Справа № 805/518/14
Суддя: Маслоід О.С.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 р.
Справа №805/518/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 15 год. 45
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі судді Маслоід О.С.

при секретарі судового засідання -
Вітязь Х. О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Автокразбанк» (м.
Кременчук)

до Управління Державної казначейської
служби України у м. Макіївці Донецької
області

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Совєтського відділу
державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції

про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії, -

за участю

представників сторін: від позивача:
Єстєнін М. В.

від відповідача:
не з'явився

від третьої
особи: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Автокразбанк» (Донецьке регіональне
відділення Публічного акціонерного
товариства «Автокразбанк») (надалі -
позивач) звернулось до Донецького
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до Головного
Управління державної казначейської
служби України у Донецькій області за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Совєтського відділу
державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції (надалі - третя особа) про
визнання протиправною бездіяльність
щодо неперерахування коштів в сумі
92438,95 грн., зобов'язання перерахувати
кошти у розмірі 92438,95 грн. з депозитного
рахунку третьої особи, що відкритий у
відповідача, на користь позивача.

Усною ухвалою суду від 18.02.2014 року
здійснено заміну неналежного
відповідача з Головного Управління
державної казначейської служби
України у Донецькій області на
належного відповідача - Управління
Державної казначейської служби
України у м. Макіївці Донецької області
(надалі - відповідач).

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
наступним. 01.11.2005 року між ним та Малим
приватним підприємством «Бізнес Степ
Компані» був укладений іпотечний
договір для забезпечення виконання
зобов'язань боржником за договором
кредитної лінії, предметом іпотеки є
будівля. Внаслідок невиконання
боржником своїх зобов'язань за
кредитним договором, було звернуто
стягнення на предмет іпотеки шляхом
його продажу з прилюдних торгів, про що
було вчинено виконавчий напис. Предмет
іпотеки був реалізований на користь
ОСОБА_4, переможець торгів сплатив
кошти за придбане майно на депозитний
рахунок третьої особи. Третьою особою
неодноразово направлялися платіжні
доручення до відповідача щодо
перерахування на користь позивача суми
від продажу предмету іпотеки у розмірі
92438,95 грн., але й досі дані кошти на
рахунок позивача не надходили. Двічі
позивач направляв вимогу
відповідачеві про вжиття заходів щодо
перерахування коштів, але відповідач
повідомив його про неможливість
перерахувати необхідні кошти через
недостатність наповнення єдиного
казначейського рахунку у зв'язку із
першочерговим виконанням органами
казначейства захищених статей
видатків, а саме: виплатою заробітної
плати, стипендій, оплати комунальних
послуг тощо.

Позивач вважає, що відповідач
безпідставно та незаконно ухиляється
від перерахування коштів позивачеві,
оскільки депозитний рахунок третьої
особи не є рахунком для зарахування
коштів державного бюджету України та
здійснення витрат за бюджетними
призначеннями. Кошти, які
зараховуються на цей рахунок не є
коштами державного бюджету України або
доходом державного бюджету України, ці
кошти не мають ніякого відношення до
виконання казначейством захищених
статей видатків бюджету. Кошти, які
надійшли на депозитний рахунок третьої
особи від реалізації предмету іпотеки,
є власністю позивача, розміщені на
депозитному рахунку третьої особи
тимчасово з метою виконання вимог
закону, без права користування такими
грошима та підлягають зарахуванню
виключно позивачеві.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового засідання повідомлений
належним чином, через канцелярію суду
04.03.2014 року надав заперечення на позов,
в яких просив розглядати справу без
його участі, також у наданих
запереченнях посилається на наступне.
Він вважає, оскільки рахунки третьої
особи відкриті в органах казначейства,
першочергово повинні бути враховані
норми бюджетного законодавства. Тобто,
на теперішній час, казначейське
обслуговування проводиться з
урахуванням обмежень ліміту
фінансових ресурсів єдиного
казначейського рахунку. На теперішній
час у відповідача знаходиться на
опрацюванні платіжне доручення № 36 від
02.01.2014 року на суму 92438,95 грн. Відповідач
вживає усіх необхідних заходів щодо
проведення у повному обсязі
розрахунків згідно наданого
платіжного доручення, направляючи на
це весь наявний фінансовий ресурс
єдиного казначейського рахунку.
Щоденно відповідач направляє лист -
заяву до Головного управління
Державної казначейської служби
України у Донецькій області на
отримання підкріплення з єдиного
казначейського рахунку для оплати
вказаного платіжного доручення.

