Справа № 2а-5428/09/1370
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року
Справа №
876/15453/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Кухтея Р.В.

суддів:
Багрія В.М., Старунського Д.М.

з участю секретаря судового засідання:
Волошин М.М.

представника позивача:
ОСОБА_1

представника відповідача:
Мельника А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м.Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2013 року за позовом ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м.Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

У серпня 2009 року ОСОБА_3 звернулася в
суд з позовом до Державної податкової
інспекції у Личаківському районі м.
Львова (на даний час Державну податкову
інспекцію у Личаківському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області) про
скасування податкового повідомлення -
рішення № /0 від 16.12.2008 р. З
урахуванням уточнення позовних вимог
від 23.11.2009 р. (вх. № 38427) позивач просить
скасувати податкове
повідомлення-рішення № /1 від
03.04.2009 р.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 15.11.2013 р.
позов задоволено повністю. Скасовано
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова №
/1 від 03.04.2009 р.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
свою частку у статутному фонду
товариства в розмірі 0,751%, набуту за
грошові кошти в сумі 1800 грн., продала за
2800 грн., отримавши інвестиційний
прибуток згідно з п.п.9.6.2. п.9.6. ст.9 та
п.4.2.13. п.4.2. ст.4 Закону України «Про
податок з доходу фізичних осіб» у
розмірі 1000 грн. і зобов'язана згідно з
п.7.1. ст.7 вказаного закону сплатити із
вказаної суми 150 грн. податку з доходів
фізичних осіб. Крім того, щодо частки у
статутному фонді товариства в розмірі
0,209% набуту за рахунок внесення
іменного приватизаційного майнового
сертифікату номінальною вартістю 500
грн., то вона була продана за 97 272, 72 грн.
і вказана сума згідно з п.п.9.6.8. п.9.6. ст.9
Закону України «Про податок з доходу
фізичних осіб» не підлягає
оподаткуванню та не включається до
складу загального річного
оподаткованого доходу, оскільки такий
дохід отриманий платником податку від
продажу інвестиційних активів у
випадку, визначеному п.п.4.3.18.п.4.3. ст.4
цього Закону.

Не погоджуючись з даною постановою
відповідач подав апеляційну скаргу,
яку мотивує тим, що відповідно до копії
реєстру іменних приватизаційних
майнових сертифікатів ОСОБА_3 набула
частку у статутному фонді Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Чародійка», яка складає 0,96% його
статутного фонду в цілому, а тому сума
податкових зобов'язань позивача мала б
підлягати перерахунку. Тому просить
суд скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволені позову
повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова, який апеляційну
скаргу підтримав, представника
позивача ОСОБА_1, який просив відхилити
апеляційну скаргу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачкою разом з іншими
працівниками, на базі Державного
комунального підприємства побутового
обслуговування салону-перукарні
«Чародійка» було створене товариство
покупців, яке для викупу цього
підприємства вклало приватизаційні
майнові сертифікати. На підставі цього,
на базі викупленого цілісного
майнового комплексу підприємства, його
працівниками було створено ТзОВ
«Чародійка», що стверджується
договором купівлі-продажу №1034 від 26
грудня 1996 року, укладеного між
представництвом Фонду державного
майна України у м. Львові та
Товариством покупців членів
трудового колективу ДКППО салону -
перукарні «Чародійка», актом
прийому-передачі №103-Ц від 27 січня 1997
року, свідоцтвом на власність №103-Ц від
29 грудня 1997 року, реєстраційними
посвідченням на об'єкти нерухомого
майна, які належать юридичним та
фізичним особам від 31 грудня 1997 року.

Таким чином, позивачка стала учасником
ТзОВ «Чародійка» та набула відповідну
частку в цьому товаристві саме в
процесі приватизації державного
майна, яка проводилась шляхом
вкладення іменних приватизаційних
майнових сертифікатів, що
стверджується Реєстром іменних
приватизаційних сертифікатів №571 від 14
січня 1997 року та Статутом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Чародійка» (в новій редакції).

