Справа № 803/143/14
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2014 року Справа № 803/143/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.

при секретарі судового засідання Новак
Л.О.,

з участю представника позивача Тарана
О.П.,

представників відповідача Ягодинської
митниці Міндоходів України Пивовара
В.В., Трофімука І.В.,

представника відповідача Головного
управління Державної казначейської
служби України у Волинській області
Соловей В.С.,

прокурора Квятковського М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Клеодора-М» до
Ягодинської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Волинській області про визнання дій
неправомірними, скасування рішення про
коригування митної вартості товарів
№205000006/2013/000132/1 від 20.12.2013 року, картки
відмови у прийнятті митної декларації
№205000004/2013/00011 від 20.12.2013 року,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Клеодора-М» (далі -
ТзОВ «Клеодора-М») звернулося з
адміністративним позовом до
Ягодинської митниці Міндоходів (далі -
Ягодинська митниця, відповідач-1),
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Волинській області (далі - ГУДКСУ у
Волинській області, відповідач-2) про
визнання дій неправомірними,
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів №205000006/2013/000132/1
від 20.12.2013 року, картки відмови у
прийнятті митної декларації
№205000004/2013/00011 від 20.12.2013 року та
стягнення надмірно сплачених коштів за
митне оформлення товарів - мито в сумі
13653,97 грн. та податок на додану вартість
в сумі 30038,72 грн.

Ухвалою суду від 07.02.2014 року
адміністративний позов в частині
стягнення з Державного бюджету України
на користь ТзОВ «Клеодора-М» митних
платежів в сумі 43692,69 грн. залишено без
розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Ягодинською митницею необґрунтовано
та неправомірно було відмовлено у
здійсненні митного оформлення кузова
до легкового автомобіля MERCEDES BENZ, модель
W463, що використовувався, 2012 року
випуску, номер кузова: НОМЕР_1, тип
кузова - універсал, чорного кольору,
придбаного позивачем.

ТзОВ «Клеодора-М» через представника
для митного оформлення й митного
контролю товарів та транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон, було надано відповідачу-1 усі
необхідні документи.

Зазначає, що на кузові відсутні: двигун
у зборі, передня і задня підвіска в
зборі, трансмісія, поливна система,
паливний бак, паливний насос, передні
та задні фари, кермо, керівна рейка,
щиток вимірювальних приладів, коробка
передач, система запалювання, глушіння.
Для визначення митної вартості
декларант обрав 2ґ резервний метод
визначення митної вартості товару,
передбачений статтею 64 Митного кодексу
України. Згідно наданих документів у
графі 45 митної декларації позивачем
було вказано митну вартість товару
37560,00 євро (409946,44 грн.), визначену з
джерела інформації, а саме каталогу
«SchwackeListe» 08/13 ст.2749, ВМД №205060000/2013/021538
від 21.08.2013 року.

За результатами розгляду 20.12.2013 року
відповідачем-1 було прийнято рішення
про коригування митної вартості
товарів №205000006/2013/000132/1, яким було
скориговано митну вартість даного
товару та визначено її в сумі 50070,00 євро
(546486,11 грн.) у зв'язку з тим, що подані для
підтвердження митної вартості товару
документи не містять усіх даних,
необхідних для обраного декларантом
методу, а неподання експортної
декларації та поданий декларантом
висновок експертного
атотоварознавчого дослідження не дає
змоги перевірити достовірність
заявленої митної вартості. За
результатами проведеної процедури
консультації з декларантом досягнуто
згоди щодо неможливості застосування
методу 2а та методу 2б з причини
відсутності у митного органу та
декларанта інформації про ідентичні та
подібні (аналогічні) товару, та методу
2в та 2г з причини відсутності вартісної
основи для розрахунку митної вартості.
Митну вартість товару визначено за
резервним методом на підставі
методики товарознавчої експертизи з
врахуванням каталогу «SchwackeListe» 08/13 ст.
2749, згідно якого вартість автомобіля
марки MERCEDES BENZ, модель W463, 2012 року
випуску становить 62550,00 євро.