Таким чином, відповідач вважає, що в
його діях відсутній такий елемент
будь-якого правопорушення як вина,
оскільки він діяв в межах тих
повноважень, які встановлені
нормативно - правовими актами.

Третя особа у судове засідання не
з'явилася, про дату, час та місце
судового засідання повідомлена
належним чином, через позивача надала
заяву про розгляд справи без її участі
та письмові заперечення, в яких
посилається на наступне. На
примусовому виконанні у неї перебуває
виконавчий напис про звернення
стягнення на нерухоме майно, що
належить на праві власності Малому
приватному підприємству «Бізнес Степ
Компані» та задоволення вимог
позивача. 02.09.2013 року на депозитний
рахунок третьої особи надійшли грошові
кошти у розмірі 103976,61 грн. від
реалізації зазначеного майна. Згідно
заяви позивача про перерахування
коштів до відповідача третьою особою
двічі були направлені платіжні
доручення на суму 92438,95 грн. на користь
позивача. На теперішній час у
відповідача не виконані знаходиться
третє платіжне доручення на вказану
суму.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази та заслухавши пояснення
представника позивача, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог, з огляду на наступне.

01.11.2005 року між позивачем та Малим
приватним підприємством «Бізнес Степ
Компані» укладено іпотечний договір №
20-І для забезпечення виконання
зобов'язань за договором кредитної
лінії № 20 К/л від 01.11.2005 року. Предметом
іпотеки є нерухоме майно - будівля.

17.07.2007 року приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу видано виконавчий напис щодо
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

18.10.2012 року третьою особою відкрите
виконавче провадження ВП № 34803406 з
примусового виконання вищезазначеного
виконавчого напису.

27.08.2013 року предмет іпотеки був
реалізований з прилюдних торгів на
користь ОСОБА_4 на суму 121334,05 грн., про що
цього ж дня складено протокол № 0513377-1
про проведення прилюдних торгів по
реалізації арештованого нерухомого
майна, що є предметом іпотеки.

ОСОБА_4, як переможець прилюдних торгів,
02.09.2013 року перерахував вказану суму на
депозитний рахунок третьої особи.

На підставі зазначеного протоколу
02.09.2013 року третьою особою складено акт
про проведення прилюдних торгів по
реалізації заставленого нерухомого
майна, що є предметом іпотеки.

04.09.2013 року позивачем до третьої особи
було направлено заяву № 53-3/03.09-03 від
03.09.2013 року про надання реквізитів для
перерахування коштів.

Третьою особою двічі до відповідача
були направлені платіжні доручення від
09.09.2013 року № 434 та від 08.11.2013 № 571 року на
суму 92438,95 грн. щодо перерахування
коштів, належних до сплати на користь
позивача, за результатами реалізації
предмету іпотеки з прилюдних торгів.

Позивачем до відповідача 12.11.2013 року
було направлено лист від 11.11.2013 року №
53-3/11.11-01, в якому він просить в
найкоротший час перерахувати на його
рахунок грошові кошти від реалізації
предмету іпотеки, що надходили на
депозитний рахунок третьої особи.

12.12.2013 року, у зв'язку із неотриманням
відповіді від відповідача та
ненадходженням коштів, позивач знову
направляє до відповідача лист №
53-3/12-12-02, яким вдруге просить
перерахувати необхідні кошти.

Відповідачем надано лист від 13.12.2013
року № 09.2-10/1360-14543 щодо надання
відповіді, яким він повідомляє
позивача, що недостатнє наповнення
єдиного казначейського рахунку
органами, що контролюють справляння
надходжень бюджету, звужує можливість
перерахування необхідних коштів,
вживаються всі необхідні заходи щодо
проведення у повному обсязі
розрахунків згідно наданих платіжних
доручень.

