Справа № 2а/0570/17300/11
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/2062/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю «ПАБ
Мисливський» на ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06.12.2011 року та постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
25.10.2011 року по справі № 2а/0570/17300/2011 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПАБ Мисливський» до
Регіонального управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів Державної
податкової адміністрації України у
Донецькій області про визнання
протиправними дій та скасування
рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ПАБ Мисливський»
звернулось до суду з позовною заявою до
Регіонального управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів Державної
податкової адміністрації України у
Донецькій області про визнання
протиправними дій та скасування
рішення від 30 червня 2011 року № .

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 25.10.2011 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06.12.2011 року у даній справі
відмовлено у задоволенні позовних
вимог з огляду на їх безпідставність.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю задовольнити позовні
вимоги, оскільки вважає, що постанову
та ухвалу було прийнято з порушенням
норм матеріального права та без
належного врахування всіх обставин
справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 22 червня 2011 року
відповідачем проведена фактична
перевірка кафе, що належить позивачу, з
питань додержання вимог, встановлених
законодавством України, які є
обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними та тютюновими
виробами, за результатами якої
встановлено, що позивачем порушено
вимоги ст.ст. 11, 15-2 Закону України від
19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» (далі - Закон № 481/95-ВР).

30 червня 2011 року на підставі висновків
перевірки відповідачем прийнято
спірне рішення про застосування
фінансових санкцій № 32-198, яким
відповідно до статті 17 Закону № 481/95-ВР
на позивача накладено штраф у розмірі
5100,00 грн. за реалізацію тютюнових
виробів без марок акцизного податку
встановленого зразка та нерозміщення
наочної інформації, передбаченої ст.15-2
Закону № 481/95-ВР.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
виходили з наступних мотивів, з чим
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 80.1 Податкового
кодексу України фактична перевірка
здійснюється без попередження
платника податків (особи).

Відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2
статті 80 зазначеного Кодексу фактична
перевірка може проводитися на підставі
рішення керівника органу податкової
служби, оформленого наказом, копія
якого вручається платнику податків або
його уповноваженому представнику під
розписку до початку проведення такої
перевірки, та за наявності хоча б
однієї з визначених Кодексом обставин,
зокрема у разі отримання в
установленому законодавством порядку
інформації від державних органів або
органів місцевого самоврядування, яка
свідчить про можливі порушення
платником податків законодавства,
контроль за яким покладено на органи
державної податкової служби.

Згідно пункту 80.5 статті 80 Податкового
кодексу України допуск посадових осіб
органів податкової служби до
проведення фактичної перевірки
здійснюється згідно із статтею 81 цього
Кодексу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що наказ № 272 про
проведення фактичної перевірки
позивача виданий за наявності
обставини, передбаченої п.8.2.2 ст. 80 ПКУ,
оформлений у відповідності з вимогами
законодавства, його копія разом із
направленнями на перевірку під розпис
вручено платнику податку, за
результатами перевірки складено акт,
тому вимоги про визнання протиправними
дій посадових осіб відповідача
відносно перевірки та складання акту
фактичної перевірки задоволенню не
підлягають.

Щодо доведеності порушень, за які
застосовано фінансові санкції, колегія
суддів зазначає, що відповідно до
статті 11 Закону № 481/95-ВР алкогольні
напої та тютюнові вироби, які
виробляються в Україні, а також такі, що
імпортуються в Україну, позначаються
марками акцизного податку в порядку,
визначеному законодавством.

Пункт 226.11 статті 226 Податкового кодексу
України передбачає, що ввезення на
митну територію України, зберігання,
транспортування, прийняття на комісію
з метою продажу та продаж на митній
території України не маркованих в
установленому порядку алкогольних
напоїв та тютюнових виробів
забороняються. Відповідно до пункту 228.9
статті 228 зазначеного Кодексу
відповідальність за недодержання
порядку маркування, продажу
алкогольних напоїв і тютюнових
виробів, несплату чи несвоєчасну
сплату податку несуть виробники
(замовники), імпортери, продавці таких
товарів та їх посадові особи
відповідно до закону.

Згідно статті 15-2 Закону № 481/95-ВР
встановлено, що крім спеціально
відведених для цього місць, куріння
тютюнових виробів, зокрема, у закладах
громадського харчування,
забороняється. У місцях та закладах, де
куріння заборонено, має бути розміщена
наочна інформація, яка складається із
графічного знака про заборону куріння
та тексту такого змісту: «Куріння
заборонено!». У спеціально відведених
для куріння місцях розміщується наочна
інформація, яка складається із
відповідного графічного знака та
тексту такого змісту: «Місце для
куріння. Куріння шкодить Вашому
здоров'ю!».

Крім того, судами встановлено, що
позивачем не оспорювалось, що під час
проведення перевірки сигари, що
знаходились у реалізації, не мали марок
акцизного збору, але така марка була на
їх коробках, які зберігались окремо в
іншому місці.

Колегія суддів вважає, що суди зробили
правильний висновок, що перебування в
продажу тютюнових виробів, які не
марковані акцизними марками, створює
склад правопорушення, передбаченого
ст. 11 Закону № 481/95-ВР, а наявність
упаковок від цих тютюнових виробів в
іншому місці, ніж місце їх реалізації,
які не можуть бути надані при
проведенні перевірки, не виключає
відповідальності.

Також обґрунтованим є і висновок судів
про доведеність порушення з боку
позивача вимог 15-2 Закону № 481/95-ВР щодо
відсутності наочної інформації про
шкоду куріння, оскільки це
підтверджено матеріалами справи.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
відсутності підстав для задоволення
позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПАБ
Мисливський» відхилити.

Ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06.12.2011 року
та постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 25.10.2011 року
по справі №2а/0570/17300/2011 залишити без
змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.