Справа № К/9991/76125/11-С
Суддя: Амєлін С.Є.
Дата ухвалення: 2014-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/76125/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Амєліна С.Є. - головуючого,

Кобилянського М.Г.,

Юрченка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на ухвалу судді
Приморського районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 25
липня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 жовтня 2011 року в справі за її
позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Приморського району Маріупольської
міської ради Донецької області про
стягнення грошової допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку,

в с т а н о в и л а :

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернулася в
суд з адміністративним позовом, в якому
зазначала, що відповідно до статей 13, 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» має право на допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.
Проте відповідач протягом 2009-2011 років
сплачував зазначену допомогу в іншому
розмірі, внаслідок чого виникла
заборгованість, яку просила стягнути.

Ухвалою судді Приморського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 25 липня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 жовтня 2011
року, позовну заяву залишено без
розгляду.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права, позивач ставить питання про
скасування судових рішень та ухвалення
нового про задоволення позовних вимог.

Перевіривши правильність застосування
апеляційним судом норм процесуального
права колегія суддів приходить до
висновку про те, що касаційна скарга
підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

Згідно статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Залишаючи позовну заяву без розгляду
суддя районного суду виходив з того, що
позивачем пропущено місячний строк
звернення до суду встановлений
частиною п'ятою статті 99 Кодексу,
оскільки грошова допомога їй
призначена у листопаді 2009 року, отже з
цього часу вона знала про її розмір та у
разі незгоди з ним мала можливість
звернутися в суд у встановлений строк.
У зв'язку з відсутністю доказів
поважності причин пропуску
процесуального строку він не може бути
визнаним поважним.

Залишаючи без змін ухвалу судді першої
інстанції апеляційний суд виходив з
того, що позивачем без поважних причин
пропущено шестимісячний строк
звернення до суду.

Проте такі висновки є помилковими.

Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
виплачується щомісяця з дня
призначення допомоги по догляду за
дитиною по день досягнення дитиною
вказаного віку включно (частина перша
статті 14 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»).

Таким чином, допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку є періодичним платежем.

Враховуючи викладене, суддя суду
першої інстанції прийшов до
помилкового висновку про пропущення
позивачем строку звернення до суду з
позовом про перерахунок щомісячної
допомоги у межах шести місяців до дати
звернення до суду.

Позивач звернувся до суду з позовом 15
червня 2011 року, тому позовні вимоги у
межах шестимісячного строку назад від
зазначеної дати, тобто з 15 грудня 2010
року, не можуть вважатися такими, що
подані з пропущенням зазначеного
строку звернення до суду, та підлягають
судовому розгляду з постановленням
судового рішення по суті заявлених
вимог за цей період.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Допущені судами порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи відповідно до частини
другої статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування судових
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій і направлення справи на
новий судовий розгляд.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Ухвалу судді Приморського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 25 липня 2011 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 жовтня 2011
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь, у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:С.Є. Амєлін /підпис/ М.Г.
Кобилянський /підпис/ В.В. Юрченко
/підпис/