20.12.2013 року позивач отримав від митного
органу картку відмови в прийнятті
митної декларації №205000004/2013/00011 з
причин невідповідності заповнення
граф 12,45 ВМД вимогам пунктів 2,3 статті 53
Митного кодексу України, неподання
документів, що містять додаткові
відомості, необхідні для підтвердження
заявленої митної вартості.

Зазначає, що перелік документів,
поданий через декларанта для митного
оформлення був повним та відповідав
вимогам Митного кодексу України.
Згідно даних документів митна вартість
товару становить 37560,00 євро (409946,44 грн.).
Відповідно до висновку експерта
вартість кузова до легкового
автомобіля марки MERCEDES BENZ, модель W463, 2012
року становить 56% вартості автомобіля ,
що складає 56% від 62550,00 євро, тобто 27522,00
євро.

Проте, щоб не виникало суперечок з
митним органом позивачем було подано
декларацію, де вказано вартість товару
в сумі 37560,00 євро, при цьому окрім
контрактної вартості та висновків
експертів позивач також керувався
вартістю, вказаною у ВМД №205060000/2013/021538
від 21.08.2013 року, де розмитнювався
аналогічний товар.

Таким чином, різниця між митною
вартістю, визначеною митницею, та
митною вартістю, визначеною
декларантом становить 12510,00 євро на
користь першої. З метою подальшого
збуту придбаного товару 23.12.2013 року
позивачем через представника подано
для митного оформлення товару нову ВМД
№205060000/2013/030158, вказавши у ній митну
вартість, визначену посадовими особами
відповідача Ягодинської митниці. Митне
оформлення у цьому випадку проводилось
із застосуванням гарантійних
зобов'язань - грошової застави.

За таких обставин, вважає, що у
Ягодинської митниці не було підстав
для відмови у митному оформленні
товару через невідповідність
заповнення граф 12, 45 ВМД вимогам статті
53 Митного кодексу України.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги з
підстав, викладених з позовній заяві,
додатково пояснили, що експортну
декларацію відповідачу-1 неможливо
було надати через її відсутність у ТзОВ
«Клеодора-М». Зазначили, що позивач
звертався із офіційним листом до
контрагента, у якого придбавався
імпортований товар, із проханням
надати експортну декларацію, проте,
декларації надані не були. Також
вказують на те, що інформація про
підтвердження числового значення
складових митної вартості товару, яка
вимагалась митним органом, містилась у
висновку експертного авторизованого
дослідження, що надавався відповідачу-1
під час митного оформлення товару. В
зв'язку з чим вважають, що товариством
надано всі документи, що дають
можливість визначити митну вартість за
обраним декларантом методом
визначення митної вартості товарів.
Просили визнати неправомірними дії
Ягодинської митниці щодо прийняття
картки відмови та рішення про
коригування митної вартості, скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів №205000006/2013/000132/1 від
20.12.2013 року, картку відмови у прийнятті
митної декларації №205000004/2013/00011 від
20.12.2013 року.

Представник відповідача-1 Ягодинської
митниці в поданому письмовому
запереченні від 06.02.2014 року та в
судовому засіданні пред'явлені позовні
вимоги заперечив з наступних підстав.

Під час митного оформлення товару,
задекларованого ТзОВ «Клеодора-М», у
митного органу виникли сумніви щодо
достовірності наданих декларантом до
митного оформлення відомостей.
Зокрема, контракт №01-09/02 від 02.09.2013 року,
на виконання якого здійснювалося митне
оформлення, укладений між сторонами, що
розташовані у різних частинах світу
(Республіка Панама і Україна), а також
документи, що подані для підтвердження
митної вартості, не містять усіх
необхідних даних, необхідних для
розрахунку числового значення
складових митної вартості.

