Справа № 801/11585/13-а
Суддя: Іщенко Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 801/11585/13-а

05.03.14 м. Севастополь
Севастопольський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Іщенко Г.М.,

суддів Омельченка В. А. ,

Санакоєвої М.А.

секретар судового засідання
Козловська С. О.

за участю сторін:

представник позивача, Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2- ОСОБА_3,
довіреність № 9017 від 23.12.13

представник відповідача, Державної
податкової інспекції у місті Алушті
Головного управління Міндоходів в
Автономній Республіці Крим- не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином та
своєчасно, про причину неявки суд не
повідомив,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу №
801/11585/13-а за апеляційною скаргою
Державної податкової інспекції у місті
Алушті Головного управління
Міндоходів в Автономній Республіці
Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим (суддя Яковлєв С.В. ) від
27.01.2014

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до Державної податкової інспекції у
місті Алушті Головного управління
Міндоходів в Автономній Республіці
Крим (вул. Леніна, буд.22А, місто Алушта,
Автономна Республіка Крим, 98500)

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 27.01.2014 позов
задоволено: визнано протиправним та
скасовано податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у місті Алушті Головного
управління Міндоходів в Автономній
Республіці Крим № від 05.12.2013.

Не погодившись з рішенням суду,
Державна податкова інспекція у місті
Алушті Головного управління
Міндоходів в Автономній Республіці
Крим звернулась з апеляційною скаргою,
в якій просить постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 27.01.2014 скасувати та
прийняте нове рішення, яким у
задоволені позову відмовити у повному
обсязі у зв'язку з порушенням судом
норм матеріального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування Окружним
адміністративним судом Автономної
Республіки Крим норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
(далі-позивач) звернулась до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у місті Алушті Головного
управління Міндоходів в Автономній
Республіці Крим (далі-відповідач), в
якому просила визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача
№ від 05.12.2013.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
результатами проведення фактичної
перевірки відповідачем був складений
акт, в якому зроблені помилкові
висновки про порушення позивачем
вимог чинного законодавства, в
подальшому було надіслано податкове
повідомлення - рішення, в якому є
посилання на акт перевірки, який не
надсилався на адресу платника
податків.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що беручи до уваги встановлений у
статті 8 Кодексу адміністративного
судочинства України принцип
верховенства права, згідно з яким
людина, її права та свободи визнаються
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави, керуючись тим, що відповідно
до Рішення Конституційного суду
України № 15-рп/2004 від 02.11.2004
справедливість є вирішальним
регулятором суспільних відносин, одним
із вимірів права, у даній справі
існують підстави для задоволення
позову.

Із такими висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів,
оскільки вони відповідають фактичним
обставинам справи та вимогам
матеріального права, що регулює спірні
правовідносини.

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства України є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних
суддів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Кожному гарантується право на захист
його прав, свобод та інтересів
незалежним і неупередженим судом
(стаття 6 Кодексу адміністративного
судочинства України).

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Отже, згідно з вищенаведеними нормами
права, позивач має право звернутися до
адміністративного суду з позовом, якщо
він вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю відповідача (суб'єкта
владних повноважень) порушено його
права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин. При цьому,
обставину дійсного (фактичного)
порушення прав, свобод чи інтересів
позивача має довести належними та
допустимими доказами саме відповідач.

При апеляційному перегляді справи
встановлено, що 05.12.2013 відповідачем
прийняте податкове
повідомлення-рішення №, яким
позивачу за порушення «Положення про
ведення касових операцій і
національній валюті України», на
підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3
статті 54 Податкового кодексу України
та згідно з частиною першою статті 1
Указу Президента України №436/95 від
12.06.1995 застосовані штрафні санкції у
розмірі 1311450,00 грн.

Передумовою прийняття спірного
повідомлення-рішення та застосування
штрафних санкцій став акт
№0579/01/01/22/291420029 від 25.11.2013 фактичної
перевірки господарської одиниці -
магазину позивача, розташованого за
адресою: м.Сімферополь, вул.Лермонтова
25, в якому зазначено про
неправильність заповнення позивачем
книги доходів, а також зафіксовано, що
після роз'яснення порядку заповнення
книги доходів, позивачем внесено всі
записи.

