Справа № 804/187/14
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 р. Справа № 804/187/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Врони О.В.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження у м.Дніпропетровську
адміністративний позов Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Запорізькій області до товариства з
обмеженою відповідальністю
«АТБ-маркет» про застосування заходів
реагування у сфері державного нагляду
(контролю) , -

ВСТАНОВИВ:

Інспекція з питань захисту прав
споживачів у Запорізькій області ( далі
по тексту - Інспекція, позивач)
звернулася до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «АТБ-маркет» (далі по
тексту - ТОВ «АТБ-маркет», відповідач),
в якому просить застосувати заходи
реагування у сфері державного нагляду
(контролю) з питань захисту прав
споживачів шляхом заборони
господарській одиниці ТОВ «АТБ-маркет»
(, місцезнаходження: 52005,
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, смт. Ювілейне,
вул. Радгоспна, 76) надання (реалізації)
товару, м'ясної продукції(за переліком).

Позов обґрунтований тим, що позивачем
здійснено планову перевірку магазину,
який належить ТОВ «АТБ-маркет» та
розташований за адресою: м. Токмак, вул.
Революційна, буд. 46. В ході перевірки
було встановлено, що товар
пропонувався ТОВ «АТБ-маркет» до
продажу споживачам без необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації в обсязі, передбаченому
законодавством у будь-якій наочній
формі, що є порушенням п. п. 2, 3 ч.1 ст. 4, ч.
ч. 1, 2 ст. 6, ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 15 Закону
України «Про захист прав споживачів», а
також п. п. 17, 21 «Порядку провадження
торговельної діяльності та правил
торговельного обслуговування на ринку
споживчих товарів», затвердженого
Постановою КМУ №833 від 15.06.2006 р.

В порядку частини 3 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
позов прийнято до розгляду в
скороченому провадженні та ухвалою
суду відповідачу запропоновано у
10-денний строк з дня отримання ухвали
про відкриття надати до суду
заперечення на позов або заяву про
визнання позову.

Відповідач про відкриття скороченого
провадження повідомлений належним
чином, відповідно до статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у встановлений строк надав
суду заперечення на позов, в яких
зазначив, що положеннями статті 26
Закону України «Про захист прав
споживачів» не передбачено
повноваження спеціально
уповноваженого органу виконавчої
влади у сфері захисту прав споживачів
щодо звернення до адміністративного
суду з позовом про підтвердження
обґрунтованості вжиття ним заходів
реагування у вигляді зупинення надання
(реалізації) споживачам певного виду
продукції. Крім того, в наданих
запереченнях відповідач зазначив
також про те, що реалізація продукції
здійснювалася із дотриманням вимог
діючого законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи та
надані докази вважає, що позовні вимоги
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що відповідно до
направлення на проведення перевірки
№000954 від 06.12.2013 р. на підставі ст. 26
Закону України «Про захист прав
споживачів», згідно наказу №319 від
06.12.2013 р., спеціалістами Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Запорізькій області було здійснено
планову перевірку магазину, який
належить ТОВ «АТБ-маркет» та
розташований за адресою: м. Токмак, вул.
Революційна, буд. 46. Строк проведення
перевірки визначено з 09.12.2013 р. по 13.12.2013
р.

За результатами перевірки
спеціалістами Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Запорізькій
області було складено акт перевірки
дотримання законодавства про захист
прав споживачів №000676 від 12.12.2013 р.