Декларанту було запропоновано надати
копію декларації країни відправлення,
висновки про якісні та вартісні
характеристики товару, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, про що зроблено
відмітку у відповідній графі ДМВ від
17.12.2013 року №205060000/2013/029796. На звороті
вказаної ДМВ декларантом було зроблено
запис: «експортну декларацію надати не
маю можливості, розрахунок вартості
вважаю поданим у висновку експерта від
06.12.2013 року №8546 та від 17.12.2013 року №1909».
Вважає некоректним посиланні позивача
на висновок експерта від 06.12.2013 року
№8546, оскільки він стосується іншого
транспортного засобу та не містить
вартісних показників, зазначає, що у
висновку від 17.12.2013 року №1909 за основу
беруться дані, що зазначені у висновку
№8546, а вартість товару, зазначена у
ньому відрізняється від тієї, що
заявлена декларантом, а тому він не
може братися до уваги.

На підставі викладеного, посадовою
особою органу доходів і зборів 20.12.2013
року було прийняте рішення про
коригування митної вартості
№205000006/2013/000132/1.

У зв'язку з неподанням копії декларації
країни відправлення посадовою особою
митного органу 20.12.2013 року була
винесена картка відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №205000004/2013/0001.

На підставі вищевикладеного, вважає, що
рішення про коригування митної
вартості від 20.12.2013 року №205000006/2013/000132/1
та картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
20.12.2013 року №205000004/2013/00011 прийняті у
відповідності до вимог Митного кодексу
України, а тому просить в задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач-2 ГУДКСУ у Волинській
області в поданому письмовому
запереченні від 27.01.2014 року №15-08/108-665 та
представник відповідача-2 у судовому
засіданні заперечили проти позову.
Вказують, що на виконання Бюджетного
кодексу України розроблено Порядок
повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до державного та
місцевих бюджетів, який затверджений
наказом Міністерства фінансів України
від 03.09.2013 року №787. Разом з тим
зазначає, що позивач не надав жодних
доказів, які б підтверджували факт
перерахування надмірно сплачених
коштів до Державного бюджету України, а
тому підстави для стягнення надмірно
сплачених коштів за митне оформлення
товарів - мита в сумі 13653,97 грн., та
податку на додану вартість в сумі 30038,72
грн. відсутні. Просив в задоволенні
позову відмовити повністю.

Прокурор в судовому засіданні
адміністративний позов не визнав,
просив в задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачем 17.12.2013
року до підрозділу митного оформлення
митного поста «Ковель» через
представника-декларанта було подано
для митного оформлення кузов до
легкового автомобіля MERCEDES BENZ, модель
W463, що використовувався, 2012 року
випуску, номер кузова: НОМЕР_1, тип
кузова - універсал, чорного кольору,
придбаного позивачем згідно контракту
купівлі-продажу від 02.09.2013 року №01-09/02.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується представниками сторін,
декларантом для митного оформлення
товару були подані: уніфікована митна
квитанція МД-1 серії 20502Е №0371727 від
14.12.2013 року; картка обліку особи, яка
здійснює операції з товарами
№205/2012/0000447 від 28.11.2012 року; висновок
експертного дослідження №10936 від 16.12.2013
року; висновок експертного
автотоварознавчого дослідження від
06.12.2013 року №8546; висновок про оцінку
кузова автомобіля марки MERCEDES BENZ від
17.12.2013 року №1909; рахунок-фактура
(інвойс) від 12.12.2013 року №2337К; довідка
про відсутність за межами України
валютних цінностей та майна від 01.10.2013
року №; рішення державного
підприємства «Волинський
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» (далі - ДП «Волинський
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації») від 16.12.2013 року №3228д/2-5;
рішення ДП «Волинський
науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації» від 01.11.2011 року №3449с/2-5;
інформація про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару від 12.12.2013 року; заяву від 16.12.2013
року №273/607; акт проведення фізичного
огляду транспортного засобу від 16.12.2013
року №205060000/2013/029458; митну декларацію
від 17.12.2013 року; копію сторінки 2749
каталогу SchwackeListe 08/13.

В графах 12 та 45 ВМД від 17.12.2013 року
№205060000/2013/029796 декларантом вказано
митну вартість товару у розмірі 37560,00
євро, що становить 413579,06 грн. (по курсу
НБУ 11,011157 грн./євро), визначену за
резервним методом визначення митної
вартості, що передбачений статтею 64
Митного кодексу України, на підставі
Методики товарознавчої експертизи із
врахуванням каталогу SchwackeListe 08/13, ВМД
від 21.08.2013 №205060000/2013/021538.

