Справа № 2а-12106/11/2670
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/55633/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Іваненко Я.Л.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 до Державної митної служби
України про визнання дій
протиправними, поновлення на роботі та
відшкодування моральної шкоди,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Державної митної
служби України на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 10
січня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07 серпня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Державної митної
служби України про визнання дій
протиправними, поновлення на роботі та
відшкодування моральної шкоди.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 10
січня 2012 року, залишеною без зміни
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 серпня 2012
року, позовні вимоги ОСОБА_3 були
задоволені частково, а саме: визнано
незаконним і скасовано наказ Державної
митної Служби від 01 липня 2011 року № 1431-к
в частині звільнення ОСОБА_3 з посади
головного інспектора відділу
організацій боротьби з незаконним
переміщенням наркотиків та зброї
Департаменту боротьби з контрабандою
та порушенням митних правил Державної
митної служби України та поновлено
позивача на вказаній посаді. В іншій
частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Державна митна служба України
звернулась з касаційною скаргою, в якій
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати, а в
справі прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно статті 211 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України)
підставами касаційного оскарження є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до вимог статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з ч. 3 ст. 159 КАС України
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 з
травня 2006 року по липень 2011 року
проходив службу в митних органах
України. З травня 2010 року -на посаді
головного інспектора відділу
організації боротьби з незаконним
переміщенням наркотиків та зброї
Департаменту боротьби з контрабандою
та порушенням митних правил Державної
митної служби України. Неодноразово
відзначався за добросовісну роботу та
досягнення у службі.

На виконання постанови Кабінету
Міністрів України від 10 грудня 2010 року
№1128 «Деякі заходи щодо забезпечення
виконання Указу Президента України від
9 грудня 2010 року №1085», наказом
Державної митної служби України від 1
березня 2011 року №146 введено в дію
структуру та штатний розпис
центрального апарату Державної митної
служби України на 2011 рік, який не містив
структурний підрозділ - Департамент
боротьби з контрабандою та порушенням
митних правил.

Головою Державної митної служби 10
березня 2011 року затверджено структуру
та штатний розпис Державної митної
служби України на 2011 рік, які введені в
дію наказом Державної митної служби
України від 7 квітня 2011 року
№ 289 «Про затвердження Положення
Департаменту боротьби з контрабандою,
аналізу ризиків та протидії корупції».

Наказом Державної митної служби
України від 1 липня 2011 року № 1431-к
позивача з 05 липня 2011 року звільнено з
посади головного інспектора відділу
організацій боротьби з незаконним
переміщенням наркотиків та зброї
Департаменту боротьби з контрабандою
та порушенням митних правил Державної
митної служби України у зв'язку із
скороченням штатної чисельності
працівників.

Наказом Державної митної служби
України від 1 липня 2011 року № 1431-к
передбачено проведення відповідного
розрахунку з ОСОБА_3 у зв'язку з його
звільненням.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з рішенням якого
погодився суд апеляційної інстанції,
зробив висновок про те, що у
відповідача не було підстав для
звільнення позивача з роботи, оскільки
зміна Структурі центрального апарату
Державної митної служби Державної
митної служби України, без скорочення
посади, яку обіймав позивач, не може
бути підставою для його звільнення з
публічної служби..

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з вказаними висновками
судів попередніх інстанцій з огляду на
наступне.

Правовий статус посадових осіб митної
служби України, їх права та обов'язки,
порядок і умови проходження служби в
митних органах України визначені,
зокрема, Митним кодексом України,
Законом України «Про державну службу
України», Положенням про порядок і
умови проходження служби в митних
органах України, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 лютого 1993 року №97.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону
України «Про державну службу» державна
служба припиняється, передусім, із
загальних підстав, передбачених
Кодексом законів України про працю
України (надалі КЗпП України).

Таким чином, позивач як державний
службовець, може бути звільнений з
державної служби на підставі пункту 1
статті 40 КЗпП України.

Положеннями статті 36 КЗпП України
передбачено, що припинення трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу можливе лише
у разі скорочення чисельності або
штату працівників, а в разі
реорганізації підприємства (злиття,
приєднання, поділу, виділення,
перетворення) дія трудового договору
працівника продовжується.

Статтю 42 КЗпП України встановлено, що
при скороченні чисельності чи штату
працівників у зв'язку зі змінами в
організації виробництво і праці
переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем не
допускались порушення трудової
дисципліни, відсутні дисциплінарні
стягнення, позивач приймав активну
участь у громадському житті колективу.
Також позивач має неодноразові
нагороди та заохочення від керівництва
за сумлінне виконання службових
обов'язків, що підтверджується
неодноразовим нагородженням грамот та
подяк.

Розірвання трудового договору
проводиться з обов'язковим додержанням
передбаченого статтею 49-2 зазначеного
Кодексу порядку вивільнення
працівників, відповідно до якого вони
попереджаються про наступне
вивільнення не пізніше ніж за два
місяці. Одночасно роботодавець
пропонує працівникові роботу на тому ж
підприємстві, в тій самій установі,
організації за відповідною професією
чи спеціальністю, а за відсутності
роботи - іншу. При вивільненні
працівника враховується його
переважне право й перевага перед
іншими у залишенні на роботі.

Рішення роботодавця або
уповноваженого органу про звільнення
за пунктом 1 статті 40 КЗпП України
працівника з роботи не можна вважати
обґрунтованим, якщо відповідачем не
виконано покладений на нього законом
обов'язок щодо вжиття заходів до
переведення звільненого працівника на
роботу на тому ж підприємстві, хоч така
можливість була.

З урахуванням викладеного, суди першої
та апеляційної інстанцій дійшли
правильного висновку про задоволення
позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст. 2201 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки судові рішення
ухваленні з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана правильно, а доводи касаційної
скарги висновків судів не
спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Державної митної
служби України відхилити, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 10 січня 2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 серпня 2012
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Т.О. Лиска