Справа № 827/661/13-а
Суддя: Дудкіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Постанова

Іменем України

Справа № 827/661/13-а

27.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Дудкіної Т.М.,

суддів Омельченка В. А. ,

Іщенко Г.М.

секретар судового засідання
Кисельова В. В.

за участю сторін:

представник позивача, Державного
підприємства "Севастопольський
морський торговельний порт"-
Дем'яненко Володимир Юрійович,
довіреність № ДВ-03 від 09.01.14

представник позивача, Державного
підприємства "Севастопольський
морський торговельний порт"- Жих
Тетяна Юріївна, довіреність № ДВ-40 від
05.12.14

представник відповідача, Державної
фінансової інспекції в м.Севастополі-
Бойко Олена Анатоліївна, довіреність №
27-25-14-14/9 від 08.01.14

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства
"Севастопольський морський
торговельний порт" на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Севастополь (суддя Кравченко М.М.
) від 12.09.13 у справі № 827/661/13-а

за позовом Державного підприємства
"Севастопольський морський
торговельний порт" (пл. Нахімова,
5,м.Севастополь,99011)

до Державної фінансової інспекції в
м.Севастополі (вул. Будіщева, буд. 9, м.
Севастополь,99001)

про визнання протиправними та
скасування письмових вимог,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство
"Севастопольский морський
торговельний порт"
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Державної фінансової
інспекції в м.Севастополі, уточнивши
позовні вимоги, просило визнати
протиправними та скасувати пункти 3 та 4
письмової вимоги №27-25-14-14/388 про
усунення порушень Державної
фінансової інспекції в м.Севастополі в
повному обсязі.

Постановою Окружного
адміністративного суду у м.
Севастополі від 12 вересня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

На вказане судове рішення позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову про
задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального прав
при ухваленні постанови, а також
неповним з'ясуванням обставин справи.

У судовому засіданні представники
позивача підтримали апеляційну скаргу
з підстав, викладених у ній.

Представник відповідача просила
скаргу залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін.

Колегія суддів, вислухавши
представників сторін вивчивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правову оцінку обставин у справі та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
Державною фінансовою інспекцією м.
Севастополя була розпочата
позапланова ревізія ДП
"Севастопольський морської
торговельний порт" на підставі ухвали
слідчого судді Ленінського районного
суду з 10 грудня 2012 року, яка була
призупинена з 28 грудня 2012 року до 08
січня 2013 року та строк якої був
продовжений з 09 до 16 січня 2013 року.

За результатами ревізії відповідачем
складено акт від 23.01.2013р. № 06-21/18.

На підставі акту ревізії відповідачем
на адресу позивача скерована вимога
№27-25-14-14/388 від 18.02.2013 р. про усунення
порушень, виявлених ревізією.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем повністю доведено
правомірність своїх дій та рішень, в
той же час, позивач не довів перед судом
обґрунтованість своїх позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з
рішенням суду першої інстанції та
переглядаючи його на відповідність
приписам статті 159 КАС України зазначає
наступне.

Як вбачається з акту ревізії та вимоги
№3 про усунення порушень, ревізією
встановлено, що:

- в порушення ч.5 ст.40 Закону України
«Про здійснення державних закупівель»
істотні умови договору закупівлі
дизельного палива від 04.01.2011 №1101/2 не
виконані постачальником з ТОВ
«Форніт». За результатами наступної
проведеної процедури закупівлі ДП
«СМТП» укладений договір від 23.03.2011
№1103/126 з ТОВ «Атан-Крим» на закупівлю
дизельного палива у кількості 7 00000 л за
ціною 9,5 грн. за л., що призвело до
збитків у сумі 630404,15 грн.;

- в порушення ч.5 ст.40 Закону України
«Про здійснення державних закупівель»
істотні умови договору закупівлі
дизельного палива від 03.08.2011 №1108/312 не
виконані постачальником ТОВ
«Атан-Крим». За результатами наступної
проведеної процедури закупівлі ДП
«СМТП» укладений договір від 03.10.2011
№1110/359 з ТОВ «Атан-Крим» на закупівлю
дизельного палива у кількості 4 00000 л.
за ціною 9,75 грн. за л., що призвело до
збитків у сумі 13340,25 грн.;

- в порушення ч.5 ст.40 Закону України
«Про здійснення державних закупівель»
істотні умови договору закупівлі
бензину від 04.01.2011 №1101/3 не виконані
постачальником ТОВ «Форніт». За
результатами наступної проведеної
процедури закупівлі ДП «СМТП»
укладений договір від 05.04.2011 №1104/141 з ПП
«Альвір» на закупівлю бензину що
призвело до збитків у сумі 44000,00 грн.;