Судом встановлено, що за результатами
проведеної процедури консультації з
декларантом досягнуто згоди щодо
неможливості застосування методу 2а та
методу 2б з причини відсутності у
митного органу та декларанта
інформації про ідентичні та подібні
(аналогічні) товару, та методу 2в та 2г з
причини відсутності вартісної основи
для розрахунку митної вартості. Митну
вартість товару визначено за резервним
методом на підставі методики
товарознавчої експертизи з
врахуванням каталогу «SchwackeListe» 08/13 ст.
2749, згідно якого вартість автомобіля
марки MERCEDES BENZ, модель W463, 2012 року
випуску становить 62550,00 євро.

На підставі частини шостої статті 54
Митного кодексу України Ягодинською
митницею прийнято рішення про
коригування митної вартості від 20.12.2013
року №205000006/2013/000132/1, яким встановлено
митну вартість товару на рівні 50040,00
євро, що становить 546486,11 грн. (по курсу
НБУ 11,01115 грн./євро).

Митну вартість визначено Ягодинською
митницею за резервним методом згідно
із статтею 64 Митного кодексу України у
зв'язку з тим, що подані для
підтвердження митної вартості товару
документи не містять усіх даних,
необхідних для обраного декларантом
методу, а неподання експортної
декларації та поданий декларантом
висновок експертного
автотоварознавчого дослідження не дає
змоги перевірити достовірність
заявленої митної вартості.

В ході судового розгляду даної справи
було встановлено, що коригування
митної вартості товару посадовою
особою органу доходів і зборів було
здійснено на підставі Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України та Фондом держмайна
України від 24.11.2003 року №142/5/2092, шляхом
віднімання вартості відсутніх
запчастин на підставі даних щодо
митного оформлення аналогічних
складників.

Як слідує із матеріалів справи, у графі
«Для відміток митного органу» ДМВ від
17.12.2013 року №205060000/2013/029796 у декларанта
вимагались додаткові документи, на
підставі яких митна вартість може бути
визнана, а саме: копія декларації
країни відправлення; документальна
інформація щодо підтвердження
числового значення складових митної
вартості товару, на підставі яких
проводився розрахунок митної вартості
товар, визначеної та заявленої
декларантом (числове значення
заявленої митної вартості).

З оглянутої в судовому засіданні ДМВ
вбачається, що на зворотньому боці
декларантом було зроблено запис:
«Експортну декларацію надати не маю
можливості. Розрахунок вартості вважаю
поданим у висновку експерта №8546 від
06.12.2013 року та №1909 від 17.12.2013 року».

Судом встановлено, що 20.12.2013 року
Ягодинською митницею було відмовлено у
митному оформленні товару та видано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№205000004/2013/00011.

Різниця між митною вартістю,
визначеною відповідачем, та митною
вартістю, визначеною декларантом за
другорядним методом, склала 43692,69 грн.

В зв'язку з вищевикладеним, 23.12.2013 року
позивачем через декларанта подано нову
ВМД №205060000/2013/0030158, вказавши у графах 12
та 45 якої, митну вартість, визначену
органом доходів і зборів. Митне
оформлення проведено за резервним
методом із застосуванням гарантійних
зобов'язань - грошової застави.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із частиною першою статті 51
Митного кодексу України митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Частинами першою та другою статті 53
Митного кодексу України визначено, що у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Надані позивачем письмові докази
підтверджують, що визначення митної
вартості кузова до легкового
автомобіля MERCEDES BENZ, який імпортувався
за ВМД від 17.12.2013 року 205060000/2013/029796,
здійснювалося декларантом за
резервним методом в порядку,
визначеному статтею 64 Митного кодексу
України, на підставі Методики
товарознавчої експертизи згідно
висновку експертного дослідження від
17.12.2013 року №1909 кузова автомобіля MERCEDES
BENZ, модель W463, номер кузова: НОМЕР_1,
висновку експортного
автотоварознавчого дослідження від
06.12.2013 року №8546, із врахуванням
каталогу SchwackeListe 08/13 та вартості
аналогічного товару, вказаної у ВМД від
21.08.2013 року №205060000/2013/021538.