У зв'язку із неперерахуванням коштів
третя особа втретє направила
відповідачеві платіжне доручення від
02.01.2014 року № 434 на суму 92438,95 грн. на
перерахування коштів, які належать до
сплати на користь позивача.

Згідно ст. 6 Кодексу адміністративного
судочинства України (надалі - КАС
України) кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку»
(надалі - Закон № 898) передбачено, що
реалізація предмета іпотеки, на який
звертається стягнення за рішенням суду
або за виконавчим написом нотаріуса,
проводиться, якщо інше не передбачено
рішенням суду, шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження, передбаченої
Законом України "Про виконавче
провадження", з дотриманням вимог цього
Закону.

Згідно із ч. 1 ст. 46 Закону № 898
переможець прилюдних торгів протягом
десяти робочих днів з дня підписання
протоколу перераховує кошти за
придбане на торгах майно на зазначений
у протоколі банківський рахунок органу
державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 12.1 р. 12 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, яка затверджена наказом
Міністерства юстиції України 02.04.2012
року N 512/5 (надалі - Інструкція 512/5),
органи ДВС мають відповідні рахунки в
органах Державної казначейської
служби України для обліку депозитних
сум і зарахування стягнутих з
боржників коштів та їх виплати
стягувачам у національній валюті, а
також відповідні рахунки для обліку
аналогічних операцій в іноземній
валюті в банках.

Згідно із п. 1.2 Інструкції з обліку
коштів, розрахунків та інших активів
бюджетних установ, яка затверджена
наказом Державного казначейства
України від 26 грудня 2003 року N 242 (надалі
- Інструкція 242) депозитні рахунки -
рахунки, які відкривають в органах
Державного казначейства та/або
установах банків за коштами, які
отримали бюджетні установи в тимчасове
зберігання згідно з законодавством
(без права користування цими коштами,
що перебувають на цих рахунках) і з
настанням відповідних умов належать
поверненню або перерахуванню за
призначенням.

П. 12.18 Інструкції № 512/5 передбачено, що
при перерахуванні коштів, які належать
стягувачу - юридичній особі, списання
коштів з відповідних рахунків органу
ДВС здійснюється на підставі платіжних
доручень.

Відповідно до п. 1.2, 1.3 Інструкція про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, яка затверджена
постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 року N 22
(надалі - Інструкція № 22) встановлює
загальні правила, види і стандарти
розрахунків клієнтів банків та банків
у грошовій одиниці України на
території України, що здійснюються за
участю банків.

Вимоги цієї Інструкції поширюються на
всіх учасників безготівкових
розрахунків, а також на стягувачів, та
обов'язкові для виконання ними.

Аналіз наведених норм доводить, що
органи державної виконавчої служби в
органах державної казначейської
служби мають депозитні рахунки для
зарахування на них, стягнутих з
боржників, коштів та їх виплати
стягувачам. Депозитні рахунки є
рахунками з особливим статусом. Кошти,
які знаходяться на депозитних
рахунках, перебувають на тимчасовому
зберіганні казначейської служби, яка
не має права користування ними.
Повернення або перерахування коштів за
призначенням здійснюється на підставі
платіжних доручень, які орган
державної виконавчої служби направляє
до казначейства.

Як вже зазначалося, третьою особою
тричі відповідачеві направлялись
платіжні доручення щодо перерахування
коштів позивачеві.

На теперішній час кошти від реалізації
предмету іпотеки з прилюдних торгів у
розмірі 92438,95 грн. відповідачем на
користь позивача не перераховані, що
також не заперечується відповідачем.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідача на те, що ним вживаються
необхідні заходи щодо проведення у
повному обсязі розрахунків згідно
наданих платіжних доручень, з огляду на
наступне.

