Справа № 2а/0570/13082/11
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/2544/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Карбон" до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області про скасування
рішень про застосування санкцій за
касаційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Карбон" на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 22
вересня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 11 листопада 2011 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, вугледобувне підприємство
товариство з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Карбон»
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Шахтарську Донецької
області про скасування рішень щодо
застосування фінансових санкцій №№ 411,
412,413,414,415,416 від 05.07.2011р.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року в задоволенні позову було
відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 листопада
2011 року залишено без змін постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року.

Не погоджуючись із рішенням суду
попередніх інстанції, Товариство з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Карбон" звернулось з касаційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 11 листопада 2011 року і прийняти нову
про задоволення позову, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального права, що призвело
до ухвалення незаконних судових
рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
прийшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлені наступні обставини.

Позивач є платником страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування та єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування і
зареєстрований в управлінні
Пенсійного фонду України в місті
Шахтарську Донецької області.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем в порушення зазначених вище
термінів сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в період з
20.05.2011р. по 30.06.2011р. затримувалась сплата
єдиного внеску у зв'язку з чим
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Шахтарську Донецької області, на
підставі статті 25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», яка передбачає
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску
накладення штрафу у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум
та одночасне нарахування пені з
розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати
за кожний день прострочення платежу,
прийняті наступні рішення:

№ 411 від 05.07.2011р., яким до позивача
застосовано штраф у розмірі 34,70 грн. та
нараховано пеню в розмірі 14,23 грн.; № 412
від 05.07.2011р., яким до позивача
застосовано штраф у розмірі 85,45 грн. та
нараховано пеню в розмірі 35,04 грн.; № 413
від 05.07.2011р., яким до позивача
застосовано штраф у розмірі 134,22 грн. та
нараховано пеню в розмірі 55,03 грн.; № 414
від 05.07.2011р., яким до позивача
застосовано штраф у розмірі 660,31 грн. та
нараховано пеню в розмірі 270,73 грн.; № 415
від 05.07.2011р., яким до позивача
застосовано штраф у розмірі 8 610,90 грн.
та нараховано пеню в розмірі 3 530,47
грн.;№ 416 від 05.07.2011р., яким до позивача
застосовано штраф у розмірі 5,84 грн. та
нараховано пеню в розмірі 2,39 грн.

Також встановлено, що згідно ухвали
Господарського суду Донецької області
від 26.06.2006 року про порушення
провадження у справі № 5/1196 про
банкрутство ВП ТОВ «Фірма «Карбон»
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів, а провадження у справі про
банкрутство позивача знаходиться на
стадії санації (ухвала Господарського
суду Донецької області від 22.12.2010 року).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції з яким погодився
Донецький апеляційний
адміністративний суд дійшов висновку,
що відповідачем за порушення
законодавства про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
правомірно застосовано до позивача
фінансові санкції в період дії
мораторію, оскільки на зобов'язання зі
сплати штрафних санкцій, що визначені
Управлінням Пенсійного фонду України,
не розповсюджує свою дію мораторій на
задоволення вимог кредиторів, який
введено з порушенням справи про
банкрутство позивача.

З таким висновком апеляційного суду
погоджується і колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, з
огляду на наступне.

Відповідно до статей 1, 12 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
мораторій на задоволення вимог
кредиторів - це зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, а також припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття
рішення та введення мораторію.
Протягом дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів не нараховуються
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань та зобов'язань
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів).

Наведені норми регулюють
правовідносини, які виникли між
боржником і кредиторами у зв'язку з
неспроможністю боржника виконати
після настання встановленого строку
існуючі зобов'язання і спрямовані на
відновлення платоспроможності
боржника або його ліквідації з метою
здійснення заходів щодо задоволення
визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про
банкрутство не пов'язується завершення
підприємницької діяльності боржника,
він має право укладати угоди, у нього
можуть виникати нові зобов'язання. З
огляду на наведене можна зробити
висновок про те, що дія мораторію
поширюється лише на задоволення вимог
конкурсних кредиторів.

Що стосується зобов'язань поточних
кредиторів, то за цими зобов'язаннями,
згідно із загальними правилами,
нараховуються неустойка (штраф, пеня),
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань та зобов'язань
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів).

За своєю правовою природою фінансові
та економічні санкції є додатковими
зобов'язаннями, які забезпечують
належне виконання основного
зобов'язання і є похідними від нього.

З огляду на наведене, оскільки
мораторій не зупиняє виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), які
виникли після введення мораторію, то,
відповідно, і не припиняє заходів,
спрямованих на їх забезпечення.

Невиконання таких зобов'язань є
правопорушенням. Отже, нарахування
санкцій, застосування заходів
забезпечення за невиконання згаданих
зобов'язань та примусове стягнення на
підставі виконавчих документів коштів
на виконання таких грошових
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), а також
штрафних санкцій ґрунтується на
законі.

За приписами ст. 12 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
мораторій не зупиняє виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), які
виникли після введення мораторію; їх
виконання для боржника є обов'язковим,
але пеня, штраф та інші фінансові
санкції за невиконання чи неналежне
виконання зобов'язань зі сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), що застосовуються до
платника податків за порушення
податкового законодавства не
нараховуються, оскільки ця норма
визначає конкретний проміжок часу,
який відповідає строку дії мораторію
на задоволення вимог кредиторів, але
ніяк не пов'язаний із його суттю.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова
Донецького окружного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року та ухвала Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 11 листопада 2011 року ґрунтуються на
вірно встановлених фактичних
обставинах справи, яким дана належна
юридична оцінка, правильно застосовані
норми матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини, та не
допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, доводи викладені в касаційній
скарзі не спростовують висновків суду,
тому підстави для скасування або зміни
рішення відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС
України, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Карбон" залишити без задоволення, а
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 11 листопада 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф.
Ситников

В.В. Малинін

Ю.К. Черпак