Справа № 816/4/14
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 р.Справа № 816/4/14

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , П'янової Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Лубенської об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 22.01.2014р. по
справі № 816/4/14 за позовом ОСОБА_1 до
Лубенської об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про скасування вимоги про
сплату боргу та заборону вчиняти певні
дії,-

ВСТАНОВИЛА:

08 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Лубенської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про скасування вимоги
Лубенської ОДПІ № ф-17/58 від 13 листопада
2013 року про сплату боргу по єдиному
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на суму 5876,53 грн.
та заборону Лубенській ОДПІ вчиняти
будь-які дії, направлені на стягнення з
нього будь-яких сум по сплаті єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування надалі.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 22.01.2014р.
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Лубенської об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про скасування вимоги про
сплату боргу та заборону вчиняти певні
дії було задоволено частково.

Вимогу Лубенської ОДПІ № ф-17/58 від 13
листопада 2013 року було визнано
протиправною та скасовано. У
задоволенні решти позовних вимог було
відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
22.01.2014р. та прийняти нове судове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Позивачем було надано заперечення на
апеляційну скаргу та викладено свій
погляд на обставини справи та вказано,
що апеляційна скарга є безпідставною, а
тому підлягає залишенню без
задоволення.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були повідомлені належним
чином про дату, час та місце слухання
справи, сторонами надані заяви про
розгляд справи за їх відсутністю.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що вимоги
апеляційної скарги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа розглядається в межах
апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач зареєстрований як фізична
особа - підприємець та має статус
платника єдиного податку. Одночасно
позивач є пенсіонером за віком
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідачем, Лубенською ОДПІ,
сформувала й направила ОСОБА_1 вимогу
№ ф-17/58 від 13 листопада 2013 року про
сплату боргу зі сплати єдиного внеску
в розмірі 5876,53 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково позов, виходив з того, що
позивач, як пенсіонер за віком, не є
платником єдиного внеску, що також було
доведено рішеннями судів, тому
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не було доведено
правомірності вимог про сплату боргу.

Колегія суддів погоджується з таким
висновками суду першої інстанції та
зазначає.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі -
Закон №2464) визначено правові та
організаційні засади забезпечення
збору та обліку єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону
№2464-VI (яка набрала чинності 06.08.2011 р.)
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті (тобто фізичні особи
- підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування), які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Ані до суду першої інстанції ані до
суду апеляційної інстанції не було
надано доказів того, що позивач у
відповідності до вимог ст.12 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон №1058) укладав договір про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Стаття 1 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991року,
передбачає, що громадяни України мають
право на державне пенсійне
забезпечення за віком, по інвалідності,
у зв'язку з втратою годувальника та в
інших випадках, передбачених цим
Законом. За цим Законом призначаються:
а) трудові пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років (статті 2
вказаного закону). Право на пенсію за
віком мають чоловіки - після досягнення
60 років і при стажі роботи не менше 25
років, жінки - після досягнення 55 років
і при стажі роботи не менше 20 років
(статті 12 закону). Згідно ст. 15 розділу
ІІ (Пенсії за віком) Закону України «Про
пенсійне забезпечення» умови, норми та
порядок пенсійного забезпечення
громадян, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи,
визначаються Законом Української РСР
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» або їм
надається право на одержання пенсій на
підставах, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 55 («Умови надання пенсій за
віком особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення») Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Відповідно до ч.1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», пенсіонер це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію.

У зв'язку з тим, що позивач отримує
пенсію за віком, а ч.4 ст.4 Закону №2464 не
пов'язує звільнення від сплати єдиного
внеску із досягненням особою певного
віку, а передбачає звільнення від
сплати внеску всіх пенсіонерів за
віком, позивач не повинен сплачувати за
себе єдиний внесок.

Також, колегія судів зазначає, що у
вищезазначеній нормі законодавцем не
виключені особи, які є пенсіонерами та
отримують пенсію за віком на пільгових
умовах.

Разом з цим колегія судів вказує на те,
що 25 квітня 2013 року постановою
Полтавського окружного
адміністративного суду у справі №
816/1693/13-а, що набрала законної сили 09
липня 2013 року, було задоволено позов
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Лубнах та Лубенському
районі Полтавської області про
скасування вимоги про сплату боргу та
вказану вимогу скасовано як
протиправну. Дана постанова
залишена без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 09 липня 2013
року.

Вказаною постановою встановлено,
що вимоги державних органів щодо
сплати ОСОБА_1 єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, дії з
нарахування йому такого внеску, є
протиправними, оскільки будучи
пенсіонером - підприємцем ОСОБА_1
правомірно користується пільгою,
передбаченою ч. 4 ст. 4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують, оскільки
оскаржувана вимога винесена з
порушенням вимог Закону №2464, а тому є
протиправною та підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лубенської
об`єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 22.01.2014р. по
справі № 816/4/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Чалий І.С.Судді
Зеленський В.В. П’янова Я.В.