- в порушення ч.5 ст.40 Закону України
«Про здійснення державних закупівель»
істотні умови договору закупівлі
бензину від 05.05.2011 №1104/141
постачальником ПП «Альвір» не були
виконані. За результатами наступної
проведеної процедури закупівлі ДП
«СМТП» укладений договір від 02.11.2011
№1111/402 з ТОВ «Атан-Крим» на закупівлю
бензину А-95 у кількості 30000 л за за
ціною 10,5 грн. за 1 л., та бензину А-80 у
кількості 15000 л. за ціною 9,95 грн.за 1 л.,
що призвело до збитків у сумі 18600,00 грн.;

- в порушення ст.84 Положення про
закупівлю товарів, робіт і послуг за
державні кошти, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2008 №921 істотні умови договору
закупівлі дизельного масла від 29.04.2010
№104/147 не виконані постачальником ТОВ
«Атан-Крим». За результатами наступної
проведеної процедури закупівлі ДП
«СМТП» укладений договір від 28.07.2010
№107/279 з ТОВ «Атан-Крим» на закупівлю
дизельного масла марки М-20Г2 у
кількості 18000 кг. За ціною 11,7 грн.,
дизельного масла марки М-10Г2 ЦК у
кількості 9000 кг за ціною 8,8 грн., що
призвело до збитків у сумі 22534,50 грн.;

- в порушення ч.5 ст.40 Закону України
«Про здійснення державних закупівель»
істотні умови договору закупівлі
дизельного масла від 04.01.2011 №1101/1 не
виконані постачальником ТОВ
«Атан-Крим». За результатами наступної
проведеної процедури закупівлі ДП
«СМТП» укладений договір від 19.04.2011
№1104/161 з ТОВ «Атан-Крим» на закупівлю
дизельного масла марки М-20Г2 у
кількості 15000 кг. За ціною 15,6 грн. за кг.,
дизельного масла марки М-10Г2 у
кількості 9000 кг за ціною 11,5 грн. за 1 кг.,
масло марки И-20 у кількості 600 кг. за
ціною 12,7 грн. за 1 кг., масло марки И-12 у
кількості 600 кг. за ціною 12,7 грн. за 1 кг.,
солідолу - Ж у кількості 400 кг. за ціною
17,00 грн. за 1 кг., Литлу -24 у кількості 300
кг. за ціною 10,6 грн. , що призвело до
збитків у сумі 10388,00 грн.

За вказаними порушеннями відповідач
вимагає від позивача провести
претензійно-позовну роботу з
контрагентами щодо відшкодування
збитків підприємства шляхом
повернення коштів у загальній сумі
739266,90 грн. В іншому випадку стягнути з
осіб, винних у проведенні зайвих
виплат, збитки у вказаній сумі.

Відповідно до вимоги № 4 ревізією
встановлено, що:

- в порушення п.1 ст.3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п.2.4, п.2.15
«Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 №88, п.1.7, п.2.1,
п.2.2. ДБН Д.1.1-2-99 «Вказівки з
застосування ресурсних елементних
кошторисних норм на будівельні роботи»
у акті виконаних робіт ф.КБ-2в за
серпень 2010 року (Договір від 12.04.2010
№104/111 з ПП «Гармонія-ІФ») завищено
вартість виконаних робіт на суму 1278,0
грн.;

- в порушення п.3.2.7, п.3.3.12 ДБН
Д.1.1-1-2000, затверджених наказом Держбуду
України від 27.08.00 №174 і введеними в дію з
01.10.2000 із змінами, внесеними згідно з
Доповненням, п.2.2 ДБН Д.1.1-2-99 «Вказівки з
застосування ресурсних елементних
кошторисних норм на будівельні
роботи», п.2.14, 2.15 15 «Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 №88, у акті
виконаних робіт ф.КБ-2в за серпень 2012
року по об'єкту «Демонтаж приміщення
колишнього компресорного цеху по
вул..Портова,13» (Договір підряду від
18.06.2012 №1806/205а з ПП «Аква Стоп») завищено
вартість виконаних робіт на суму 11914,34
грн.;

- в порушення п.1 ст.3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п.3.2.5, 3.2.5.1, 3.3.4, 3.3.12
ДБН Д.1.1-1-2000, затверджених наказом
Держбуду України від 27.08.00 №174 і
введеними в дію з 01.10.2000 із змінами,
внесеними згідно з Доповненням, п.2.14,
2.15 15 «Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 №88, п.4.1
Договору підряду зайво сплачено кошти
Кримському республіканському
підприємству «Бахчисарайська
пересувна механізована колона №2» за
роботи з «Будівництва відкритого
складського майданчику №2 в Інкермані»
у сумі 379284,91 грн. внаслідок включення до
проектно-кошторисної документації та
актів виконаних робіт плит ПАГ-14 за
необґрунтованою ціною, яка за
експертним висновком перевищує
середньо ринкову ціну.

