Справа № 2а-9629/12/1370
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
м.Львова №
876/4742/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів Коваля
Р.Й., Гуляка В.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Державної
екологічної інспекції у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 15
січня 2013 року в адміністративній
справі № 2а-9629/12/1370 за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Патронат Плюс» до
Державної екологічної інспекції у
Львівській області про визнання дій
неправомірними,

В С Т А Н О В И В :

09.11.2012 р. товариство з обмеженою
відповідальністю «Патронат Плюс» (далі
- ТОВ «Патронат Плюс») звернулося до
Львівського окружного
адміністративного суду із вказаним
позовом, у якому, з урахуванням заяви
про зміну позовних вимог, просило
визнати неправомірними дії Державної
екологічної інспекції у Львівській
області (далі - ДЕІ у Львівській
області) щодо нарахування збитків в
розмірі 90336,79 грн., заподіяних державі
порушенням вимог природоохоронного
законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
вказані розрахунки виконані без
урахування даних первинної облікової
документації, податкової звітності,
пояснень представників підприємства
та інших матеріалів, а лише на підставі
довідки, що містить неправильні й не
підтверджені відомості, тому
суперечить нормам законодавства.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 14 січня 2013
року позов задоволено. Також стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ТОВ «Патронат Плюс» 32,19 грн. судового
збору.

Не погодившись з прийнятою постановою,
її оскаржила ДЕІ у Львівській області,
яка вважає, що дане рішення є
незаконним та необґрунтованим,
винесене з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
за невідповідності висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи по
суті. Тому просить оскаржувану
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що ДЕІ у Львівській
області при нарахуванні збитків
правомірно керувалася Методикою
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затвердженою Міністерством
охорони навколишнього природного
середовища за № 389 від 20.07.2009 року (далі -
Методика розрахунку розмірів
відшкодування збитків), пунктом 9.2 якої
передбачено, що фактичний об'єм води, що
використана самовільно без дозвільних
документів (дозволу на спеціальне
водокористування та/або спеціального
дозволу на користування надрами
(підземні води)), визначається на основі
даних: первинної документації,
статистичної звітності, ліміту забору
і використання води, індивідуальних
норм водоспоживання та водовідведення
або довідки суб'єкта господарювання за
підписом керівництва, завіреної
печаткою.

Об'єми води (відповідно 1523,6 м.куб. та 551,2
м.куб.), на основі чого здійснено
розрахунок збитків, заподіяних державі
порушенням вимог природоохоронного
законодавства, зафіксовано в акті
перевірки за № 1316/06/1335 від 10 вересня 2012
року, що був підписаний директором ТОВ
«Патронат Плюс» без зауважень, а також
в довідці ТОВ «Патронат Плюс» за № 211
від 10.09.2012 р.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
клопотань про розгляд справи за їх
участю не подали, тому відповідно до п.2
ч.1 ст.197 КАС України колегія суддів
вважає можливим здійснювати розгляд
справи у письмовому провадженні за
наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити з наступних
підстав.

Згідно з приписами абзаців другого -
третього статті 1 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» від 5 квітня 2007 року № 877-V
(далі - Закон № 877-V) державний нагляд
(контроль) - це діяльність
уповноважених законом центральних
органів виконавчої влади, їх
територіальних органів, органів
місцевого самоврядування в межах
повноважень, передбачених законом,
щодо виявлення та запобігання
порушенням вимог законодавства
суб'єктами господарювання та
забезпечення інтересів суспільства,
зокрема належної якості продукції,
робіт та послуг, прийнятного рівня
небезпеки для населення, навколишнього
природного середовища. Заходи
державного нагляду (контролю) - це
планові та позапланові заходи, які
здійснюються шляхом проведення
перевірок, ревізій, оглядів, обстежень
та інших дій.

Відповідно до частин 1, 2 статті 16 Закону
України «Про охорону навколишнього
природного середовища» № 1264-XII (далі -
Закон № 1264-XII) управління охороною
навколишнього природного середовища
полягає у здійсненні в цій галузі
функцій контролю. Державне управління
в галузі охорони навколишнього
природного середовища здійснюють
також спеціально уповноважені на те
державні органи по охороні
навколишнього природного середовища і
використанню природних ресурсів.

