Справа № 9101/18381/2011
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2012-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2012 рокусправа № 2-5294/10

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючий суддя Суховарова
А.В. (доповідач)

судді Лукманової
О.М. Божко Л.А.

при секретарі Песенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська на постанову
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.Дніпропетровська від 25.10.2010 у
справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська про перерахунок
пенсії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12.07.2010 звернулась до
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.Дніпропетровська з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська, в якому вказує що
вона є інвалідом 3 групи і особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії. Просить
зобов'язати виплачувати з 01.06.2007
основну пенсію в розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком та додаткову пенсію в
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком відповідно до статей 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
25.10.2010 позов задоволений частково.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду виплатити позивачці основну
пенсію в розмірі 6 мінімальних пенсій
за віком та додаткову пенсію в розмірі
50 процентів мінімальної пенсії за
віком за період з 01.06.2007 по 25.10.2010.

В апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду просить постанову
суду скасувати. Посилається на те, що
пенсія виплачується відповідно до
постанов Кабінету Міністрів України та
бюджетом не передбачена виплата в
іншому розмірі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Згідно наданих сторонами доказів,
ОСОБА_1 є постраждалою внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії.
Їй з 16.05.2005 безстроково встановлена 3
група інвалідності, яка пов'язана з
ліквідацією аварії на ЧАЕС. Позивачка
перебуває на обліку Управління
Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська та з 01.08.2005 отримує
пенсію по інвалідності внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до статті 49 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі
Закон), пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону в
редакції від 06.06.1996, інвалідам 3 групи,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону
в редакції від 06.06.1996, розмір пенсії для
інвалідів 3 групи щодо яких
встановлений зв'язок з Чорнобильською
катастрофою не може бути нижчим 6
мінімальних пенсій за віком.

Законом України «Про державний бюджет
України на 2008 рік і про внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
вносились зміни до статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зокрема інвалідам 2 групи, віднесеним
до категорії 1, щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
передбачалась в розмірі 20 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; та для
інвалідів 2 групи учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
мінімальний розмір пенсії визначався в
залежності від часу перебування в зоні
аварії.

Рішенням Конституційного Суду України
№10рп/2008 від 22.05.2008 визнані
неконституційними положення Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік і про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» стосовно
внесення змін до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 73 Закону України
«Про Конституційний Суд України», в
разі якщо акти або їх окремі положення
визнаються такими, що не відповідають
Конституції України, вони оголошуються
нечинними і втрачають чинність від дня
прийняття Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Відтак в період з 01.01.2008 по 21.05.2008
позивачка не мала права на виплату
основної та додаткової пенсії в
розмірах, яких вона просить в позовній
заяві.

Суд першої інстанції не звернув увагу
що Управління Пенсійного фонду
наполягало на позовній давності.
Позивачка не надала доказів поважності
причини пропущення трирічного строку
звернення до суду, передбаченого
цивільним законодавством на час подачі
позову.

Також районний суд необгрунтовано
обмежив виплату датою 25.10.2010. Право на
пенсію носить довічний характер та
виплата може бути припинена або
змінений її розмір тільки в разі зміни
законодавства або статусу позивачки.

Відповідно до Законів України «Про
державний бюджет України на 2011 рік» та
«Про державний бюджет України на 2012
рік», положення статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються в порядку і розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України. Ці норми неконституційними не
визнані та почали діяти з 22.07.2011.

Відтак перерахунок пенсії слід
здійснити за період з 12.07.2007 по 31.12.2007 та
з 22.05.2008 по 22.07.2011.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність бюджетних коштів є
безпідставними. Європейський Суд з
прав людини у справі «Кечко проти
України» зазначив, що органи державної
влади не можуть посилатись на
відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань.
Відповідно до статті 32 Європейської
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
юрисдикція Європейського Суду з прав
людини поширюється на всі питання
тлумачення і застосування Конвенції та
протоколів до неї. Відповідно до пункту
1 Закону України «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, першого
протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до
Конвенції», Україна повністю визнає на
своїй території юрисдикцію
Європейського Суду з прав людини в усіх
питаннях, що стосуються тлумачення і
застосування Конвенції. Відповідно до
статті 17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського Суду з прав людини», суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Суду як джерело
права.

Пенсія підлягає виплаті виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
який дорівнює прожитковому мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
відповідно до частини 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
оскільки відсутній інший закон, який би
визначав мінімальний розмір пенсії за
віком.

Відповідно до частини 3 статті 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
в разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Відповідно до частини 1 статті 41
КАС України, фіксування судового
засідання не проводилось.

Керуючись пунктом 3 статті 198, статтями
202, 205, 207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська задовольнити
частково.

Скасувати постанову
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.Дніпропетровська від 25.10.2010 та
прийняти нову постанову.

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська щодо виплати ОСОБА_1
пенсії в розмірі, меншому ніж
передбачено статтею 50, частиною 4
статті 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за період з 12.07.2007 по 31.12.2007
та з 22.05.2008 по 22.07.2011.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в
Амур-Нижньодніпровському районі
м.Дніпропетровська здійснити
перерахунок і виплатити ОСОБА_1 основну
пенсію в розмірі 6 мінімальних пенсій
за віком та додаткову пенсію в розмірі
50 процентів мінімальної пенсії за
віком, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, визначеного залежно
від розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність
відповідно до частини 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», за
період з 12.07.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 по
22.07.2011 з урахуванням виплачених сум.

В решті позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів.

Головуючий:
А.В. Суховаров

Суддя:
О.М. Лукманова

Суддя:
Л.А. Божко