Справа № 2-а-171/11/1527
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 р. Справа № 2-а-171/11/1527

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Бузовський Віталій Володимирович

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Зуєвої Л.Є.

- Шевчук О. А.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради на
постанову Суворовського районного
суду м. Одеси від 05 грудня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради до ОСОБА_2 3-ті
особи: Виконком Одеської міської ради,
КП "Житлово-комунальний сервіс
"Північний" про знесення об'єкту
самочинного будівництва,-

В С Т А Н О В И Л А :

Суворовська районна адміністрація
Одеської міської ради звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_2 про
зобов'язання знести самовільно
встановлений тамбур на сходовій
клітині між 4 та 5 поверхами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1 за
власний рахунок.

Позов обґрунтовано тим, що
Суворівській райадміністрації 19
лютого 2010 року стало відомо про
самовільно збудований відповідачем
тамбур на сходовій клітині між 4 та 5
поверхами у коридорі загального
користування за адресою: АДРЕСА_1.
Спеціалістами КП ЖСК «Північний» було
складено протокол № 42 від 15 лютого 2010
року про порушення ст. 150 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, а також складено та
надано ОСОБА_2 припис про знесення
самовільно встановленого тамбуру.
Проте, ОСОБА_2 в порушення ст. 376 ЦК
України та постанови Кабінету
Міністрів України від 30 вересня 2009 року
№ 1104 не знесла самовільно збудований
тамбур.

Постановою Суворовського районного
суду м. Одеси від 05 грудня 2011 року
відмовлено Суворовській районній
адміністрації Одеської міської ради у
задоволенні позовних вимог.

В апеляційні скарзі Суворовської
районної адміністрації Одеської
міської ради ставиться питання про
скасування судового рішення в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
АДРЕСА_1 належить на праві власності
ОСОБА_2. В 22.03.2008 року КП «ЖКС
«Північний» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
складено акт про встановлення
металевої решітки з метою недопущення
сторонніх осіб на дах будинку та
збереження обладнання КТБ «Бриз». 15
02.2010 року ОСОБА_2, було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 150 КУпАП .

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
металева решітка не є об'єктом
самочинного будівництва в розумінні
ст. 376 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Повноваження Суворовської РА ОМР
звертатися до суду з зазначеним
позовом від імені територіальної
громади м. Одеси визначено рішенням ВК
ОМР № 1308 від 25 грудня 2009 року "Про
затвердження порядку взаємодії
виконавчих органів міської ради та
комунальних підприємств з вирішенням
питань, пов'язаних із самочинним
будівництвом у м. Одесі".

Відповідно до ст. 4 ЗУ « Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку» об'єднання створюється для
забезпечення і захисту прав його
членів та дотримання їхніх обов'язків,
належного утримання та використання
неподільного і загального майна,
забезпечення своєчасного надходження
коштів для сплати всіх платежів,
передбачених законодавством та
статутними документами.

Також ст. 19 цього закону визначено, що
спільне майно співвласників
багатоквартирного будинку складається
з неподільного та загального майна.
Неподільне майно перебуває у спільній
сумісній власності співвласників
багатоквартирного будинку. Неподільне
майно не підлягає відчуженню. Загальне
майно перебуває у спільній частковій
власності співвласників
багатоквартирного будинку. Власники
приміщень володіють, користуються і у
встановлених цим Законом та цивільним
законодавством межах розпоряджаються
спільним майном.

Крім того цією ж статтею передбачено,
що об'єкти права спільної власності на
майно можуть бути передані в
користування фізичній або юридичній
особі або групі осіб у разі, якщо це не
пов'язано з порушенням прав і інтересів
інших співвласників неподільного та
загального майна, які охороняються
законом.

Відповідно до ч. 1, 2, 7 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

У разі істотного відхилення від
проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотного порушення будівельних норм і
правил суд за позовом відповідного
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування може
постановити рішення, яким зобов'язати
особу, яка здійснила (здійснює)
будівництво, провести відповідну
перебудову. Якщо проведення такої
перебудови є неможливим або особа, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
відмовляється від її проведення, таке
нерухоме майно за рішенням суду
підлягає знесенню за рахунок особи, яка
здійснила (здійснює) будівництво.
Особа, яка здійснила (здійснює)
самочинне будівництво, зобов'язана
відшкодувати витрати, пов'язані з
приведенням земельної ділянки до
попереднього стану.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивачем було встановлено металева
решітки з метою недопущення сторонніх
осіб на дах будинку та збереження
обладнання КТБ «Бриз»,

Спеціалістами КП ЖСК «Північний» було
складено протокол № 42 від 15.02.2010 р. про
порушення ст.150 кодексу України про
адміністративні правопорушення, та
вручено припис позивачу , щодо знесення
самовільно встановленого тамбуру.

За дане порушення 15 02.2010 року ОСОБА_2,
було притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 150 КУпАП.

Колегія суддів вважає, що встановлення
даної металевої решітки не можливо
віднести до процесу будівництва або
реконструкції. Зведена металева
перегородка не має капітального
характеру, та була встановлена
виключно з метою недопущення сторонніх
осіб на дах будинку та збереження
обладнання КТБ «Бриз».

Посилання апелянта, на вимоги Закону
України «Про благоустрій населених
пунктів», Закону України «Про основи
містобудування», Рішення Одеської
міської ради від 22.01.2008 року №2153,
Постанови Кабінету міністрів України
від 24.01.2006 року № 45, колегія суддів
вважає безпідставним, оскільки
відповідно до вищенаведених
нормативно-правових актів учасники
містобудівної діяльності несуть
відповідальність за порушення, які
були ними допущені при реконструкції
вбудованих, вбудовано - прибудованих,
прибудованих приміщень.

Проте, відповідач не реконструював, не
вбудовував та не прибудовував
приміщення.

За таких підстав, висновки суду першої
інстанції про відмову у задоволені
позовних вимог Суворовської РА ОМР до
ОСОБА_2 про знесення об'єкту
самочинного будівництва,є правильними.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.
200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Суворовської
районної адміністрації Одеської
міської ради - залишити без
задоволення, а постанову Суворовського
районного суду м. Одеси від 05 грудня 2011
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: