Справа № 2а-1926/11/1609
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/84160/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі: Головуючого, судді
Горбатюка С.А. (доповідач)

Суддів Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.

провівши у касаційному порядку
попередній розгляд адміністративної
справи за позовом ОСОБА_2 до Кабінету
Міністрів України, Головного
управління праці та соціального
захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації,
Управління праці та соціального
захисту населення виконкому Київської
районної в м. Полтаві ради, Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області,
Управління праці та соціального
захисту населення (далі - УПСЗН) в м.
Новоград-Волинському Житомирської
області, третя особа - Головне
управління Державного казначейства
України в Полтавській області про
відшкодування шкоди, завданої
незаконними рішеннями органів
державної влади при виплаті щорічної
одноразової грошової допомоги до Дня
Перемоги за період з 2005 по 2010 роки,
зобов'язання вчинити відповідні дії та
сплатити недоплачену суму коштів за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03 листопада
2011 року

встановила:

У червні 2010 року ОСОБА_2 у Київському
районному суді м. Полтави пред'явила
позов до Кабінету Міністрів України,
Головного УПСЗН Полтавської обласної
державної адміністрації, УПСЗН
виконкому Київської районної в м.
Полтаві ради, Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області, УПСЗН в м.
Новоград-Волинському Житомирської
області, третя особа - Г оловне
управління Державного казначейства
України в Полтавській області про
відшкодування шкоди, завданої
незаконними рішеннями органів
державної влади при виплаті щорічної
одноразової грошової допомоги до Дня
Перемоги за період з 2005 по 2010 роки,
зобов'язання вчинити відповідні дії та
сплатити недоплачену суму коштів

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що вона з 19 квітня 2005 року
мала статус ветерана війни - інваліда
війни 2-ої групи, а з 23 червня 2005 року є
інвалідом війни 1-ої групи і відповідно
до частини п'ятої статті 13 Закону
України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" (далі - Закон № 3551)
щорічно до 05 травня має право на
виплату їй державою щорічної разової
грошової допомоги.

Проте, у період 2005-2010 років така грошова
допомога їй була виплачена не в повному
обсязі та у розмірі, який не відповідає
Закону № 3551.

З урахуванням уточнень до позовних
вимог просила:

- зобов'язати Кабінет Міністрів
України передбачати цільові кошти за
рахунок коштів Державного бюджету
(резервного фонду бюджету) на рік, в
якому постанова суду першої інстанції
у цій справі вступить в законну силу, з
урахуванням вимог Закону України "Про
внесення змін до Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", частин першої,
другої статті 24 Бюджетного кодексу
України необхідні для відшкодування
матеріальної шкоди за 2005 рік в розмірі
2326,00 грн., за 2006 рік в розмірі 3190,00 грн.,
за 2007 рік в розмірі 3650,60 грн., за 2008 рік в
розмірі 4310,00 грн., за 2009 рік в розмірі

4896.0 грн., за 2010 рік в розмірі 6060,00
грн., а всього разом в розмірі 24396,60 грн.
недоплаченої щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня,
визначеної у розмірах та в порядку
відповідно до Закону України "Про
внесення змін до Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту";

- зобов'язати Кабінет Міністрів
України загальну суму недоплаченої
щорічної грошової допомоги протягом
місяця з моменту, коли постанова суду
першої інстанції у цій справі вступить
в законну силу, через Міністерство
фінансів України і Міністерство
соціальної політики України надіслати
на рахунок Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області;

- зобов'язати Центр по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області при отриманні
цільових коштів на ім'я ОСОБА_2
направити їх до УПСЗН виконкому
Київської районної в м. Полтаві ради та
забезпечити виплату їй, як інваліду
війни, недоплаченої щорічної
одноразової грошової допомоги до Дня
Перемоги за 2005 рік в розмірі 2326,00 грн.,
за 2006 рік в розмірі 3190,00 грн., за 2007 рік в
розмірі 3650,60 грн., за 2008 рік в розмірі

4310.0 гри., за 2009 рік в розмірі 4896,00
грн., за 2010 рік в розмірі 6060,00 грн., а
всього разом в розмірі 24396,60 грн.;

- у зв'язку із централізованим
постачанням коштів звільнити від
сплати заборгованості перед ОСОБА_2 за
2005 рік і 2006 рік УПСЗН в м. Новоград-
Волинському Житомирської області і
зобов'язати цю виплату здійснити за
місцем її проживания через УПСЗН
виконкому Київської районної в м.
Полтаві ради.

Постановою Київського районного суду
м. Полтави від 01 лютого 2011 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність
Центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат у Полтавській
області щодо виплати ОСОБА_2 щорічної
одноразової грошової допомоги до 5
травня за 2009 рік та 2010 рік у розмірі,
встановленому частиною п'ятою статті 13
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту".

Зобов'язано Центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавськії! області здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу
до 5 травня за 2009 та 2010 роки відповідно
частини п'ятої статті 13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" у розмірі
десяти мінімальних пенсій за віком,
виходячи із розрахунку мінімальної
пенсії за віком, визначеної частиною
першою статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" па момент проведених
виплат, з урахуванням проведених
виплат.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог було відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03 листопада
201 1 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Київського районного суду м.
Полтави від 01 лютого 2011 року задоволено
частково.

Постанову Київського районного суду м.
Полтави від 01 лютого 2011 року скасовано
та прийнято нову постанову про
часткове задоволення позовних вимог.

Визнано протиправною бездіяльність
УПСЗН виконкому Київської районної в м.
Полтаві ради щодо не виплати ОСОБА_2
щорічної одноразової грошової
допомоги до 5 травня за 2009 та 2010 роки у
розмірі, встановленому частиною п'ятою
статті 13 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту".

Зобов'язано УПСЗН виконкому Київської
районної в м. Полтаві ради здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_2 щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня
за 2009 та 2010 роки відповідно статті 13
Закону України "Про статус ветеранів
війни гарантії їх соціального захисту"
у розмірі 10 мінімальних пенсій за
віком, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, встановлеп ї статтею 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Позови' вимоги ОСОБА_2 про зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня за 2005-2008 роки відповідно до
статті 13 Закону України "Про статус
ветеранів війни гарантії їх
соціального чах чету" у розмірі 10
мінімальних пенсій за віком, виходячи з
розміру мінімально" пенсії за віком
встановленої статтею 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" залишено без
розгляду.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального та
матеріального права, просить судове
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення її позовних
вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволені огляду на таке.

Відповіли до частини п'ятої статті 13
Закону № 3551 інвалідам війни 2-ої групи
щорічно до 05 травня виплачується
разова грошова допомога у розмірі 8-ми
мінімальних сіп за віком, а інвалідам
війни 1-ої групи - у розмірі 10-ти
мінімальних п ' чи за віком.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 має
статус ветеран війни-інваліда війни
2-ої групи, а з 23 червня 2005 року є
ветераном війни інвалідом війни 1-ої
групи.

Фактично ОСОБА_2 отримала від
відповідача у 2007 році - 450 грн., у 2008 році
500 грн., у 2009 році - 540 грн., у 2010 році
- 1000 грн.

При цьому відповідач керувався
положеннями Законів України "Про

державний бюджет України" на
відповідний рік та постанов Кабінету
Міністрів України, що визначали
розміри разової грошової допомоги.

Зазначені Закони України на момент
виплати ОСОБА_2 грошової

допомоги у 2007 , 2008 роках Конституційним
Судом України не були визнані

неконституційними. Тобто, в даному
випадку на період виникнення спірних
правовідносин, які є предметом спору у
цій справі, були наявні
нормативно-правові акти, які мають
однакову юридичну силу, але по-різному
встановлювали розмір щорічної
допомоги інвалідам війни до 05 травня.

Тому, для вирішення цього спору судам
попередніх інстанцій необхідно було
визначитись, який з цих законів є
пріоритетним та підлягав застосуванню
у виниклих правовідносинах.

Згідно зі статтею 75 Конституції
України Верховна Рада України є єдиним
органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює
пріоритету застосування того чи іншого
закону, в тому числі залежно від
предмета правового регулювання. Немає
також закону України, який би регулював
питання подолання колізії норм
законів, що мають однакову юридичну
силу.

Конституційний Суд України у пункті 3
мотивувальної частини рішення від 03
жовтня 1997 року № 4-зп у справі про
набуття чинності Конституцією України
зазначив, що конкретна сфера
суспільних відносин не може бути
водночас врегульована ;
однопредметними нормативними
правовими актами однакової сили,

які за змістом суперечать один одному.
Звичайною є практика, коли наступний у
часі акт містить пряме застереження
щодо повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі і
раніше.

