Справа № 2027/2а-17716/11
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 р. Справа №
2027/2а-17716/11Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Бегунца А.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Київському районі м. Харкова
на постанову Московського районного
суду м. Харкова від 19.09.2011р. по справі
№ 2027/2а-17716/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Київському районі м. Харкова

про визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 ( далі - позивач) звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова ( далі - відповідач) у
якому просить суд визнати дії
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Харкова
неправомірними, зобов'язати
відповідача вчинити певні щодо
перерахунку та виплати щомісячної
державної та додаткової пенсії у
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком
та щомісячної додаткової пенсії у
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком відповідно Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2011
року.

За наслідками розгляду справи у
порядку скороченого провадження
постановою Московського районного
суду міста Харкова від 19.09.2011 року
адміністративний позов було
задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Харкова по не
виконанню вимог статей 50,54 та 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
що призвело до незаконного нарахування
і сплати ОСОБА_2, інваліду ЧАЕС III групи,
державної та додаткової пенсії в
значно меншому розмірі, ніж
передбачено Законом.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Московському районі м.
Харкова здійснити перерахунок та
провести відповідні виплати ОСОБА_2,
інваліду ЧАЕС III групи, щомісячної
державної пенсії у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком,
виходячи із розрахунку мінімальної
пенсії за віком, визначеної ст..28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
починаючи з 01 січня 2011 року по 22.07.2011
року.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Київському районі м.
Харкова здійснити перерахунок та
забезпечити виплати державної пенсії
ОСОБА_2 з урахуванням раніш сплачених
сум, призначену відповідно до ч. 4 ст. 54
Закону України « Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи із
розрахункового мінімуму,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «
Про загальнеобов*язкове державне
пенсійне страхування», із збільшенням
її на 12% відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 13 липня
2004 року № 894 « Про підвищення розміру
пенсій відповідно до частини 4 статі 54
Закону України « Про статус і
соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та у 3, 5 рази відповідно до
Постанови Кабінет Міністрів України
від 27.12.2005 року № 1293 « Про збільшення
розмірів пенсії деякім категоріям
громадян, які постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
послідуючим її перерахунком та
виплатою відповідно встановлення
нових розмірів прожиткового мінімумів
для непрацездатних осіб починаючи з
01.01.2011 року щодо постанови Кабінету
Міністрів України № 894 та 01.01.2006 року
щодо постанови Кабінету Міністрів
України № 1293 постійно на весь час
виплатити пенсії, без обмеження
кінцевою датою.

Зобов*язано Управління Пенсійного
фонду України в Московському районі м.
Харкова провести нарахування та
забезпечити виплату ОСОБА_2
компенсації втрати частини доходів у
зв*язку із порушення строків виплати
державної та додаткової пенсії
відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «
Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виходячи
із розрахункового мінімуму,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «
Про загальнеобов*язкове державне
пенсійне страхування», у розмірі
обчисленому відповідно до Порядку
проведення компенсації громадянам
втрати частини доходів у зв*язку з

порушенням термінів їх виплати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 21.02.2001 року №159
з 01.01.2011 року.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити
нову, якою в задоволенні позовних вимог
відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що неправомірність в
діях відповідача, щодо нарахування
пенсії позивачу відсутня, оскільки
управління при здійсненні обчислення
пенсії діяло на підставі Закону
України № 796-ХІІ, Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", постанов Кабінету
Міністрів України № 1293 "Про збільшення
розмірів пенсії деяким категоріям
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 27.12.2005
року, № 530 від 28 травня 2008 р. "Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян".

Крім того, судом першої інстанції не
було взято до уваги той факт, що
постанови КМУ № 894 та № 1293 передбачали
збільшення на 12%, та у 3,5 рази пенсії, але
позивач одержує пенсію по інвалідності
3 групи відповідно до Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". В зв'язку з
чим, у відповідача були відсутні
підстави для застосування урядових
постанов, які застосовувались в 2004-2006
роках без застосування постанов
Кабінету Міністрів України, прийнятих
пізніше.

Виходячи з приписів п. 3 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) справа
розглядається в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 195 КАС України
справа розглядається в межах
апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на отримання
державної пенсії в розмірі
передбаченому ч.4 ст. 54 та додаткової
пенсії відповідно до ч.1 ст. 50 Закону
України 796-ХІІ, а відповідач у період з
01.01.2011 року по 22.07.2011 року неправомірно
відмовив у проведенні перерахунку
даних пенсій. Також суд дійшов
висновку, що відповідач при проведенні
перерахунку державної пенсії позивачу
не виконав вимог постанов КМУ № 894 та №
1293 та протиправно не збільшив йому
розмір пенсії відповідно до ч. 4 ст. 54, ч.
3 ст. 67 Закону України № 796-ХІІ, з
урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов"язкове пенсійне
страхування", з підвищенням її на 12 % та
в 2,5 рази у відповідності до постанов
КМУ № 894 та № 1293.

Колегія суддів частково погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що позивач є інвалідом ІІІ
групи та віднесений до І категорії
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи та отримую
державну пенсію відповідно до ст. 54
Закону України № 796-ХІІ.

Щодо задоволення позовних вимог в
частині зобов'язання відповідача
провести позивачу у період з 22.05.2008 року
перерахунок та виплату державної
пенсії на підставі ч.4 ст. 54 та
додаткової пенсії відповідно до ч.1 ст.
50 Закону України 796-ХІІ у розмірі
відповідно - 6 мінімальних пенсій за
віком та 50% мінімальної пенсії за віком,
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
№796-ХІІ.

Статтею 49 Закону України №796-ХІІ
передбачено, що пенсії особам,
віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України №
796-ХІІ в усіх випадках розміри пенсій
для інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими: по першій групі
інвалідності -10 мінімальних пенсій за
віком; по другій групі інвалідності -8
мінімальних пенсій за віком; по третій
групі інвалідності -6 мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України
№796-ХІІ особам, віднесеним до першої
категорії призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірах: інвалідам першої
групи 100 % мінімальної пенсії за віком;
інвалідам другої групи 75 % мінімальної
пенсії за віком; інвалідам третій групи
50 % мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно того, що при обчисленні
державної та додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю, розмір
мінімальної пенсії за віком
розраховується виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". А саме відповідно до ч. 1
ст. 28 Закону, розмір мінімальної пенсії
за віком за наявності у чоловіків 25, а у
жінок 20 років страхового стажу,
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.
Прожитковий мінімум встановлюється
Кабінетом Міністрів України та щороку
затверджується Верховною Радою
України в Законі про Державний бюджет
України на відповідний рік.

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону України № 796-ХІІ
у разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії визначений
відповідно до ст. 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій.

Позивачу призначена та виплачується
пенсія та додаткова пенсія за шкоду
заподіяну здоров'ю на підставі
постанови Кабінету Міністрів України
"Про підвищення розмірів пенсій та
інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів, фінансування
яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету", відповідно до якої
розрахунок проводиться виходячи з
розміру 19,91 грн. Проте, згідно ч.1 ст. 28 ЗУ
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що дії відповідача щодо відмови в
здійсненні позивачу перерахунку та не
виплати пенсії по інвалідності та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі, визначеному Законом
№ 796-ХІІ, призвели до порушення прав
позивача, які підлягають захисту в
судовому порядку.

Щодо задоволення позовних в частині
зобов'язання відповідача провести
позивачу перерахунок та виплату
державної пенсії передбаченої ч.4 ст. 54
Закону України 796-ХІІ у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком,
збільшивши її на підставі постанов КМУ
№ 894 та № 1293 на 12 % та в 3,5 рази
відповідно, колегія суддів зазначає
наступне.

Постановою КМУ № 894, з метою здійснення
заходів щодо соціального захисту
пенсіонерів, збільшено з 1 вересня 2004
року на 12 відсотків пенсії (без
урахування надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, державної допомоги
та сум індексацій), призначені
відповідно до частини четвертої ст.54
Закону України № 796-ХІІ.

Постановою КМУ № 1293, з метою здійснення
подальших заходів щодо диференціації
розмірів пенсій, було прийнято рішення
про збільшення розміру пенсії,
призначеної відповідно до статті 54
Закону № 796-ХІІ: у 3,5 рази -пенсію по
інвалідності учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1986 році та пенсію у зв'язку із втратою
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи членам їх сімей; у 2,5 рази
-пенсію по інвалідності учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках,
громадянам, евакуйованим у 1986 році із
зони відчуження, та пенсію у зв'язку із
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи членам їх
сімей.

Пунктом 2 зазначеної постанови КМУ
встановлено, що мінімальний розмір
пенсії, передбачений ч. 4 ст.54 Закону
України № 796-ХІІ, не може бути нижчим:
для інвалідів з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, I групи -540 гривень, II групи
-500 гривень, III групи -467 гривень; для
інших інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, I групи -440
гривень, II групи -400 гривень, III групи -370
гривень.

Відповідно до п. 4 постанови КМУ № 1293
вона набрала чинності з 1 січня 2006 року.