01 березня 2007 року між ОСОБА_3, як
учасником ТзОВ «Чародійка», та ТзОВ
«Торговий дім «Софі» (покупець), було
укладено договір купівлі-продажу
частки в статутному фонді ТзОВ
«Чародійка». Відповідно до вказаного
договору «продавець» продав, а
«покупець» купив частку в статутному
фонді ТзОВ «Чародійка», яка відповідно
до статуту становить 0,960 % і складає 2
300,00 грн. Сторони оцінюють частку в
статутному фонді ТзОВ «Чародійка», що
відчужується за даним договором в 100
062,72 грн., які «продавець» одержав від
«покупця» до підписання цього
договору.

ОСОБА_3 до податкової інспекції було
подано податкову декларацію з 1 січня
2007 року по 31 грудня 2007 року, де вказала
дохід від продажу частки ТзОВ
«Чародійка» в сумі 1000 грн.

Не погодившись з такою сумою
отриманого доходу податковий орган
виніс податкове повідомлення форми «Ф»
№ /1 від 03.04.2009р. та вказав, що сума
податкового зобов'язання становить 11
741,74 грн., оскільки оподаткований доход
складає 100 062,72грн., а не 1000 грн.

31.10.2008р. між ОСОБА_3 та ТОВ «Торговий дім
«Софі» було укладено договір про
внесення змін та доповнень до договору
купівлі-продажу частки в статутному
фонді ТзОВ «Чародійка», посвідченого
01.03.2007 р, де п.3 вказаного договору
доповнили наступним: при визначенні
ціни договору сторони виходили з того,
що продавець набув право на участь в
ТзОВ «Чародійка» в процесі
приватизації державного майна з
використанням приватизаційного
майнового сертифіката та доплати
готівковими коштами. Отже частка
учасника, яка набута Продавцем за
готівкові кошти в сумі 1800,00 грн., що
відповідає 0,751% Статутного фонду ТзОВ
«Чародійка» оцінюється в 2800,00 грн.
Решту суми договору складає вартість
частки учасника, котра відповідає 0,209 %
Статутного фонду ТзОВ «Чародійка» і
котра була набута продавцем шляхом
внесення іменного приватизаційного
майнового сертифікату серії ВВ номер
0789584.

Відповідно до ст. 213 Цивільного кодексу
України зміст правочину може бути
витлумачений стороною (сторонами). На
вимогу однієї або обох сторін суд може
постановити рішення про тлумачення
змісту правочину.

Виходячи зі змісту договору про
внесення змін та доповнень до договору
купівлі-продажу частки в статутному
фонді ТзОВ «Чародійка», сторонами
насправді було дано тлумачення
положень договору від 01.03.2007 р.,
незважаючи на назву «про внесення змін
та доповнень до договору
купівлі-продажу частки в статутному
фонді ТзОВ «Чародійка».

Таким чином, загальна частка позивача у
статутному фонді становить 0,960 % та
ділиться таким чином, що 0,751 % це частка,
яка придбана позивачкою за готівкові
кошти в сумі 1800,00 грн., яку сторони
договору оцінили в 2800,00 грн., а частка
0,209 % набута позивачем шляхом внесення
іменного приватизаційного майнового
сертифікату, яку сторони договору
оцінили відповідно 97 262,72 грн.

При цьому вся частка позивача в
статутному фонді ТзОВ «Чародійка» в
грошовому виразі становить 2300,00 грн. з
них 1800,00 грн. готівкові кошти та 500,00
грн., вартість іменного
приватизаційного майнового
сертифікату, що вбачається зокрема з
Реєстру іменних приватизаційних
майнових сертифікатів № 574 від 14.01.1997р.
де зазначено, що кількість
сертифікатів становить 60 шт. загальною
номінальною вартістю 30000,00 грн.

Згідно п. 1.2 ст. 1 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» дохід
- сума будь-яких коштів, вартість
матеріального і нематеріального майна,
інших активів, що мають вартість, у тому
числі цінних паперів або деривативів,
одержаних платником податку у
власність або нарахованих на його
користь, чи набутих незаконним шляхом у
випадках, визначених пп. 4.2.16 п. 4.2 ст. 4
цього Закону, протягом відповідного
звітного податкового періоду з різких
джерел, як на території України, так і
за її межами.