За змістом частини третьої статті 150
Конституції України рішення

Конституційного Суду України є
обов'язковими до виконання на
території України.

За наявності декількох законів, норми
яких по-різному регулюють конкретну

сферу суспільних відносин, під час
вирішення спорів у цих відносинах суди

повинні застосовувати положення
закону з урахуванням дії закону в часі
за принципом пріоритету тієї норми,
яка прийнята пізніше.

Виходячи з наведених положень
Конституції України та рішення
Конституційного Суду України, а також
враховуючи, що вищезазначеними
положеннями Законів України щодо
Державного бюджету України на 2007-2008
роки фактично змінено положення
Закону № 3551, який діяв у часі раніше,
пріоритетними даному випадку є
положення Законів України щодо
Державного бюджету ' України.

Стосовно виплати разової щорічної
грошової допомоги у 2009 - 2010 роках слід
зазначити наступне.

До 05 травня ОСОБА_2 виплачена разова
щорічна грошова допомога у 2009 році в
сумі 540 грн. та у 2010 році в сумі 1000 грн.,
зокрема, у розмірах, встановлених
постановами Кабінету Міністрів
України від 18 березня 2009 року №211 "Про
розміри разової грошової допомоги, що
виплачується в 2009 році" та

від 07 квітня 2010 року № 299 "Про розміри
разової грошової допомоги, що
виплачується в 2010 році відповідно
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань".

Отже Кабінет Міністрів України,
прийнявши вказані постанови, зменшив

розміри щорічної грошової
допомоги учасникам війни, яка
виплачується щорічно до 05 травня, у
порівнянні з розмірами такої допомоги,
визначеними Законом, внаслідок чого
допустив звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених Законом
№3551, а тому, не може бути
застосований до спірних правовідносин.

Дія норми частини п'ятої статті 13
Закону № 3551 на 2009-2010 роки не була
зупинена чи обмежена іншими
нормативними актами, тому, нарахування
та виплата у 2009- 2010 роках разової
щорічної грошової допомоги ветеранам
війни повинні здійснюватися
відповідно до норм цього Закону з
урахуванням статті 28 Закону
України''Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Положення частини третьої статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначає, що мінімальний
розмір пенсії за віком, встановлений
абзацом першим частини першої цієї
статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом і не є
перешкодою для застосування
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування доплат, пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого крім передбаченого частиною
першою статті 28 вказаного Закону
мінімального розміру пенсії за віком.

Також суд апеляційної інстанції
обґрунтовано зазначив, що обов'язок
щодо здійснення виплати ОСОБА_2
допомоги до 5 травня за 2009-2010 роки
покладений на УПСЗН виконкому
Київської районної в м. Полтаві ради, а
тому позивні вимоги до Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області є
безпідставними.

Крім того, до спірних правовідносин суд
апеляційної інстанції правильно
застосував положення статті 257
Цивільного кодексу України щодо
трирічного строку позовної давності
оскільки ОСОБА_2 позов у суді пред'явила
у порядку Цивільного процесуального
кодексу України у період, коли такої
категорії справи мали статус цивільних
справ.

Доводи касаційної скарги не містять у
собі посилань на наявність порушень
чинного законодавства, які є
підставами для висновку про те, що
судом апеляційної інстанції
неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права
і що призвело або могло призвести до
ухвалення незаконного та
необґрунтованого судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Оскільки апеляційним судом не допущено
порушень норм матеріального та
процесуального права при ухваленні
оскаржуваного судового рішення,
підстав для його скасування чи зміни
немає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03 листопада
2011 року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів
України, Головного управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації, Управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Київської районної в м.
Полтаві ради, Центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області, Управління праці
та соціального захисту населення в м.
Новоград-Волинському Житомирської
області, третя особа - Головне
управління Державного казначейства
України в Полтавській області про
відшкодування шкоди, завданої
незаконними рішеннями органів
державної влади при виплаті щорічної
одноразової грошової допомоги до Дня
Перемоги за період з 2005 по 2010 роки,
зобов'язання вчинити відповідні дії та
сплатити недоплачену суму коштів - без
зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.