Згідно із приписами статті 54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої
статті 55 Митного кодексу України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити, зокрема, вичерпний перелік
вимог щодо надання додаткових
документів, передбачених частиною
третьою статті 53 цього Кодексу, за
умови надання яких митна вартість може
бути визнана органом доходів і зборів.

Згідно із статтею 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями статей 59 і 60 цього
Кодексу за основу для її визначення
може братися або ціна, за якою
ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи. У разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, встановлених статтею 64 цього
Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України
визначено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Судом встановлено, що декларуючи
договірну вартість товару згідно із
ВМД від 17.12.2013 року №205060000/2013/029796 тобто,
за другорядним резервним методом,
встановленим статтею 64 Митного кодексу
України, позивач керувався інформацією
з каталогу SchwackeListe 08/13 стор. 2749, згідно
якого вартість автомобіля марки MERCEDES
BENZ, модель W463, 2012 року випуску становить
62550,00 євро; висновком експертного
дослідження від 17.12.2013 року №1909,
висновком експортного
автотоварознавчого дослідження від
06.12.2013 року №8546, ВМД від 21.08.2013 року
№205060000/2013/021538.

Пунктом 2 частини шостої статті 54
Митного кодексу України встановлено,
що орган доходів і зборів може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Згідно із частиною сьомою статті 55
Митного кодексу України у випадку
незгоди декларанта або уповноваженої
ним особи з рішенням органу доходів і
зборів про коригування заявленої
митної вартості товарів орган доходів
і зборів за зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу.
Строк дії таких гарантій не може
перевищувати 90 календарних днів з дня
випуску товарів.

Разом з тим, відповідно до частини
восьмої статті 55 Митного кодексу
України протягом 80 днів з дня випуску
товарів декларант або уповноважена ним
особа може надати органу доходів і
зборів додаткові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товарів, що декларуються.

З оскаржуваної картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 20.12.2013
року №205000004/2013/00011 вбачається, що
причиною відмови у митному оформленні
товарів стала невідповідність
заповнення граф 12, 45 ВМД вимогам пункту
2, 3 статті 53 Митного кодексу України,
неподання документів, що містять
додаткові відомості, необхідних для
підтвердження заявленої митної
вартості.

Проте, позивачем було надано митному
органу всі документи, передбачені
статтею 53 Митного кодексу України, що
дають можливість визначити митну
вартість за другорядним резервним
методом визначення митної вартості
товару.

У судовому засіданні представником
відповідача-1 Ягодинської митниці не
наведено переконливих доказів
стосовно того, що числове значення
складових заявленої митної вартості
товару не може бути визначене на
підставі висновків експертного
дослідження від 17.12.2013 року №1909,
експортного автотоварознавчого
дослідження від 06.12.2013 року №8546, які
були подані декларантом для митного
оформлення товару, що імпортувався.

Разом з тим, в ході судового розгляду
даної адміністративної справи
з'ясовано та підтверджено наявними в
матеріалах справи доказами, що позивач
з метою надання витребовуваних органом
доходів і зборів документів, а саме:
митної декларації країни відправлення,
звертався до контрагента, у якого
придбавався імпортований товар, із
проханням надати експортну декларацію.