Пунктом 3.1 ст. 3 цього Закону
встановлено, що об'єктом оподаткування
резидента є: загальний місячний
оподатковуваний дохід; чистий річний
оподатковуваний дохід, який
визначається шляхом зменшення
загального річного оподатковуваного
доходу на суму податкового кредиту
такого звітного року; доходи з джерелом
їх походження з України, які підлягають
кінцевому оподаткуванню при їх
виплаті; іноземні доходи.

Підпунктом 9.6.8 п. 9.6 ст. 9 цього Закону
передбачено, що не підлягає
оподаткуванню та не включається до
складу загального річного
оподатковуваного доходу: а) дохід,
отриманий платником податку протягом
звітного податкового року від продажу
інвестиційних активів, якщо сума
такого доходу не перевищує суму,
визначену у пп. 6.5.1 п. 6.5 ст. 6 цього
Закону; б) доход, отриманий платником
податку від продажу інвестиційних
активів у випадках, визначених пп. 4.3.3
та пп. 4.3.18 п. 4.3 ст. 4 цього Закону.

У випадках, визначених п.п. «а» і «б»
цього підпункту, платник податку не
включає до розрахунку загального
фінансового результату операцій з
інвестиційними активами суму таких
доходів та витрат на придбання таких
інвестиційних активів.

А як зазначено в пп. 4.3.18 п. 4.3 ст. 4 цього ж
Закону не включається до складу
загальної місячного або річного
оподатковуваного доходу сума доходу,
отриманого платником податку
внаслідок відчуження акцій (інших
корпоративних прав), одержаних ним у
власність в процесі приватизації в
обмін на приватизаційні компенсаційні
сертифікати, безпосередньо отримані
ним як компенсація суми його внеску до
установ Ощадного банку - СРСР або до
установ державного страхування СРСР,
або в обмін на приватизаційні
сертифікати, отримані ним відповідно
до закону, а також сума доходу,
отриманого таким платником податку
внаслідок земельних ділянок
сільськогосподарського призначення,
земельних часток (паїв), майнових паїв,
безпосередньо отриманих ним у
власність у процесі приватизації
згідно з нормами земельного
законодавства.

Тому, як зазначалось вище частка
позивача у статутному фонді ТзОВ
«Чародійка» 0,751 % придбана за готівкові
кошти в сумі 1800,00 грн., яку сторони
договору оцінили в 2800,00 грн., тобто сума,
що підлягає оподаткуванню становить
1000,00 грн., частка ж 0,209 % набута позивачем
шляхом внесення іменного
приватизаційного майнового
сертифікату, яку сторони договору
оцінили відповідно 97 262,72 грн., тобто
отриманий дохід в останньому випадку
не оподатковується відповідно до пп.
9.6.8 п. 9.6 ст. 9 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб».

Як вказано в ч. 1 ст. 632 Цивільного
кодексу України ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне звернути увагу на те, що
оскаржуваним податковим повідомленням
форми «Ф» №0/1 від 03.04.2009 р.
визначено суму податкового
зобов'язання за платежем податок з
доходів найманих працівників, при
цьому як було з'ясовано вище та
вбачається з матеріалів справи
позивачка відчужувала частку в
статутному фонді підприємства та немає
найманих працівників, а тому вже з цих
позицій оскаржуване податкове
повідомлення є помилковим та таким, що
не відповідає діючому законодавству,
оскільки мова йде про податок з доходів
фізичних осіб, а не про податок з
доходів найманих працівників.

Також позиція суду узгоджується із
позицією Вищого адміністративного
суду України, викладеною в ухвалі від
22.08.2013 р. у справі К/9991/15344/11.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене в задоволенні
апеляційних вимог Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова слід відмовити.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, ст.198,
ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області -
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2013 року у справі № 2а-5428/09/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
одного місяця з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :
Р.В.Кухтей

Судді :
В.М.Багрій

Д.М.Старунський

Повний текст ухвали виготовлено 04.03.2014
р.