За вказаними порушеннями відповідач
вимагає від позивача відобразити
дебіторську заборгованість за
невиконані роботи, не надані послуги
(різницю у вартості виконаних робіт,
послуг). Провести претензійно-позовну
роботу з підрядниками щодо
відшкодування зайвих виплат шляхом
повернення коштів або виконання
відповідного обсягу робіт чи надання
послуг на загальну суму 392477,25 грн.
збитків підприємства шляхом
повернення коштів у загальній сумі
739266,90 грн. В іншому випадку стягнути з
осіб, винних у проведенні зайвих
виплат, збитки у вказаній сумі.

Досліджуючи правомірність
оскаржуваних позивачем вимог
відповідача, колегія судів зазначає
наступне.

Стосовно отримання збитків у сумі
739266,90 грн. внаслідок невиконання
істотних умов договорів контрагентами
позивача - ТОВ «Форніт», ТОВ «Атан-Крим»
та ПП «Альвір» щодо постачання
позивачеві паливно-мастильних
матеріалів (далі ПММ).

Апеляційним розглядом встановлено, що
у період, який ревізувався, позивач мав
низку договорів з зазначеними вище
підприємствами щодо здійснення
державних закупівель ПММ.

Як вказує відповідач у своєму акті
ревізії, збитки у сумі 739266,90 грн. були
отримані позивачем внаслідок того, що
контрагенти позивача, порушивши
істотні умови договорів, недопоставили
останньому ПММ на вказану суму.

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким висновком фінансової інспекції,
з огляду на таке.

Колегією суддів безперечно
встановлено, що всі договори укладені
позивачем з вказаними підприємствами
щодо поставки ПММ передбачали
прогнозований обсяг закупівель та
відповідно до умов договорів
постачання ПММ здійснювалося
позивачеві партіями згідно письмової
заявки порту та за разовими талонами.

ПММ, які позивач отримав за договорами,
оплачені ним у тій кількості, яка
безпосередньо була придбана. Факт
недопостачання товару відсутній,
оскільки оплата здійснена не була.

Ці обставини відповідачем не
спростовані.

Колегія суддів вважає обґрунтованими
доводи позивача стосовно таких умов
поставки, оскільки вважає доведеними
обставини щодо неможливості
одноразово отримати весь обсяг
товарів, відповідно до їх номенклатури
та договорів, укладених на
встановлений у них строк, в зв'язку з
відсутністю у позивача технічних умов,
необхідних для зберігання значної
кількості ПММ.

Таким чином, висновки відповідача за
актом ревізії про отримання позивачем
збитків внаслідок невиконання його
контрагентами істотних умов
договорів щодо постачання ПММ не
знайшли свого підтвердження, а тому і
вимога про здійснення заходів по
відшкодуванню збитків не може
вважатися правомірною.

Стосовно висновків відповідача про
завдання матеріальної шкоди (збитків)
через завищення вартості
ремонтно-будівельних робіт на суму
1278,0грн. за договором підряду від 12.04.2010
№104/111 з ПП "Гармонія-ІФ", колегія суддів
зазначає наступне.

Між позивачем ПП "Гармонія-ІФ" укладено
договір підряду, предметом якого є
виконання робіт з благоустрою літнього
майданчику, прилеглого до приміщення
морського вокзалу.

На виконання цього договору складено
проект "Улаштування приміщення
кутового бару", локальний кошторис.

За висновком відповідача збитки у сумі
1278 грн. завдані внаслідок того, що за
актом виконаних робіт форми КБ-2в за
серпень 2010 року завищено вартість
робіт за розцінкою Е13-73-1 «нанесення
вручну покриття із вогнезахисного
матеріалу на горизонтальні та
вертикальні поверхні дерев'яних
конструкцій», а саме: нанесення
вогнезахисного матеріалу в 1 шар, проте
в кошторисі вказано у 2 шари, що
свідчить про завищення вартості робіт.