Сторонами не заперечується той факт, що
від переможця прилюдних торгів кошти
від реалізації предмету іпотеки були
зараховані на депозитний рахунок
третьої особи. Як вже зазначалося,
кошти на депозитному рахунку третьої
особи знаходяться на тимчасовому
зберіганні у відповідача без права
користування ними, зараховані кошти є
власністю позивача, відповідно баланс
вказаного рахунку не залежить від
фінансових ресурсів єдиного
казначейського рахунку.

Крім цього, на вимогу третьої особи,
тобто на підставі ще першого
платіжного доручення від 09.09.2013 року №
434, відповідач повинен був перерахувати
спірні кошти із вказаного рахунку саме
у вересні 2013 року, але незважаючи на це
до теперішнього часу кошти відповідач
не перерахував.

Суд також не приймає до уваги посилання
відповідача на неможливість
перерахування спірних коштів через
недостатність наповнення єдиного
казначейського рахунку у зв'язку із
першочерговим виконаннями захищених
статей видатків, а саме: виплатою
заробітної плати, стипендій, оплати
комунальних послуг тощо, з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Бюджетного
кодексу України захищеними видатками
бюджету визнаються видатки загального
фонду бюджету, обсяг яких не може
змінюватися при здійсненні скорочення
затверджених бюджетних призначень.

З наведеного вбачається, що видатки
бюджету є захищеними лише від
скорочення затверджених бюджетних
призначень, відповідно це посилання не
має відношення до даного спору.

Таким чином, у даному випадку
забезпечення виконання захищених
видатків не має відношення до
депозитного рахунку третьої особи.

Суд також зазначає, що депозитний
рахунок третьої особи не є бюджетним
рахунком, оскільки бюджетні рахунки,
відкриваються в органах державного
казначейства України для забезпечення
казначейського обслуговування коштів
державного та місцевих бюджетів
(Порядок відкриття та закриття
рахунків у національній валюті в
органах Державного казначейства
України, який затверджений наказом
Державного казначейства України 02.12.2002
N 221 (у редакції наказу Державного
казначейства України від 25.11.2010 N 436) та
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 17 грудня 2002 р. за N 976/7264 ).

Кошти, які надійшли на депозитний
рахунок третьої особи, не є коштами
державного або місцевих бюджетів, а є
коштами, які надійшли від продажу
предмету іпотеки і лише зберігаються
на цьому рахунку. Тобто, у даному
випадку, ці кошти є депозитними сумами,
які обліковуються на депозитному
рахунку, що визначено Інструкцією 242.

Суд також не приймає посилання
відповідача на єдиний казначейський
рахунок, з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст.. 45
Бюджетного кодексу України податки і
збори (обов'язкові платежі) та інші
доходи державного бюджету
зараховуються безпосередньо на єдиний
казначейський рахунок і не можуть
акумулюватися на рахунках органів, що
контролюють справляння надходжень
бюджету (за винятком установ України,
які функціонують за кордоном).

Податки і збори (обов'язкові платежі) та
інші доходи державного бюджету
визнаються зарахованими до державного
бюджету з дня зарахування на єдиний
казначейський рахунок.

З наведеного вбачається, що єдиний
казначейський рахунок застосовується
виключно для зарахування податків,
зборів (обов'язкові платежі) та інших
доходів державного бюджету.

Як вже зазначалося, спірні кошти, які
знаходяться на депозитному рахунку
третьої особи, не є ані податками, ані
зборами (обов'язковими платежами), ані
іншими доходами державного бюджету.

З огляду на вищезазначене, позовні
вимоги про визнання протиправною
бездіяльність відповідача щодо
неперерахування коштів у сумі 92438,95 грн.
з депозитного рахунку третьої особи є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача перерахувати кошти у
розмірі 92438,95 грн. з депозитного рахунку
третьої особи, що відкритий у
відповідача, на користь позивача, суд
зазначає наступне.

У відповідності до вимог ст.. 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Як вже було зазначено, платіжні
доручення на перерахування коштів на
користь позивача третьою особою
направлялися тричі. У ході розгляду
справи судом встановлено, що
відповідачем неправомірно не
перераховувалися кошти від реалізації
предмету іпотеки з прилюдних торгів.

