Справа № 826/74/14
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2014 року № 826/74/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Федорчука А.Б.,
розглянувши адміністративну справу в
письмовому провадженні
за позовом Концерну "Техвоєнсервіс"до
Підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києвіпрозобов'язання вчинити дії. На
підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд
розглядає справу у письмовому
Позивач, в особі Концерну
"Техвоєнсервіс" (надалі - позивач),
звернувся з адміністративним позовом
до Підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, Державного виконавця Махова
Діани Анатоліївни (надалі -
відповідачі) про зобов'язати Підрозділ
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
"Сбербанк Росії", код валюти 980, та №
рахунку 980 для зарахування страхових
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, який
відкритий страхувальником - Концерном
Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що
державним виконавцем в порушено вимоги
законодавства було протиправно
накладене арешт на рахунки Позивача,
які є окремо захищені та призначенні
для зарахування страхових коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності.
Відповідач проти позовних вимог
заперечує в повному обсязі.
Відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України особа, яка бере участь у справі,
має право заявити клопотання про
розгляд справи за її відсутності. Якщо
таке клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва,зазначає
Судом встановлено, що Постановою
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 12.08.2013 р. по справі
вимоги Державної податкової інспекції
у Солом'янському районі м. Києва
Державної податкової служби, а саме
було стягнуто з розрахункових рахунків
Концерну "Теєвоєнсервіс" 3149515,87 грн. у
рахунок погашення податкового боргу з
податку на додану вартість.
Державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Маховою Д.А. 11.09.2013 р. на
від 12.08.2013 р. виданого Окружним
адміністративним судом міста Києва
було винесено Постанову про відкриття
виконавчого провадження.
Крім того, Державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Маховою Д.А. 18.09.2013 р. та 04.11.2013 р.
було винесено Постанови про арешт
Повно та всебічно дослідивши наявні
матеріали справи, а також норми чинного
законодавства, суд прийшов до висновку
про обґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.
Позивач зазначає, що постанови
державного виконавця про накладення
арешту від 18.09.2013 року, 04.11.2013 року та
28.11.2013 були прийняті з порушенням
чинного законодавства, так як ними було
накладено арешт на окремі захищені
«Укрсиббанк» код валюти рахунку 980.
Зазначені рахунки були відкриті для
зарахування страхових коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, який відкритий
страхувальником - Концерном
Зазначені поточні рахунки здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів Концерну «Техвоєнсервіс»
виключно на надання матеріального
забезпечення та соціальних послуг
працівникам Концерну «Техвоєнсервіс»
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» від
18.01.2001 p. № 2240-ІІІ.
З матеріалів справи вбачається, що
«Укрсиббанк» код валюти рахунку 980 для
зарахування страхових коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, який відкритий
страхувальником - Концерном
носить спеціальний статус і на нього не
можуть бути здійснені будь-які
звернення за виконавчими документами.
Статтею 1 Закону України "Про виконавче
провадження" № 606-XIV від 21.04.1999р.
(далі-Закон) визначено, що виконавче
провадження, як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 Закону державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.6 ч.3 ст. 11 Закону
державний виконавець, зокрема,
накладає арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей.

У відповідності до п. 1-4 статті 52 Закону
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації. Стягнення за
виконавчими документами звертається в
першу чергу на кошти боржника у гривнях
та іноземній валюті, інші цінності, у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів.
Готівкові кошти, виявлені у боржника,
вилучаються. На кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках,
вкладах та на зберіганні у банках чи
інших фінансових установах,
накладається арешт. Арешт поширюється
також на кошти на рахунках, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту.

Як вже було зазначено раніше,
Постановами від 18.09.2013 р. та 04.11.2013 р.
накладено арешт на грошові кошти
позивача в розмірі 3149515,87 грн.

Відповідно до п. 3 Порядку зупинення
операцій з бюджетними коштами,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 19.01.2001р. № 21,
зупиненню підлягають будь-які
операції, за винятком: сплати податків,
зборів (обов'язкових платежів) і
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування;
виконання рішень органів, яким
відповідно до закону надано право
стягнення коштів; здійснення захищених
видатків.

Відповідно до ч.2 ст. 55 Бюджетного
кодексу України захищеними видатками
Державного бюджету України
визначаються видатки загального фонду
на, зокрема: оплату праці працівників
бюджетних установ; нарахування на
заробітну плату; забезпечення
продуктами харчування; фундаментальні
дослідження, прикладні наукові та
науково-технічні розробки.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку про те, що при винесенні
оскаржуваних постанов про накладання
арешту на грошові кошти, що знаходяться
на рахунках позивача, у тому числі
рахунки №1549 в AT «Сбербанк Росії»,
код валюти 980, та № 9700 в AT
«Укрсиббанк» код валюти рахунку 980,
відповідачем не прийнято до уваги
вимоги норми ст.55 Бюджетного кодексу
України та не враховано наявність
рахунків з захищеними видатками, у
зв'язку з чим, порушено вищезазначені
норми чинного законодавства України,
щодо певних обмежень у використанні
коштів по зазначеним розрахунковим
рахункам та їх спрямування виключно за
цільовим призначенням.

Частиною 1 статті 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 зазначеної статті
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Враховуючи вищевикладене, Суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача є обґрунтованими та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративній справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи всі наведені обставини в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.69, 70, 71, 158-163,167 КАС України,
Окружний адміністративний суд м. Києва,
-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Зобов'язати Підрозділ примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві (03056, м.
Київ, вул. Виборзька, 32, )
зняти арешт з рахунків № 1549 в АТ
"Сбербанк Росії", код валюти 980, та №
9700 в АТ "Укрсиббанк" код валюти
рахунку 980 для зарахування страхових
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, який
відкритий страхувальником - Концерном
"Техвоєнсервіс" ().

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі мають право оскаржити в
апеляційному порядку Постанову
повністю або частково. Скарга про
апеляційне оскарження подається
протягом 10 днів з дня проголошення.
Дана скарга подаються до апеляційного
суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАС України Постанова,
якщо інше не встановлено КАС України,
набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було
подано.

Суддя
А.Б. Федорчук