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким висновком фінінспекції, оскільки
безперечно встановлено, що проект
"Улаштування приміщення кутового бару"
містить розцінки, про покриття
вогнезахисним лаком поверхності стін
та стелі саме за два рази., вартість цих
робіт у акті приймання виконаних
робіт форми КБ-2в за серпень 2010 р.(а.с. 40-46
том 2) вирахувана також відповідно до
вимог проекту.

Не зазначення у акті виконаних робіт
форми КБ-2в, а саме: у найменуванні виду
робіт - нанесення вогнезахисного
матеріалу в один раз, а не в два рази, не
є безумовною підставою вважати, що
нанесення вогнезахисного матеріалу
виконано саме один раз, оскільки
вартість робіт, вказана в цьому акті
відповідає вартості нанесення два
рази.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність збитків,
заподіяних при виконанні підрядних
робіт за цим договором.

Посилання відповідача на те, що проект
"Улаштування приміщення кутового бару"
не підтверджений висновком експерта не
засновані на законі.

Щодо завданої матеріальної шкоди
(збитків) через завищення вартості
виконаних робіт на суму 11 914,34 грн., слід
зазначити наступне.

Установлено, що між позивачем та ПП
«Аква Стоп» укладено договір підряду
від 18.06.2012 р. №1806/205а.

У виконання цього договору ПП «Аква
Стоп» мало виконати, зокрема, і
підрядні роботи по демонтажу
приміщення колишнього компресорного
цеху.

Для виконання цих робіт було складено
їх вартість за розцінкою із
застосуванням коефіцієнту 1,15.

Саме застосування такого коефіцієнту,
на думку відповідача, і призвело до
заподіяння збитків у сумі 11914,34 грн.

З цього приводу колегія суддів
зазначає наступне.

Як стверджує позивач та не
заперечується відповідачем, роботи по
демонтажу будівлі проводилися на
території діючого підприємства
-структурного підрозділу порту -
ремонтно механічні майстерні. Дана
обставина не оспорюється відповідачем
та підтверджується матеріалами справи
(а.с.16-23 том 2).

За доводами позову та скарги, позивач
посилається на те, що згідно ДБН Д.1.1-2-99
«Вказівки по застосуванню РЕСН на
будівельні роботи», додаток «Г»
(обов'язкове), п.3.1 «Виробництво робіт на
відкритих виробничих ділянках за
наявності особливо ускладнених умов
організації робочих місць» допускає
застосування коефіцієнта 1,15.

Як стверджує позивач та не спростовує
відповідач, у розцінках на
ремонтно-будівельні роботи, така
розцінка як «розбирання дрібноблочних
стін» відсутня, а тому була застосована
одинична розцінка на будівельні роботи
Е 46-34-5 «розбирання дрібноблочних стін.
Розбирання стін з дрібних блоків
фактично здійснювалося не вручну, як
передбачає розцінка, а із
застосуванням автонавантажувача, який
був задіяний на цьому ж об'єкті на
розбиранні покрівлі, а тому його
застосування було доцільним при
розбиранні стін та попри все роботи
велися в обмежених умовах та за
відсутності майданчиків для
зберігання відходів (будівельного
сміття). Також, позивач наголошує на
тому, що у разі застосування розцінки
на ремонтно-будівельні роботи Р3-2-1
«Розбирання кам'яної кладки простих
стін із цегли» вартість робіт була б
більшою на 1691 грн.

Відповідачем не заперечує
правомірності застосування розцінки Е
46-34-5, проте вважає, що застосувавши
коефіцієнт 1,15 (робота
автонавантажувача) позивач самовільно
втрутився у застосовану розцінку,
застосувавши коефіцієнт, та наголошує,
що коли б стіни розбиралися вручну,
позивач мав би економію значно більшу.
Вважає, що збитки заподіяні внаслідок
саме самовільної зміни розцінки.

Такий висновок про заподіяння збитків
колегія суддів вважає необґрунтованим,
оскільки застосована розцінка у даному
випадку була правомірна, що не
спростовує відповідач, а застосування
автонавантажувача при виконанні робіт
при розбиранні дрібно блочних стін та
застосування коефіцієнту 1,15 не
свідчить про заподіяння збитків за
даних обставин.

Самовільне втручання у розцінку шляхом
включення до розцінки Е 46-34-5
навантажувача, робота якого не
передбачена розцінкою Е46-34-5
"Розбирання дрібно блочних стін", як на
цьому наполягає відповідач, на думку
колегії суддів не є самостійним
складом правопорушення, яке призвело
до збитків та у розрізі складу
порушення про заподіяння шкоди
(збитків) збитків не спричинило.