Відповідно до положень статті 86
Податкового кодексу України
результати перевірок (крім камеральних
та електронних перевірок), зокрема,
фактичних перевірок, оформлюються у
формі акта або довідки, які
підписуються посадовими особами
контролюючого органу та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка. Акт (довідка), складений за
результатами перевірки та підписаний
посадовими особами, які проводили
перевірку, у строки визначені цим
Кодексом, надається платнику податків
або його законному представнику, який
зобов'язаний його підписати. Та лише за
умов вручення платнику податків акта
перевірки у порядку, передбаченому
статтею 58 Податкового кодексу України,
для надсилання (вручення) податкових
повідомлень-рішень (за результатами
фактичної перевірки - з дня реєстрації
(надходження) акта такої перевірки до
контролюючого органу за основним
місцем обліку платника податків),
керівником контролюючого органу (його
заступником) протягом десяти робочих
днів з дня, наступного за днем вручення
платнику податків такого акта
перевірки, приймається податкове
повідомлення-рішення.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідачем не були надані докази
існування, передбачених статтями 80, 81
Податкового кодексу України, підстав
для проведення 25.11.2013 фактичної
(будь-якої іншої) перевірки позивача.
Ним також не були надані докази
існування передбачених статтею 86
Податкового кодексу України підстав
для оформлення 25.11.2013 будь-яких актів
за результатами проведення перевірки
позивача, їх надання (надіслання) на
адресу останнього, прийняття
податкового повідомлення - рішення
щодо застосування штрафних санкцій.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У порушенні вимог частини першої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, відповідачем не
доведено обставини, на яких
ґрунтуються його заперечення.

З огляду на припис наведеної норми
процесуального права при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків донараховані
грошові зобов'язання, презумується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше.

Оцінюючи дії Державної податкової
інспекції у місті Алушті Головного
управління Міндоходів в Автономній
Республіці Крим щодо прийняття
спірного повідомлення-рішення №
від 05.12.2013, суд повинен керуватися
вимогами частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України та перевіряти, чи прийняті
(вчинені) вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Стаття 19 Конституції України
зобов'язує орган влади діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, "на підставі"означає, що
суб'єкт владних повноважень повинний
бути утворений у порядку, визначеному
Конституцією та законами України та
зобов'язаний діяти на виконання закону,
за умов та обставин, визначених ним.

Отже, "у межах
повноважень"означає, що суб'єкт владних
повноважень повинен вчиняти дії, не
виходячи за межі прав та обов'язків,
встановлених законами.

Отже, "у спосіб"означає, що суб'єкт
владних повноважень зобов'язаний
дотримуватися встановленої законом
процедури вчинення дії, і повинен
обирати лише встановлені законом
способи правомірної поведінки при
реалізації своїх владних повноважень.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про задоволення позовних вимог,
оскільки відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, при прийнятті податкового
повідомлення-рішення від 05.12.2013 №,
яким до позивача застосовані штрафні
санкції у розмірі 1311450,00 грн., діяв не в
порядку статті 19 Конституції України,
тобто, не на підставі діючого
законодавства України.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які спростували б висновки суду першої
інстанції.

Суд першої інстанції повно та
правильно з'ясував характер спірних
правовідносин, правильно застосував
зазначені норми матеріального права,
що підлягають застосуванню, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими при розгляді
справи.

Доводи апеляційної скарги щодо
неправильного застосування норм
матеріального та процесуального права
висновків суду першої інстанції не
спростовують, оскільки ґрунтуються на
невірному трактуванні відповідачем
наведених правових норм.

Враховуючи те, що посилання
відповідача в апеляційній скарзі на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права не знайшли свого
підтвердження при розгляді даної
справи, а судом першої інстанції повно
та всебічно перевірені надані
сторонами докази, дана їм належна
оцінка у рішенні, яке належним чином
мотивовано і за своїм змістом та формою
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону, апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
судове рішення - без змін.

Суд першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, ретельно
дослідив наявні докази, дав їм належну
оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення відповідно до
вимог матеріального та процесуального
права, рішення не може бути змінено чи
скасовано з підстав, що викладені в
апеляційній скарзі.

Керуючись статтями 195, 196, пунктом 1
частини першої статті 198, статтею 200,
пунктом 1 частини першої статті 205,
статтями 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Алушті
Головного управління Міндоходів в
Автономній Республіці Крим залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
27.01.2014 у справі № 801/11585/13-а залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, передбачені статтею
212 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст судового рішення
виготовлений 11 березня 2014 р.

Головуючий суддя підпис
Г.М. Іщенко

Судді підпис
В.А.Омельченко

підпис М.А.Санакоєва

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
Г.М. Іщенко