До компетенції спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань екології та
природних ресурсів і його органів на
місцях належать також державний
контроль за використанням і охороною
земель, надр, поверхневих і підземних
вод, атмосферного повітря, лісів та
іншої рослинності, тваринного світу,
морського середовища та природних
ресурсів територіальних вод,
континентального шельфу і виключної
(морської) економічної зони республіки,
дотриманням заходів біологічної і
генетичної безпеки щодо біологічних
об'єктів навколишнього природного
середовища при створенні, дослідженні
та практичному використанні генетично
модифікованих організмів у відкритій
системі, а також за додержанням норм
екологічної безпеки (пункт «б» частини
1 статті 20 Закону № 1264-XII).

Згідно пунктів 1, 7 Положення про
Державну екологічну інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 13 квітня 2011 року № 454/2011
(далі - Положення), Державна екологічна
інспекція України (Держекоінспекція
України) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра екології та природних
ресурсів України (далі - Міністр).
Держекоінспекція України входить до
системи органів виконавчої влади та
утворюється для забезпечення
реалізації державної політики із
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів. Держекоінспекція України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через свої
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, морські екологічні
інспекції (Азовська,
Азово-Чорноморська, Північно-Західного
регіону Чорного моря).

Пунктом 4 підпунктом 2 Положення
передбачено, що Держекоінспекція
України відповідно до покладених
завдань здійснює державний нагляд
(контроль) за додержанням
підприємствами, установами та
організаціями незалежно від форми
власності і господарювання вимог
законодавства про охорону і
раціональне використання вод та
відтворення водних ресурсів щодо:
наявності та дотримання умов виданих
дозволів, установлених нормативів
гранично допустимого скидання
забруднюючих речовин, лімітів забору і
використання води та скидання
забруднюючих речовин; дотримання
правил ведення водокористувачами
первинного обліку кількості вод, що
забираються із водних об'єктів і
скидаються до них, та визначення якості
води.

Відповідно до пункту 6 підпункту 12
Положення Держекоінспекція України
для виконання покладених на неї
завдань має право розраховувати розмір
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення природоохоронного
законодавства, та пред'являти
претензії.

Аналогічні повноваження Державних
екологічних інспекцій в областях
визначено пунктом 5 Положення про
Державну екологічну інспекцію в
областях, містах Києві та Севастополі,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 19.12.2006 року № 548
та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 13 лютого 2007 року за №
120/13387.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, 10.09.2012 р. ДЕІ у
Львівській області проведено
позапланову перевірку ТОВ «Патронат
Плюс» з питань додержання вимог
природоохоронного законодавства, за
результатами чого складено акт за №
1316/06/1335.

На підставі цього акта ДЕІ у
Львівській області здійснила
розрахунки розміру збитків, заподіяних
державі внаслідок самовільного
використання водних ресурсів при
відсутності дозвільних документів
(дозволу на спеціальне
водокористування та дозволу на
спеціальне користування надрами
(підземні води)) за період з 08.08.2011 року
по 27.05.2012 року (всього нараховано 66337,54
грн.) і розміру збитку, заподіяного
державі внаслідок самовільного
використання водних ресурсів при
відсутності дозвільних документів
(дозволу на спеціальне користування
надрами (підземні води)) за період з
28.05.2012 року по 10.09.2012 року (всього
нараховано 23999,25 грн.).

Загальна сума нарахувань за
результатами перевірки становить 90336,79
грн.

Також встановлено, що розмір збитків
було розраховано згідно із формулою 23
пункту 9.1 розділом ІХ Методики
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, де зазначено, що розрахунок
розміру відшкодування збитків,
обумовлених самовільним використанням
водних ресурсів при відсутності
дозвільних документів (дозволу на
спеціальне водокористування та/або
спеціального дозволу на користування
надрами (підземні води)), грн,
здійснюється за формулою:

З = 100 х W х Тар, (23)

сам

де W - об'єм води, що використана
самовільно без дозвільних документів
(дозволу на спеціальне
водокористування та/або спеціального
дозволу на користування надрами
(підземні води)), куб.м;

Тар - розмір, грн/100 куб.м, аналогічний
ставці збору за спеціальне
використання води, встановленої
статтею 325 Податкового кодексу України
на дату виявлення порушення.