З огляду на зазначене, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
заподіяної шкоди при застосуванні
позивачем коефіцієнту 1,15 при
розрахунку вартості робіт по демонтажу
будівлі.

Щодо завданої матеріальної шкоди
(збитків) через завищення вартості плит
ПАГ-14 на суму 379284,91 грн. за договором
підряду від 31.08.2011 №1108/332 з КРП
"Бахчисарайська ПМК2" слід зазначити
наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
договір був укладений за наслідками
проведення торгів на закупівлю робіт
по будівництву майданчика і вартість
плит була як найменшою серед усіх
учасників торгів, що влаштовувало порт.

Відповідач стверджує, що позивачем у
вартість плити включено вартість
доставки, однак відповідно до п 3.2.5.1 ДБН
розрахунок транспортування плит на
підставі їх нормативної кількості,
відстані перевезень та діючих тарифів,
у ціні тендерної пропозиції
підрядником не надавався, отже,
твердження позивача, що у ціні плити у
4506,67 грн. включено вартість доставки -
безпідставні. Так, у наданих до ревізії
договорах поставки від 08.09.2011 №090911 (TOB
ГЖП "Євросервіс") та від 25.11.2011 №46 не
зазначено окремо вартість плити та
вартість її доставки. Первинні
бухгалтерські документи (видаткові та
податкові накладні) також не
підтверджують окремо вартість плити та
вартість її доставки.

Відповідач вказує, що згідно отриманої
відповіді від постачальника плит TOB
"ВКП "Євросервіс" собівартість однієї
плити ПАТ-14 без урахування доставки
складає 3100 грн. з ПДВ., доставка плити на
територію підприємства замовника
складає 2100,0грн. з ПДВ, виходячи з
кілометражу доставки 1157 км м. Чернівці -
м. Херсон - м. Інкерман. Однак, до ревізії
в якості підтверджуючих документів
були надані товарно- транспортні
накладні, підтверджуючи перевезення
плит за маршрутом м. Херсон -м.
Севастополь, що також ні як не
підтверджує ціні плити 4506,67 грн. без
ПДВ.

Проте, такі аргументи відповідача
колегія вважає безпідставними та
вказує на таке.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач придбав плити ПАГ-14 за ціною
4506,67 грн. за одну плиту, які не були не
нові та деякі з них мали несуттєві
недоліки.

Відповідач стверджує, що вартість
плити, яку вказує позивач не містить у
собі вартості доставки, а тому, з
урахуванням доставки, їх вартість буде
більшою та з урахуванням їх зносу,
мають місце збитки на суму 379284,91 грн.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, відповідачем не надано, а судом
не добуто доказів, які б свідчили про
окрему оплату позивачем вартості
доставки плит ПАГ-14, хоча сама доставка
плит не спростовується та
підтверджується матеріалами справи.

Доводи відповідача стосовно того, що
первинні бухгалтерські документи
(видаткові та податкові накладні) також
не підтверджують окремо вартість плити
та вартість її доставки саме і свідчить
про те, що у вартість плити закладена її
доставка, що в свою чергу свідчить про
відсутність збитків.

Експертні висновки у даній справі
правового значення не мають, оскільки
придбавати майно, яке не є новим є
правом господарюючого суб'єкта, таке
придбання законодавством не
заборонене, а тому розраховувати
збитки, виходячи зі співставлення цін
на нові плити ПАГ-14 та такі, що новими не
є, а різницю у вартості включати до
первинних документів, як і вартість
товару визначену експертом ,
законодавчо не передбачено.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність збитків в
зв'язку з придбанням позивачем плит
ПАГ-14.

Враховуючи вище викладене колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції ухвалена з порушенням
приписів ст.159 КАС України, за неповно
з'ясованих обставин справи та з
порушенням норм матеріального права, а
тому підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 195, 198, 205, 207, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Севастопольський
морський торговельний порт" -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополь від 12.09.13 у
справі № 827/661/13-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
пункти 3 та 4 письмової вимоги №27-25-14/388
про усунення порушень Державної
фінансової інспекції в місті
Севастополі.

Постанова набирає законну силу з
моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови в повному обсязі.

Повний текст судового рішення
виготовлений 04 березня 2014 р.

Головуючий суддя підпис
Т.М. Дудкіна

Судді підпис
В.А.Омельченко

підпис Г.М. Іщенко

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
Т.М. Дудкіна