Суд звертає увагу на те, що
законодавством передбачена можливість
прийняття постанови, яка гарантувала
би дотримання і захист прав суб'єктів у
сфері публічно - правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень. Суд приймає рішення, яким
повинно бути захищено/відновлено
порушене право позивача на отримання
коштів від реалізації предмету іпотеки
з депозитного рахунку третьої особи,
оскільки відсутні, передбачені
законодавством, підстави щодо
неперерахування цих коштів.

Таким чином, саме задоволення позовних
вимог щодо зобов'язання відповідача
перерахувати на користь позивача кошти
у сумі 92438,95 грн. є належним обраним
судом способом захисту порушених прав
позивача у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
при здійсненні ними владних
управлінських функцій.

Як вже зазначалося, відповідачем
підтверджено той факт, що на теперішній
час у нього на виконанні знаходиться
платіжне доручення третьої особи на
перерахування спірної суми позивачеві.

За таких обставин, позовні вимоги в цій
частині є також обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Крім цього, ч. 4 ст. 163 КАС України
визначено, що резолютивна частина
постанови суду може містити
встановлений судом строк для подання
суб'єктом владних повноважень -
відповідачем до суду звіту про
виконання постанови, якщо вона вимагає
вчинення певних дій (перебіг цього
строку починається з дня набрання
постановою законної сили або після
одержання її копії, якщо постанова
виконується негайно).

Згідно ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який
ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

За таких обставин, оскільки кошти від
реалізації предмету іпотеки на користь
позивача відповідач повинен був
перераховані ще у вересні 2013 року, а
бездіяльність відповідача щодо
неперерахування таких коштів судом
визнана протиправною та його
зобов'язано ці кошти перерахувати, суд
вважає за необхідне встановити судовий
контроль за виконанням судового
рішення у відповідності до вимог ст. 267
КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Таким чином, витрати позивача по сплаті
судового збору у сумі 73 грн. 08 коп.
підлягають відшкодуванню за рахунок
коштів Державного бюджету.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
Конституцією України, Бюджетним
кодексом України, Законом України «Про
виконавче провадження», Законом
України «Про іпотеку», Інструкцією з
організації примусового виконання
рішень, затвердженою Наказом
Міністерства юстиції України 02.04.2012
року N 512/5, Інструкцією з обліку коштів,
розрахунків та інших активів бюджетних
установ, затвердженою наказом
Державного казначейства України від 26
грудня 2003 року N 242, Інструкцією про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженою
постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 року N 22,
Порядком відкриття та закриття
рахунків у національній валюті в
органах Державного казначейства
України, який затверджений наказом
Державного казначейства України 02.12.2002
N 221 (у редакції наказу Державного
казначейства України від 25.11.2010 N 436) та
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 17 грудня 2002 року за N 976/7264, ст. 2,
6, 94, 163, 185, 186, 254, 257, 263, 267 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність
Управління Державної казначейської
служби України у м. Макіївці Донецької
області щодо неперерахування коштів у
сумі 92438,95 грн. з депозитного рахунку
Совєтського відділу державної
виконавчої служби Макіївського
міського управління юстиції на користь
Публічного акціонерного товариства
«Автокразбанк».

Зобов'язати Управління Державної
казначейської служби України у м.
Макіївці Донецької області
перерахувати на користь Публічного
акціонерного товариства
«Автокразбанк» кошти в сумі 92438,95 грн. з
депозитного рахунку Совєтського
відділу державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції.

Зобов'язати Управління Державної
казначейської служби України у м.
Макіївці Донецької області подати у
місячний строк звіт про виконання
судового рішення.

Стягнути з Державного бюджету на
користь Публічного акціонерного
товариства «Автокразбанк» судові
витрати у сумі 73 грн. 08 коп.

Вступна та резолютивна частини
постанови виготовлено у нарадчій
кімнаті та проголошено у судовому
засіданні 04.03.2014 року у присутності
представника позивача.

Зазначена постанова може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Скарга подається до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 11 березня 2014 року.

Суддя
Маслоід О.С.