В ході перевірки було встановлено
порушення ст. 6, 15 Закону України «Про
захист прав споживачів», п. 21 Порядку
провадження торгівельної діяльності
та правил торгівельного
обслуговування на ринку споживчих
товарів, затвердженого Постановою КМУ
№833 від 15.06.2006 р., п. п. 13, 15 Правил
роздрібної торгівлі продовольчими
товарами, затверджених наказом
міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України від
11.07.2012 р. №185, п. 6 Технічного регламенту
щодо правил маркування харчових
продуктів, затвердженого наказом
Державного комітету з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 28.10.2010 р. №487. Тобто, при
контрольно-вибірковому інспектуванні
продукції, що реалізовувалась,
встановлено, що в торгівельному залі в
реалізації з наявністю цінників
знаходився товар без необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації в обсязі, передбаченому
законодавством у будь-якій наочній
формі, що забезпечує його свідомий і
компетентний вибір, маркування товару
неповною мірою відповідає вимогам
зазначених вище норм, зокрема,
маркування позицій п. п. 1-56 додатку №7
до акту перевірки №000676 від 12.12.2013 р. не
містить передбаченого законодавством
чіткого надання інформації про поживну
цінність продукції із вказівкою на
кількість білка та жирів у
встановлених одиницях виміру на 100 г
харчового продукту, а зазначені лише
загальні фрази «не менше»/ «не більше».

Враховуючи результати перевірки, на
підставі ст. ст. 5, 26 Закону України «Про
захист прав споживачів», ч. ч. 7, 8 ст. 7
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», з метою
усунення порушень діючого
законодавства, позивачем було надано
припис до акту перевірки №000676 від
12.12.2013 р., яким ТОВ «АТБ-маркет»
заборонено реалізацію продукції в разі
відсутності документів, що засвідчують
її відповідність вимогам нормативних
документів, додержання яких відповідно
до законодавства є обов'язковим,
перелік якої зазначено в рядках 1-56
додатку №7 до акту перевірки.

Вирішуючи питання обґрунтованості
заявлених позовних вимог суд враховує
наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 4 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», повне або часткове
зупинення виробництва (виготовлення)
або реалізації продукції, виконання
робіт, надання послуг допускається за
постановою адміністративного суду,
ухваленою за результатами розгляду
позову органу державного нагляду
(контролю) щодо застосування заходів
реагування. Вжиття інших заходів
реагування, передбачених законом,
допускається за вмотивованим
письмовим рішенням керівника органу
державного нагляду (контролю) чи його
заступника, а у випадках, передбачених
законом, - із наступним підтвердженням
обґрунтованості вжиття таких заходів
адміністративним судом.

Якщо законом передбачено, що
обґрунтованість вжиття органом
державного нагляду (контролю) заходів
реагування має бути підтверджена
судом, орган державного нагляду
(контролю) звертається до
адміністративного суду з
адміністративним позовом не пізніше
наступного робочого дня з дня видання
(прийняття) відповідного розпорядчого
документа.

Частиною 7 ст. 7 вказаного Закону
передбачено, що на підставі акта,
складеного за результатами здійснення
заходу, в ході якого виявлено порушення
вимог законодавства, орган державного
нагляду (контролю) за наявності підстав
для повного або часткового зупинення
виробництва (виготовлення), реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг, звертається у порядку та
строки, встановлені законом, з
відповідним позовом до
адміністративного суду. У разі
необхідності вжиття інших заходів
реагування, орган державного нагляду
(контролю) протягом п'яти робочих днів з
дня завершення здійснення заходу
державного нагляду (контролю) складає
припис, розпорядження, інший
розпорядчий документ щодо усунення
порушень, виявлених під час здійснення
заходу, а у випадках, передбачених
законом, також звертається у порядку та
строки, встановлені законом, до
адміністративного суду з позовом щодо
підтвердження обґрунтованості вжиття
до суб'єкта господарювання заходів
реагування, передбачених відповідним
розпорядчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, скорочене провадження
застосовується в адміністративних
справах щодо застосування у випадках,
передбачених законом, заходів
реагування у сфері державного нагляду
(контролю), якщо вони можуть бути
застосовані виключно за судовим
рішенням.

