Справа № К/9991/46857/11-С
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

05 березня 2014 року
м. Київ К/9991/46857/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Зайця В.С.,Чумаченко Т.А.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ТОВ «Скло-ресурс» до Східної митниці
про визнання протиправними дій, за
касаційною скаргою Східної митниці на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 11 травня 2011
року і постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 1 липня 2011 року,

в с т а н о в и в:

У березні 2011 року ТОВ «Скло-ресурс»
звернулось до суду з вказаним позовом,
у якому просило визнати протиправними
дії та бездіяльність Східної митниці
щодо відмови у наданні інформації та
зобов'язати надати письмові пояснення
відносно визначення митної вартості
оцінюваних товарів за поданою
декларацією № 700000010/2011/000796 від 25.01.2011 та
з обґрунтуванням застосування
резервного методу.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 11 травня
2011 року позов задоволено
частково. Визнано протиправними дії
Східної митниці щодо надання ТОВ
«Скло-ресурс» неповної та
недостовірної відповіді на звернення.
Зобов'язано Східну митницю надати ТОВ
«Скло-ресурс» відповідно до вимог
частини 4 статті 264 Митного кодексу
України письмові пояснення відносно
визнання митної вартості оцінюваних
товарів за декларацією № 700000010/2011/000796
від 25.01.2011. У задоволенні решти вимог
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 1 липня
2011 року постанову суду першої
інстанції змінено - виключено з абзацу 2
резолютивної частини слова « та
недостовірної». В решті постанову суду
першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі Східна митниця,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить Вищий адміністративний суд
України скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та ухвалити нове
судове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Встановлено, що декларантом ТОВ
«Скло-Ресурс» до Східної митниці за
вантажною митною декларацією від 25.01.2011
року № 700000010/2011/000769 заявлено до митного
оформлення товар «пляшки скляні для
харчових рідин марки Горілочна В-28-1-500»
вартістю 0,07 доларів США за одиницю
товару з доданими до неї необхідними
документами.

31.01.2011 Відділом контролю митної
вартості та класифікації товарів
Східної митниці прийнято рішення про
визначення митної вартості вказаного
товару на підставі шостого (резервного)
методу, який декларувався, на рівні 0,18
доларів США за одиницю товару та
складена картка відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
700000006/1/20052. Зазначалось, що товари не
підлягають митному оформленню з причин
неподання на вимогу митного органу у
повному обсязі додаткових документів,
що підтверджують митну вартість
товарів згідно вимог статті 88 Митного
Кодексу України, статті 11 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 № 1766. У картці також
зазначені вимоги, виконання яких
забезпечує можливість прийняття
митної декларації, митного оформлення
чи пропуску цих товарів і транспортних
засобів через митний кордон України -
подання нової ВМД з коригуванням
вартості товару, обчисленої відповідно
до рішення Відділу контролю митної
вартості та класифікації товарів від
31.01.2011 року № 700000006/2011/000100/1.

11.02.2011 ТОВ «Скло-Ресурс» звернулось до
Східної митниці з листом, у якому
просило надати письмові пояснення
відносно того, яким чином була
визначена митна вартість товару, що
декларувався (зокрема, дату, по якій
раніше проходив імпорт, назву
товаровиробника, величину партії).

Листом від 21.02.2011 № 11-18/2003 митним
органом позивача повідомлено про те, що
митна вартість товару визначена на
підставі наявних у митного органу
відомостей, згідно чинного
законодавства. Вказано, що інформацію
про номер та дату вантажної митної
декларації, відомості якої використані
для прийняття митним органом рішення
про визначення митної вартості товару
від 31.01.2011 року № 700000006/2011/000100/1, вказані
у графі 33 цього рішення. Повідомлено, що
надати інформацію щодо ідентичних чи
подібних товарів, які використані для
проведення оцінки митним органом,
виробника таких товарів, обсягу партії
товарів, які використовувалися для
прийняття рішення митним органом, є
неможливим, оскільки згідно з вимогами
статті 263 Митного кодексу України вона
є конфіденційною.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції, з яким частковово
погодився апеляційний суд, виходив з
наступного.

Відповідно до статті 259 Митного кодексу
України, чинного на час спірних
правовідносин (далі - МК) митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є їх ціна,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, обчислена
відповідно до положень цього Кодексу.

У частині 1 статті 260 МК визначено, що
митна вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до положень цього Кодексу.

У статті 266 МК передбачено, що
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну,
здійснюється за такими методами:

1) за ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

3) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання вартості;

5) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за методом 1 згідно з
положеннями статті 267 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 268 і 269 цього
Кодексу. У ході таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, відповідно до вимог статей 268 і
269 цього Кодексу за основу може братися
або ціна, за якою оцінювані ідентичні
або подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному з
продавцем покупцю відповідно до вимог
статті 271, або обчислена відповідно до
вимог статті 272 цього Кодексу вартість
товарів.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на розсуд
декларанта.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
установлених статтею 273 цього Кодексу.