Колегія суддів зазначає, що постанови
КМУ № 894 та № 1293 передбачали збільшення
пенсій, які були призначені та
виплачувались станом відповідно на 1
вересня 2004 року та на 1 січня 2006 року, та
за своїм правовим змістом мають
одноразовий характер застосування і
фактично вже були виконані у 2004 та 2006
роках. Також їх зміст не передбачає
повторного збільшення пенсії після
призначення її нового розміру.

Крім того, відповідно до п. 6 ст. 92
Конституції України основи
соціального захисту, форми і види
пенсійного забезпечення визначаються
виключно законами України.

Матеріалами справи підтверджується, що
позивачу встановлена та виплачується
пенсія у розмірі, який передбачений ст.
54 Закону України № 796-ХІІ, а тому
підстави для застосування до цього
розміру пенсії положень постанов КМУ №
894 та № 1293 відсутні, оскільки, в іншому
випадку, зазначене суперечить вимогам
п. 6 ст.92 Конституції України та ст.54
Закону України № 796-ХІІ.

Окрім того колегія суддів вказує, що
застосування в теперішній час
постанови КМУ № 1293 є безпідставним,
оскільки вказаним нормативним актом
передбачено збільшення пенсії,
призначеної з дотриманням постанови
КМУ № 1.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку про необґрунтованість
позовних вимог, а тому висновки суду
першої інстанції про відсутність в
діях відповідача порушення вимог
діючого законодавства, в частині
відмови у збільшенні позивачу розміру
державної пенсії відповідно до
постанов КМУ № 1293 та № 894 є
правомірними.

Щодо інших вимог про компенсацію
втрати частини доходів у зв'язку із
порушенням строків виплати державної
та додаткової пенсії, колегія суддів
зазначає.

Згідно ч. 2 ст. 46 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховані суми пенсії, не
отримані з вини органу, що призначає і
виплачує пенсію, виплачуються за
минулий час без обмеження будь-яким
строком з нарахуванням компенсації
втрати частини доходів. Компенсація
втрати частини пенсії у зв'язку з
порушенням строків її виплати
пенсіонерам здійснюється згідно із
законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати" компенсація громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати (далі -
компенсація) провадиться у разі
затримки на один і більше календарних
місяців виплати доходів, нарахованих
громадянам за період починаючи з дня
набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід
розуміти грошові доходи громадян, які
вони одержують на території України і
які не мають разового характеру:
пенсії, соціальні виплати, стипендії,
заробітна плата (грошове забезпечення)
та інші.

Виходячи з приписів ст. 2 Закону України
"Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати", колегія суддів
дійшла висновку, що сума перерахованої
та сплаченої на виконання судового
рішення пенсії носить разовий характер
і не підпадає під визначення доходів,
передбачених цим Законом, за порушення
строків яких сплачується компенсація.

Відповідно до Порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.02.2001 року №159, сума, яка підлягає
виплаті згідно з рішенням суду та є
виплатою одноразового характеру, не є
об'єктом компенсації, а тому
нарахування компенсації на виплачену
згідно рішення суду суму своєчасно
недонарахованої і недоплаченої пенсії,
чинним законодавством не передбачено.

Таким чином, вимоги про компенсацію
втрати частини доходів у зв'язку із
порушенням строків виплати державної
та додаткової пенсії задоволенню не
підлягають.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає вимоги відповідача,
викладені в апеляційній скарзі,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню частково.

Висновки суду першої інстанції щодо
наявності у позивача права на
збільшення розміру державної пенсії у
3,5 рази та на 12 відсотків на підставі
постанов КМУ № 1293 та № 894 та вимоги про
компенсацію втрати частини доходів у
зв'язку із порушенням строків виплати
державної та додаткової пенсії,
колегія суддів вважає посилковими з
вище зазначених підстав.

Зважаючи на вище викладене, колегія
суддів прийшла до висновку, що судом
першої інстанції при ухваленні
постанови були порушені норми
матеріального права, і як наслідок
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а постанова
скасуванню з прийняттям нової.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198,
ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова задовольнити
частково.

Постанову Московського районного суду
м. Харкова від 19.09.2011р. по справі №
2027/2а-17716/11 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Харкова по не
виконанню вимог статей 50,54 та 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
що призвело до незаконного нарахування
і сплати ОСОБА_2, інваліду ЧАЕС III групи,
державної та додаткової пенсії в
значно меншому розмірі, ніж
передбачено Законом.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Московському районі м.
Харкова здійснити перерахунок та
провести відповідні виплати ОСОБА_2,
інваліду ЧАЕС III групи, щомісячної
державної пенсії у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком,
виходячи із розрахунку мінімальної
пенсії за віком, визначеної ст..28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
починаючи з 01 січня 2011 року по 22.07.2011
року.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог -відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Калиновський
В.А.Судді Бенедик А.П. Бегунц А.О.