Пунктом 9.2 Методики розрахунку
розмірів відшкодування збитків
встановлено, що фактичний об'єм води, що
використана самовільно без дозвільних
документів (дозволу на спеціальне
водокористування та/або спеціального
дозволу на користування надрами
(підземні води)), визначається на основі
даних: первинної документації,
статистичної звітності, ліміту забору
та використання води, індивідуальних
норм водоспоживання та водовідведення
або довідки суб'єкта господарювання за
підписом керівництва, завіреної
печаткою.

При проведенні розрахунку згідно із
пунктом 9.2 цієї Методики ДЕІ у
Львівській області взято за основу
відомості, які містяться в довідці ТОВ
«Патронат Плюс» від 10.09.2012 року № 211, у
якій зазначено, що за період з 08.08.2011
року по 27.05.2012 року підприємством було
використано воду зі свердловини в
кількості 1523,6 м.куб., а за період з 28.05.2012
року по 10.09.2012 року - в кількості 551,2
м.куб.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що у матеріалах справи є інша
редакція тієї ж довідки, де зазначено
обсяг використання води: за друге
півріччя 2011 року - 637 м.куб. і за перше
півріччя 2012 року - 564 м.куб.

Цим документом середньодобовий обсяг
(норму) споживання води визначено на
рівні 3,12 м.куб. на добу і на його основі
розраховано обсяги споживання води за
період з 08.08.2011 року по 27.05.2012 року - 917,28
м.куб. і за період з 28.05.2012 року по 10.09.2012
року - 330,72 м.куб.; всього за період з
08.08.2011 року по 10.09.2012 року підприємством
фактично використано 1248 м.куб. води.

Проте, посадовими особами (ревізорами)
відповідача остання довідка була
відхиленою, із вказівкою про
нереальність даних, хоча
обґрунтованого пояснення такому
висновку не надано.

Також суд першої інстанції зазначив, що
ДЕІ у Львівській області не було
достовірно виявлено і зафіксовано
самого факту реального використання
води і її кількості протягом травня 2011
року - вересня 2012 року, що призвело до
неправильного розрахунку розмірів
відшкодування збитків.

Відповідачем не враховано, що
бухгалтера підприємства за помилку при
підрахунку фактично використаної води
було притягнуто до дисциплінарної
відповідальності;

не взято при розрахунку розміру
збитків дані податкової звітності -
довідок ДПІ у Сокальському районі
Львівської області ДПС від 17.10.2012 р. №
10509/10/15-214/2708 та від 03.01.2013 р. (помилково
зазначено - 03.11.2013 р.) № 16/10/15-214/3237, у яких
ТОВ «Патронат Плюс» за 2011 рік та І та ІІ
квартал відобразило обсяги видобутої
прісної води в об'ємі 637 м.куб. та 564
м.куб. за І та ІІ квартал 2012 року. Однак,
дані податкової звітності не були
взяті відповідачем до уваги при
здійсненні розрахунку розмірів
збитків;

при складенні акта перевірки від 10.09.2012
року не було використано даних журналу
обліку кількості використаної води, а
також затверджених раціонів годівлі
молодняка ВРХ та корів;

не враховано, що державним
підприємством спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт» Борокське МПД щоденно
відпускається шість тонн барди для
годівлі ВРХ ТОВ «Патронат Плюс», що
підтверджується довідкою від 04.12.2012 р.
за № 68 та доповідною запискою від 14.09.2012
р.;

при визначенні фактичного об'єму води,
що використана самовільно без
дозвільних документів, не враховано
даних, встановлених управлінням
державного геологічного контролю за
веденням робіт з геологічного вивчення
та використання надр в акті обстеження
ділянки надр від 27.08.2012 р. за № 130 пз.