Аналіз наведених норм права дає змогу
дійти висновку, що звернення суб'єкта
владних повноважень до суду з
адміністративним позовом щодо
підтвердження обґрунтованості вжиття
заходів реагування на виявлені під час
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності порушення вимог діючого
законодавства, можливе лише у випадку,
якщо необхідність такого
підтвердження прямо передбачена
законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Запорізькій області
винесено припис до акту перевірки №000676
від 12.12.2013 р., яким заборонено
реалізацію певного виду продукції у
зв'язку з відсутністю документів, що
засвідчують її відповідність вимогам
нормативних документів та зобов'язано
відповідача упорядкувати роботу
підприємства відповідно до вимог
діючого законодавства.

Такий захід реагування суб'єкта
владних повноважень на виявлені під
час здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності порушення вимог діючого
законодавства, як заборона реалізації
певного виду продукції, є відмінним від
такого заходу, як повне або часткове
зупинення виробництва (виготовлення)
або реалізації продукції, виконання
робіт, надання послуг, застосування
якого допускається лише за постановою
адміністративного суду.

Суд зазначає, що відносини між
споживачами товарів, робіт і послуг та
виробниками і продавцями товарів,
виконавцями робіт і надавачами послуг
різних форм власності, права
споживачів, а також механізм їх захисту
та основи реалізації державної
політики у сфері захисту прав
споживачів врегульовано спеціальним
нормативно-правовим актом, яким є Закон
України «Про захист прав споживачів».

Статтею 26 вказаного Закону визначено
повноваження спеціального
центрального органу виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів, його
територіальних органів в областях,
містах Києві та Севастополі, АРК,
здійснення вказаними органами
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів та забезпечення реалізації
державної політики у цій сфері.

До повноважень вказаних органів,
зокрема, належить право забороняти
суб'єктам господарювання реалізацію
споживачам певної продукції та
приймати рішення про припинення
суб'єктами господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства реалізації
та виробництва продукції, що не
відповідає вимогам
нормативно-правових актів та
нормативних документів, - до усунення
виявлених недоліків.

Разом з тим, положеннями ст. 26 Закону
України «Про захист прав споживачів»
не передбачено повноваження
спеціально уповноваженого органу
виконавчої влади у сфері захисту прав
споживачів щодо звернення до
адміністративного суду з позовом про
застосування судом заходів реагування
у разі, якщо їх вже застосовано.

Що стосується твердження позивача про
невідповідність маркування продукції,
що стала предметом перевірки, вимогам
діючого законодавства у зв'язку із
ненаданням чіткої інформації щодо
поживної цінності продукції, суд
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про захист прав споживачів»,
споживачі, під час придбання,
замовлення або використання продукції,
яка реалізується на території України,
для задоволення своїх особистих потреб
мають право на: 1) захист своїх прав
державою; 2) належну якість продукції та
обслуговування; 3) безпеку продукції; 4)
необхідну, доступну, достовірну та
своєчасну інформацію про продукцію, її
кількість, якість, асортимент, а також
про її виробника (виконавця, продавця).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про захист прав споживачів»,
продавець (виробник, виконавець)
зобов'язаний передати споживачеві
продукцію належної якості, а також
передати інформацію на цю продукцію.
Також, відповідно до положень ч. 1 ст. 14
Закону України «Про захист прав
споживачів», споживач має право на те,
щоб продукція за звичайних умов її
використання, зберігання і
транспортування була безпечною для
його життя, здоров'я, навколишнього
природного середовища, а також не
завдавала шкоди його майну.

За приписами ст. 15 Закону України «Про
захист прав споживачів», у
відповідності із ст. 38 Закону України
«Про безпечність та якість харчових
продуктів», п. 6 «Технічного регламенту
щодо правил маркування харчових
продуктів», затвердженого наказом
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 28.10.2010 р. №487, споживач має
право на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги).

Інформація, передбачена ч. 1 ст. 15 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
доводиться до відома споживачів
виробником (виконавцем, продавцем) у
супровідній документації, що додається
до продукції, на етикетці, а також у
маркуванні чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятним
для окремих видів продукції або в
окремих сферах обслуговування.

Згідно з п. п. 13, 15 ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про захист прав споживачів», належна
якість товару, роботи або послуги -
властивість продукції, яка відповідає
вимогам, встановленим для цієї
категорії продукції у
нормативно-правових актах і
нормативних документах та умовам
договору із споживачем.

Статтею 1 Закону України «Про
безпечність та якість харчових
продуктів» визначено, що стандартом є
документ, затверджений центральним
органом виконавчої влади з питань
технічного регулювання та споживчої
політики, яким встановлено для
загального та систематичного
використання правила, інструкції або
характеристики продуктів, пов'язаних з
ними процесів або послуг, додержання
яких є обов'язковим.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що всю продукцію, яка
стала предметом перевірки та перелік
якої міститься в додатку №7 до акту
перевірки №000676 від 12.12.2013 р.,
виготовлено згідно відповідних
національних стандартів України та
технічних умов, приведених у
відповідність до національних
стандартів.

Зокрема, згідно ДСТУ 4436:2005 «Ковбаси
варені, сосиски, сардельки, хліби
м'ясні. Загальні технічні умови», ДСТУ
4435:2005 «Ковбаси напівкопчені. Загальні
технічні умови», ДСТУ 4591:2005 «Ковбаси
варено-копчені. Загальні технічні
умови», інформація щодо харчової та
енергетичної цінності продукції
наводиться в маркуванні шляхом
зазначення: масова частка %: білок, г., не
менше ніж; жир, г., не більше ніж.

Вказане, в свою чергу, підтверджується
змістом таблиці 2 «Фізико-хімічні
показники ковбасних виробів» пункту
5.1.3. ДСТУ 4436:2005 «Ковбаси варені, сосиски,
сардельки, хліби м'ясні. Загальні
технічні умови», затвердженого
Держспоживстандартом України від 15
липня 2005 р. №175, та таблиці К.1. додатку К
технологічної інструкції до вказаного
ДСТУ, згідно якого масова частка білка
та жиру у відповідних виробах
зазначається у відсотках та з
позначенням «не менше ніж»/«не більше
ніж». Крім того, п. п. 8.3., 8.4. розділу 8
«Маркування» зазначеного ДСТУ
передбачено вимоги до оформлення
паковальних одиниць розфасованих
ковбасних виробів та маркованих
оболонок вказаної продукції, які
передбачають нанесення інформації
щодо поживної цінності продукції, яка
розраховується виробником відповідно
до певної рецептури, згідно якої
виготовлено продукцію, з метою саме
зазначення масових часток білка та
жиру у відсотках з позначенням не менше
ніж/ не більше ніж відповідно.

Отже, суд вважає, що інформаційні данні
зазначені на етикетці ковбасних
виробів про кількість білків та жирів у
встановлених одиницях виміру (грамах)
із зазначенням їх граничних показників
(«не більше»/«не менше»), повністю
відповідають вимогам Закону України
«Про захист прав споживачів»,
Технічного регламенту щодо правил
маркування харчових продуктів та ДСТУ
4518:2008 «Продукти харчові. Маркування для
споживачів. Загальні правила».

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та їх посадові особи зобов'язані діяти
виключно на підставах та в межах
повноважень і способом, що передбачені
Конституцією і Законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд не
вбачає законних підстав для
застосування заходів реагування у
сфері державного нагляду (контролю) з
питань захисту прав споживачів шляхом
заборони надання (реалізації) товару
господарській одиниці ТОВ
«АТБ-маркет», у зв'язку з чим позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 158 - 163, 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Запорізькій області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АТБ-маркет» про
застосування заходів реагування у
сфері державного нагляду (контролю) -
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адмінінстратвиний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова прийнята в скороченому
провадженні, крім випадків її
оскарження в апеляційному порядку, є
остаточною.

Суддя О.В. Врона