Як слідує із отриманої позивачем
відповіді від 05.02.2014 року, прохання ТзОВ
«Клеодора-М» про надання експортних
декларацій задоволено не було,
оскільки товари, які отримує позивач за
контрактом №01-09/02 від 02.09.2013 року,
надсилаються саме із зони Євросоюзу і
мають походження з країн ЄС, при цьому з
01.07.2009 року митними органами ЄС, для
оформлення приймаються експортні
декларації виключно в електронному
вигляді. Згідно правил міжнародної
торгівлі ІНКОТЕРМС 2000 товар вартістю
до 1000 євро та вагою до 1000 кг не потребує
оформлення експортної декларації. На
підставі цього, фірма-продавець не
рахує важливим та потрібним оформлення
декларації взагалі. Також контрагент,
який продав позивачу товар, зазначає,
що оформлення експортної декларації
необхідно для підтвердження заявленої
нульової ставки ПДВ. Тобто оформлення
експортної декларації є важливим та
необхідним, якщо нею плануєтьтся
відшкодування ПДВ. Крім того, виникають
додаткові витрати при оформленні
експортної декларації. Так як фірма не
планує відшкодування ПДВ, то вона не
рахує за потрібне оформлювати
експортну декларацію та нести
додаткові витрати, які виникатимуть
при її оформленні. Крім того, зазначає,
що експортна декларація в рамках
зовнішньоторговельної угоди - це
документ , який оформляється в момент
експортного митного оформлення перед
вивезенням товару. Таким чином можна
визначити експортну декларацію як
формальну заяву з наданням усіх
відомостей про експортовані товари, а
саме: комплект документів,
пропонованих на митниці, в тому числі
митна декларанія, декларація митної
вартості та інші документи, які містять
необхідні відомості про товари, що
вивозяться. Згідно правил ІНКОТЕРМС 2000
експортну декларацію повинен оформити
продавець товару чи покупець за умовою
EXW, якщо інше не зазначено в
зовнішньоторговельному контракті),
проте, згідно розділу 3 пункту «а»
контракту №01-09/02 від 02.09.2013 року
продавець поставляє товар на умовах DAF,
і оформлення та надання експортної
декларації контрактом не передбачено.

Суд не заперечує права митного органу
щодо самостійного визначення митної
вартості товарів, однак, це повинно
відбуватись із дотриманням чинного
законодавства, з використанням
повноважень, обґрунтовано, тобто з
врахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дій), з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації, з
врахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення.

В даному випадку при прийнятті
оскаржуваного рішення та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України органом доходів і
зборів в повній мірі не виконані
вищезазначені норми.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що рішення про коригування
митної вартості товарів від 20.12.2013 року
№205000006/2013/000132/1 та картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 20.12.2013
року №205000004/2013/00011 винесені з
порушенням вимог чинного митного
законодавства, є протиправними та
підлягають скасуванню.

Разом з тим, суд не вбачає правових
підстав для задоволення позову в
частині визнання неправомірними дій
Ягодинської митниці по прийняттю
рішення від 20.12.2013 року №205000006/2013/000132/1
про коригування митної вартості
товарів та картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 20.12.2013 року
№205000004/2013/00011, оскільки
публічно-правовий спір між сторонами
фактично виник з приводу прийняття
оспорюваних позивачем рішень, яким суд
дав правову оцінку, а скасування
рішення суб'єкта владних повноважень
не потребує визнання незаконними дій
щодо його прийняття.

За таких обставин суд вважає, що
безпосередньо діями відповідача права
та законні інтереси позивача порушені
не були, а відтак позов в обумовленій
частині до задоволення не підлягає.

Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Судом також приймається до уваги, що
відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до частин першої, другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам
відповідач-1 Ягодинська митниця як
суб'єкт владних повноважень не надав
суду достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення, і не
довів правомірності прийняття рішення
про коригування митної вартості
товарів від 20.12.2013 року №205000006/2013/000132/1
та картки відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
20.12.2013 року №205000004/2013/00011, а тому
адміністративний позов в цій частині, з
врахуванням повноважень суду при
вирішенні справи, встановлених
частиною другою статті 162 КАС України,
підлягає до задоволення шляхом
визнання протиправними та скасування
даних рішень.

Відповідно до частини третьої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України з Державного бюджету України
слід стягнути понесені позивачем
витрати по сплаті судового збору
відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 11, 17, 158, частиною
третьою статті 160, статтями 162, 163, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Митного кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Ягодинської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів №205000006/2013/000132/1 від
20.12.2013 року.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
Ягодинської митниці Міндоходів
№205000004/2013/00011 від 20.12.2013 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Клеодора-М» 48 (сорок
вісім грн. 72 коп. витрат по сплаті
судового збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої буде виготовлено 05 березня
2014 року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
О. А. Лозовський