Тобто, розрахунки розмірів збитку
виконані відповідачем без урахування
даних первинної облікової
документації, податкової звітності,
ліміту забору та використання води,
індивідуальних норм водоспоживання,
пояснень працівників підприємства та
інших матеріалів, а лише на підставі
довідки, що містить неправильні та
непідтверджені відомості, суперечать
вищевказаним нормам, а відтак дії
відповідача по складенню такого
розрахунку є протиправними.

Проте, колегія суддів вважає такі
висновки суду першої інстанції
помилковими, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо;
добросовісно; розсудливо; з дотримання
принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно зі статтею 2, пунктом 1 частини
першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод.

При цьому, оскарження розрахунків
розміру збитків, заподіяних державі
внаслідок самовільного використання
водних ресурсів при відсутності
дозвільних документів чинним
законодавством не передбачено;
розрахунок не має ознак
нормативно-правового акта чи акта
індивідуальної дії, оскільки не
містить обов'язкових приписів;
розрахунок не є рішенням суб'єкта
владних повноважень, дією чи
бездіяльністю, які в даному випадку
породжують, змінюють або припиняють
права та обов'язки у сфері
публічно-правових відносин, у зв'язку з
чим не підпадає під дію пункту 1 частини
першої статті 17 КАС України.

Разом з тим, оцінка розрахунку може
бути надана під час розгляду справи про
стягнення збитків, заподіяних державі
внаслідок самовільного використання
водних ресурсів.

Предметом оскарження у даній справі є
лише дії посадових осіб ДЕІ у
Львівській області щодо самої
процедури проведення перевірки та
нарахування збитків, заподіяних
державі внаслідок самовільного
використання водних ресурсів при
відсутності дозвільних документів.

Як зазначено в пункті 1.2 Методики
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, ця методика встановлює
порядок визначення розмірів
відшкодування збитків, заподіяних
державі внаслідок порушення
законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, у разі самовільного
використання водних ресурсів при
відсутності дозвільних документів
(дозволу на спеціальне
водокористування та/або спеціального
дозволу на користування надрами
(підземні води)).

А пунктом 1.4 Методики розрахунку
розмірів відшкодування збитків
встановлено, що ця Методика
застосовується державними
інспекторами України з охорони
навколишнього природного середовища
та державними інспекторами з охорони
навколишнього природного середовища
відповідних територій (далі - державні
інспектори) при розрахунку розмірів
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, які виявлені за результатами
державного контролю за додержанням
вимог суб'єктами господарювання
природоохоронного законодавства.

З огляду на зазначені вище норми Закону
№ 877-V, Закону № 1264-XII, Положення про
Державну екологічну інспекцію України,
Положення про Державну екологічну
інспекцію в областях, Методики
розрахунку розмірів відшкодування
збитків та встановлені у справі
обставини колегія суддів апеляційного
суду вважає, що ДЕІ у Львівській
області діяла правомірно, на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачений Конституцією і законами
України, а при виявленні факту
порушення - самовільного використання
водних ресурсів - склала та оформила
розрахунок розміру збитків, заподіяних
державі внаслідок самовільного
використання водних ресурсів у
відповідності до приписів Методики
розрахунку розмірів відшкодування
збитків.

Статтею 198 КАС України передбачено, що
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Згідно зі ст.202 КАС України підставами
для скасування постанови суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом норм матеріального
права й невідповідності висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанову суду необхідно скасувати
з прийняттям нової постанови про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198 ч.1 п.3, 202 п.4, 205
ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної
екологічної інспекції у Львівській
області задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 15 січня 2013
року в адміністративній справі №
2а-9629/12/1370 скасувати.

В задоволенні позову товариства з
обмеженою відповідальністю «Патронат
Плюс» до Державної екологічної
інспекції у Львівській області про
визнання дій неправомірними відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили.

Головуючий суддя Р.Й.
Коваль Р.Й. Коваль
Р.Й.Коваль Судді
В.В.Гуляк Н.М.Судова-Хомюк
Р.М. Шавель В.М.
Каралюсь ___________
____________