якщо за
результатами аналізу повідомлення
суб'єкта господарювання про виконання
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів та/або
перевірки стану виконання цього
рішення встановлено факт повного та
результативного виконання суб'єктом
господарювання відповідного рішення
(крім рішення про заборону надання
продукції на ринку), орган ринкового
нагляду невідкладно приймає рішення
про скасування такого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
проведеним Інспекцією з питань захисту
прав споживачів у Рівненській області
аналізом повідомлення Товариства з
обмеженою відповідальністю
"САВ-ДІСТРИБЬЮШН" про виконання рішень
про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів від 27.11.2013 року
№133, 134 встановлено повне виконання
даних рішень, про що складено довідку
від 30.12.2013 року №133/134.

30.12.2014 року Інспекцією з питань захисту
прав споживачів у Рівненській області
прийнято рішення №134 про скасування
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів від 27.11.2013 року
№133 та рішення №135 про скасування
рішення про вжиття обмежувальних
(корегувальних) заходів від 27.11.2013 року
№134.

Отже, на час судового розгляду справи
оспорювані рішення про вжиття
обмежувальних (корегувальних) заходів
скасовані органом ринкового нагляду,
що виключає їх повторне скасування у
судовому порядку.

За наведених обставин у задоволенні
позовних вимог у цій частині суд
відмовляє.

В силу вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім того, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, а суд згідно
ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Таким чином, у ході судового засідання
позивач не довів суду обґрунтованості
позовних вимог, а відповідач
підтвердив правомірність своїх дій.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено,
що завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача
порушеного права не знайшов свого
підтвердження в ході судового
розгляду, то поданий позов належить
залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. Оскільки суб'єктами
владних повноважень не надано суду
жодного доказу щодо понесення витрат
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, то
судові витрати із позивача не
присуджуються.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 4
Закону України "Про судовий збір" від
08.07.2011 року №3674-VI, під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Оскільки адміністративний позов
містить вимогу майнового характеру,
яка оплачена позивачем у розмірі 10% від
ставки судового збору, то, враховуючи,
що у задоволенні адміністративного
позову відмовлено повністю, суд стягує
з Товариства з обмеженою
відповідальністю "САВ-ДІСТРИБЬЮШН" до
Державного бюджету України решту суми
судового збору у розмірі 1310,32 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "САВ-ДІСТРИБЬЮШН" до
Державного бюджету України судовий
збір у сумі 1310 (одна тисяча триста
десять) грн. 32 (тридцять дві) коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Щербаков В. В.