За змістом частини 2 статті 16 Закону
України «Про Єдиний митний тариф» у
випадку явної невідповідності
заявленої митної вартості товарів або
у разі неможливості перевірки її
обчислення, митні органи визначають
митну вартість послідовно на основі
ціни на ідентичні товари та інші
предмети, на подібні товари та інші
предмети, що діють у провідних
країнах-експортерах зазначених
товарів та інших предметів.

У разі відсутності даних, що
підтверджують правильність визначення
заявленої декларантом митної вартості
товарів, або за наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей митний орган може
самостійно визначити митну вартість
товарів, що декларуються, послідовно
застосовуючи методи визначення митної
вартості, встановлені Митним кодексом
України, на підставі наявних у нього
відомостей, у тому числі цінової
інформації щодо ідентичних чи подібних
товарів.

Відповідно до частини 4 статті 264 МК на
письмову вимогу декларант має право на
надання йому в тижневий строк з дня
звернення письмового пояснення
стосовно того, як митним органом було
визначено митну вартість оцінюваних
товарів.

Одними з основних принципів
інформаційних відносин відповідно до
частини 1 статті 2 Закону України «Про
інформацію» є гарантованість права на
інформацію, достовірність і повнота
інформації.

За змістом статті 5 вказаного Закону
кожен має право на інформацію, що
передбачає можливість вільного
одержання, використання, поширення,
зберігання та захисту інформації,
необхідної для реалізації своїх прав,
свобод і законних інтересів.
Реалізація права на інформацію не
повинна порушувати громадські,
політичні, економічні, соціальні,
духовні, екологічні та інші права,
свободи і законні інтереси інших
громадян, права та інтереси юридичних
осіб.

Судами зазначено, що в порушення
зазначених норм чинного законодавства
відповідь Східної митниці на запит ТОВ
«Скло Ресурс» не містить обґрунтування
послідовності застосування
першого-п'ятого методів при визначенні
митної вартості товару, що
декларувався, є неповною та не може
вважатись обґрунтованою, зокрема, у
частині підстав визначення митної
вартості оцінюваних товарів.

Крім того спростовано доводи
відповідача відносно того, що
інформація стосовно ідентичних чи
подібних товарів, які використані для
проведення оцінки митним органом,
виробника таких товарів, обсягу партії
товарів, які використовувалися для
прийняття рішення митним органом, є
конфіденційною, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 21 Закону
України «Про інформацію»
конфіденційною є інформація про
фізичну особу, а також інформація,
доступ до якої обмежено фізичною або
юридичною особою, крім суб'єктів
владних повноважень. Конфіденційна
інформація може поширюватися за
бажанням (згодою) відповідної особи у
визначеному нею порядку відповідно до
передбачених нею умов, а також в інших
випадках, визначених законом.

Проте, митним органом не надано
будь-яких переконливих доказів щодо
наявності обмеження доступу до
інформації юридичною особою, якою
здійснювалося декларування ідентичних
чи подібних товарів.

Відповідно до статті 263 МК уся
інформація, що стосується митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, може
використовуватися митним органом
виключно для митних цілей і не може без
спеціального дозволу особи чи органу,
що подають таку інформацію,
розголошуватися або передаватися
третім особам, включаючи інші органи
державної влади, крім подання її у
порядку, визначеному законом.

Встановлено, що інформація, яка
вимагалась позивачем, у відповідності
до вимог частини 4 статті 264 та 273 МК,
безпосередньо стосується порядку
визначення митної вартості товару,
який декларувався позивачем. Крім того,
інформація про ідентичні чи подібні
товари була призначена для
використання виключно в митних цілях, а
не призначалася для її розголошення
або передачі третім особам.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З урахуванням описаного суди дійшли
правильного висновку відносно того,
відмовляючи позивачу у наданні
інформації, яка стосувалась визначення
митним органом митної вартості, Східна
митниця діяла не в межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Суд апеляційної інстанції змінюючи
постанову суду першої інстанції в
частині визнання наданої Східною
митницею недостовірної інформації
посилався на відсутність доказів на
підтвердження вказаної обставини.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України також
погоджується з такими висновками судів
попередніх інстанцій і доводи
касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного суду
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 КАС
України, суд,

ухвалив:

Касаційну скаргу Східної митниці
відхилити, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 11
травня 2011 року у незміненій частині і
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 1 липня 2011
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної з моменту
проголошення і може бути переглянута з
підстав, у строк та у порядку,
визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: