Справа № 343/296/14-а
Суддя: Монташевич С. М.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/296/14-а
Провадження №: 2-а/0343/17/14
ПОСТАНОВА

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року м. Долина

Долинський районний суд
Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої
суддi - Монташевич С. М.,

секретаря -
Менделяк А. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Долинського
районного суду Івано-Франківської
області справу за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до старшого інспектора
ДПС 3-го взводу роти ДПС ДАІ при УМВС
лейтенанта міліції Лизанчука Андрія
Васильовича про визнання протиправним
рішення та скасування постанови по
справі про адміністративне
правопорушення серія АА2 № 584989 від
31.10.2013 року,-

в с т а н о в и в:

Позивач просить скасувати постанову
серії АА2 № 584989 від 31.10.2013 року в справі
про адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України
про адміністративні правопорушення та
накладення на нього стягнення у
вигляді штрафу в сумі 255 грн., а
провадження в справі закрити за
відсутністю у його діях складу такого
правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 27 січня 2014
року він отримав лист з викликом до
відділу державної виконавчої служби
Долинського районного управління
юстиції, де 28 січня 2014 року йому вручили
копію постанови в справі про
адміністративне правопорушення.

У постанові зазначено, що він 31.10.2013
року о 15 год. 08 хв. в м. Калуш вул.
Львівська керував транспортним
засобом "VOLKSVAGEN", д.н.з. НОМЕР_1, рухався зі
швидкістю 102 км/год, швидкість
вимірювалась приладом «Візир» 0812377,
скоїв адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Постановою
накладено на нього стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 255 грн.

31.10.2013 року о 15.00 год., рухаючись м. Калуш,
керуючи автомобілем "VOLKSVAGEN", д.н.з.
НОМЕР_1, він був зупинений працівником
ДПС. Причиною зупинення його
автомобіля, а одночасно двох
автомобілів, які рухались попереду, зі
слів лейтенанта міліції, який не назвав
свого прізвища, було перевищення
швидкості - 102 км/год, зафіксованої
приладом, який він тримав в руці. Не
показавши йому зафіксованої швидкості
даним приладом, попросив пред'явити
посвідчення водія та технічний
паспорт.

На його заперечення щодо вказаної
швидкості, а також його вимоги показати
необхідні документи стосовно
справності приладу (підтвердження
своєчасного проходження перевірки та
державної метрологічної атестації
вимірювального приладу) Лизанчук А.В.
не реагував, а, насміхаючись, почав
складати протокол про адміністративне
правопорушення. Оскільки він правил
дорожнього руху не порушував, то про
свою незгоду щодо складання протоколу
про адміністративне правопорушення
висловив в поясненнях до протоколу.
Постанова в справі про адміністративне
правопорушення щодо нього не
виносилась і не вручалась. А тому немає
його підпису в постанові.

Вважає накладене на нього стягнення у
вигляді штрафу незаконним та
необгрунтованим.
Співробітник ДАІ під час вимірювання
швидкості тримав вимірювальний
пристрій в руці, що робить можливим рух
назустріч автомобілю, швидкість якого
вимірюється, внаслідок чого відносна
швидкість, зафіксована приладом,
збільшується. Не наведено доказів того,
що вимірювальним приладом була
зафіксована швидкість руху саме його
автомобіля, адже він рухався позаду
двох автомобілів, які були також
зупинені. Якщо транспортний засіб
рухається в колоні автомобілів, а
прилад фіксує тільки час вимірювання
швидкості руху, то відповідач
зобов'язаний довести, що на приладі
зафіксована швидкість руху саме його
автомобіля, а не іншого транспортного
засобу.

Зважаючи на те, що жодних доказів того,
що швидкість руху, яка зафіксована
вимірювальним приладом, була швидкістю
руху його автомобіля в межах дії знаку,
сама постанова про накладення
адміністративного стягнення винесена
з грубим порушенням законодавства та
направлена з порушенням встановленого
ст. 256 КУпАП терміну, складений протокол
та винесену постанову про накладення
на нього штрафу у розмірі 255 грн. вважає
такими, що грубо порушують його права,
притягуючи його до адміністративної
відповідальності.

В порушення вимог ст.283 КУпАП з
винесеної постанови не можна
встановити найменування органу, де
працює особа, що склала постанову, не
зазначено поштовий індекс (вказано
тільки скорочення, яке не дає
можливості визначити найменування
державного органу). Порушення
працівником дорожньо-патрульної
служби вимог ст.283 КУпАП перешкоджає
подання скарги на постанову, з причини
неможливості визначення органу, який
виніс постанову та його місця
знаходження, та є самостійною
підставою для скасування постанови.

Крім того, при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
інспектором не було дотримано
встановлених чинним законодавством
України вимог до порядку такого
розгляду адмінправопорушення, а саме, в
порушення ст. 279 КУпАП йому не було
роз'яснено права та обов'язки, а також
не досліджено всіх доказів у справі, що
є безумовним порушенням його прав на
захист, що є самостійною підставою для
задоволення позову.

В порушення вимог ст. 256 КУпАП інспектор
ДПС не запросив свідків, які могли б
підтвердити, що саме він, управляючи
автомобілем, на даній ділянці дороги
рухався із швидкістю 102 км/год., а склав
його одноособово.

В судовому засіданні позивач уточнив
позовні вимоги, просив скасувати
постанову серії АА2 № 584989 від 31.10.2013
року, згідно якої на нього накладено
штраф у розмірі 510,00 гривень. Додатково
зазначив, що він рухався по об"їзній
дорозі, а не в населеному пункті. З
фотографій, які представив відповідач,
не можна встановити, де саме на час
зйомки знаходився його автомобіль і чи
було це в зоні дії знаку. Постанови у
його присутності ніхто не складав,
справу по суті не розглядав. Просив
позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, подав заперечення проти
позову, в яких просив справу розглядати
у його відсутності та зазначив, що
позов він не визнає, вважає його
незаконним та необгрунтованим. 31
жовтня 2013 року о 15 год. 06 хв. він спільно
з заступником командира ДПС 3-го взводу
роти ДПС ДАІ ст. лейтенантом міліції
Дмитрівом Р.П. ніс службу відповідно до
затвердженої дислокації несення
служби по вул. Львівській в м. Калуші на
а/д Н-10 «Стрий-Чернівці»
Івано-Франківської області.

У цей час позивач, керуючи автомобілем
"VOLKSVAGEN", д.н.з. НОМЕР_1, порушив вимогу
п.12.4 ПДР, а саме: перевищив встановлену
швидкість руху транспортного засобу в
населеному пункті більше як на 20 км/год,
рухався зі швидкістю 102 км/год., за що
передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122
КУпАП. Швидкість руху вимірювалась
приладом ВІЗИР № 0812377, який має фото-,
відеофіксацію порушення ПДР та який
використовується при нагляді за
виконанням водіями ПДР.

Після зупинки ним вказаного
транспортного засобу згідно положень
пункту 21-1 статті 11 Закону України "Про
міліцію" та роз'яснення позивачу суті
скоєного ним правопорушення,
ознайомленням його з фото-,
відеофіксацією, він відповідно до
вимог статей 254-256 КУпАП склав протокол
про адміністративне правопорушення
серії АБ2№ 415307.

При цьому позивача було ознайомлено з
положеннями ст. 63 Конституції України
та 268 КУпАП, та позивачем зроблено у
відповідній графі адміністративного
протоколу відмітку (підпис) про
ознайомлення.

У подальшому, згідно положень ст.ст. 222
та 276 КУпАП ним прийнято рішення про
розгляд вказаного адміністративного
протоколу на місці вчинення
правопорушення.

Розгляд справи про адміністративне
правопорушення відносно позивача ним
розпочато та проведено відповідно до
вимог ст.ст. 278-280 КупАП. При цьому ним
враховано докази у справі відповідно
до положень ст. 251 КУпАП. Інших доказів
під час розгляду справи не виявлено, у
тому числі, клопотання або заперечення
від позивача йому не надавались (не
надходили). Крім того, їх необхідність у
матеріалах справи не визначена
адміністративним законодавством.

Посилання позивача на фактичну
відсутність доказів скоєного ним
правопорушення безпідставні, так як
згідно з вимогами законодавства
доказами в справі про адміністративне
правопорушення можуть бути будь-які
фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності, а
також іншими документами фото- відео
фіксації порушення ПДР.

За результатами розгляду
адміністративної справи відносно
позивача ним згідно положень ст.ст. 283-285
КУпАП винесено постанову по справі про
адміністративні правопорушення серії
АБ2 № 584989, якою на позивача накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 255 грн. Винесену
постанову було негайно на місці
розгляду справи оголошено
правопорушнику. Однак, керуючись ст. 63
Конституції України та ст. 268 КУпАП
ОСОБА_2 відмовився ознайомлюватись із
постановою, підписувати та отримати
копію.

ОСОБА_2 було направлено копію постанови
поштою, про що свідчить вихідний номер
та дата відправлення, які зафіксовані у
книзі вихідної кореспонденції та
постанові в справі про адміністративне
правопорушення.

Вважає, що винесена ним постанова по
справі про адміністративне
правопорушення відносно позивача є
правомірною (законною), а її зміст не
суперечить нормам законодавства.
Просив відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення позивача, свідка,
дослідивши та оцінивши здобуті та
перевірені в судовому засіданні
докази, суд приходить до висновку, що
даний позов підлягає до часткового
задоволення, виходячи з наступного.

Пунктом 12.9 (б) Правил дорожнього
руху, затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306,
передбачено, що у населених пунктах рух
транспортних засобів дозволяється із
швидкістю не більше 60 км/год.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП до
адміністративної відповідальності
притягується водій транспортного
засобу за перевищення встановлених
обмежень швидкості руху в насленому
пункті більш, як на 20 км/год.

Згідно постанови серії АА2 № 584989 від
31.10.2013 року 31.10.2013 року о 15.08 год. в м.
Калуш вул. Львівська ОСОБА_2 керував
автомобілем марки "VOLKSVAGEN", д.н.з. НОМЕР_1,
рухався зі швидкісю 102 км/год. Швидкість
руху вимірювалася приладом "Візир" №
0812377, за що ОСОБА_2 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладено на
нього адмінстягнення у вигляді штрафу
у розмірі 255,00 гривень (а.с. 9).

Як вбачається фотознімків приладу
"Візир", на яких зафіксований
автомобіль позивача із зазначенням
часу, дати фіксування та швидкості
руху, а саме: автомобіль марки "VOLKSVAGEN",
д.н.з. НОМЕР_1, 31.10.2013 року о 15.06 год.
швидкість 102 км/год. Проте з даних
фотознімків не можливо встановити
географічну локацію автомобіля
позивача (а.с. 20).

Згідно свідоцтва про повірку робочого
засобу вимірювальної техніки №
22-2/1222622, яке чинне до 04 червня 2014 року,
радіолокаційний відеозаписуючий
вимірювач швидкості "Візир" № 0812453
визнано придатним до застосування,
границі абсолютної похибки в
стаціонарному режимі + /- 1 км/год (а.с. 21).

Свідоцтво про визнання № UA-МІ/3-924-2006 від
11.10.2006 року, видане Державним комітетом
України з питань технічного
регулювання та споживчої політики,
свідчить про те, що радіолокаційний
відеозаписувальний вимірювач
швидкості "Візир" визнано типом засобу
вимірювальної техніки та
зареєстровано в Державному реєстрі
засобів вимірювальної техніки за
номером 31473-06 (а.с. 21).

Згідно ст. 280 КУпАП орган при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення зобов'язаний з'ясувати:
чи було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна особа в його
вчинені, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, а
також інші обставини, що мають значення
для правильного вирішення справи.

П. 24 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 23 грудня 2005 року №14
"Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті"
зазначено, що зміст постанови по справі
про адміністративне правопорушення
має відповідати вимогам, передбаченим
статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема,
потрібно навести докази, на яких
ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник чи
висловлених останнім доводів.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_5 пояснив, що відповідач не
представився під час зупинки
автомобіля позивача. Показав
вимірювальний прилад без фотофіксації,
який тримав у руках. Документів на
прилад не показував. Позивач рухався в
колоні автомобілів. З якою саме
швидкістю, він не зауважив. Це було
неподалік м. Калуш.

При винесенні даного рішення суд також
враховує те, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, однак,
представник відповідача до суду не
з'явився і не представив жодних
доказів, які б спростували твердження
позивача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
при винесенні постанови про вчинення
ОСОБА_2 адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1
КУпАП, в м. Калуш відповідачем було
взято до уваги покази приладу, з яких
неможливо встановити наявність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи та інші обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи. До матеріалів справи
не долучено доказів, які б могли
підтвердити географічну локацію
автомобіля позивача на момент
фіксування його приладом «Візир», та чи
рухався він в населеному пункті. А тому,
оскільки в судовому засіданні
неможливо встановити всі обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи, суд вважає, що
постанову серії АА2 № 584989 від 31.10.2013
року слід скасувати, а справу направити
на новий розгляд в Калуське ВДАІ в
Івано-Франківській області.

На підставі ст.ст. 251, 258, 289, 293 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, керуючись ст.ст. 160, 162,
163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
старшого інспектора ДПС з-го взводу
роти ДПС ДАІ при УМВС лейтенанта
міліції Лизанчука Андрія Васильовича
про визнання протиправним рішення та
скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення серії
АА2 № 584989 від 31.10.2013 року задоволити
частково.

Постанову серії АА2 № 584989 від
31.10.2013 року по справі про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, та
накладення на ОСОБА_2 стягнення у
вигляді штрафу в сумі 255,00 гривень
скасувати, а справу направити на новий
розгляд.

Постанова остаточна.

Суддя:

Зміст повної постанови виготовлено
11.03.2014 року.