Справа № 2а-421/10/1670
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/14534/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Миргородської об'єднаної державної
податкової інспекції Полтавської
області

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.03.2010

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02.08.2010

у справі № 2а-421/10/1670

за позовомМиргородської об'єднаної
державної податкової інспекції
Полтавської
областідоОСОБА_2простягнення податку з
доходів фізичних осібВСТАНОВИВ:

Миргородська об'єднана державна
податкова інспекція Полтавської
області (далі по тексту - позивач,
Миргородська ОДПІ) звернулась до
Полтавського окружного
адміністративного суду з позовом до
ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач,
ОСОБА_2) про стягнення податку з доходів
фізичних осіб.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.03.2010, яка
залишена без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 02.08.2010, в задоволенні позову
відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій про відмову в
задоволенні позову та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи, що Миргородська ОДПІ в
обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на лист ДПА у Полтавській
області від 19.03.2009 за № 1748/7/17-125 «Щодо
оподаткування операцій з продажу
транспортних засобів» доведено
перелік знятих з обліку транспортних
засобів фізичними особами протягом 2008
року. З метою визначення реальної
вартості реалізованого транспортного
засобу і місця постановки його на облік
до Миргородського ВРЕР п/п ГУМУС
України в Полтавській області
Миргородською ОДПІ було направлено
лист № 3749 від 07.07.2009. Отримана з
Миргородського ВРЕР інформація,
викладена в листі № 1447 від 13.08.2009,
свідчить про те, що громадянином ОСОБА_2
у 2008 році було реалізовано автомобіль
ВАЗ 21053 кузов НОМЕР_1 за договором
купівлі-продажу. Вартість
транспортного засобу з якого сплачено
пенсійний збір становить - 10584,68 грн.

Тому, Миргородська ОДПІ вважає, що
громадянином ОСОБА_2 в порушення вимог
ст. 67 Конституції України та п. 12.1 ст. 12
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», не було сплачено до
державного бюджету податок з доходів
фізичних осіб, отриманий від продажу
автомобілю ВАЗ 21053, кузов НОМЕР_1 в сумі
10584,68 грн., а також не подано до
Миргородської ОДПІ декларацію про
доходи за 2008 рік.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
органи державної податкової служби
уповноважені державної здійснювати
контроль за дотримання податкового
законодавства , правильністю
нарахування, повнотою і своєчасністю
сплати у бюджет податків, зборів і
інших платежів.

Згідно з ст. 10 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні» у
до функцій органів державної
податкової служби входить здійснення
контролю за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування та
сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів). Крім того, податкові органи
контролюють своєчасність подання
платниками податків бухгалтерських
звітів і балансів, податкових
декларацій, розрахунків та інших
документів, пов'язаних з обчисленням
податків та інших платежів, а також
перевіряють достовірність цих
документів щодо правильності
визначення об'єктів оподаткування і
обчислення податків, інших платежів;
забезпечують застосування та
своєчасне стягнення сум фінансових
санкцій, передбачених цим Законом та
іншими законодавчими актами України за
порушення податкового законодавства, а
також стягнення адміністративних
штрафів за порушення податкового
законодавства, допущені посадовими
особами підприємств, установ,
організацій та громадянами; проводять
перевірки фактів приховування
зниження сум податків та зборів
(обов'язкових платежів) у порядку,
встановленому цим Законом та іншими
законами України.

Відповідно до п. 8 ст. 11 Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні» органи державної податкової
служби мають право стягувати до
бюджетів та державних цільових фондів
суми недоїмки, пені та штрафних санкцій
у порядку передбаченому законом.

Підпунктом 3.1.3 п. 3.1 ст. 3 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
встановлено, що об'єктом оподаткування
резидента є доходи з джерелом їх
походження з України, які піддягають
кінцевому оподаткуванню при їх
виплаті.

Відповідно до п. 12.1 та п. 12.2 ст. 12 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» дохід платника податку
від продажу об'єкта рухомого майна
протягом звітного податкового року
оподатковується за ставкою,
встановленою п. 7.1 ст. 7 цього Закону. Як
виняток із п. 12.1 ст. 12 цього Закону при
продажу одного з об'єктів рухомого
майна у вигляді; легкового автомобіля,
мотоцикла, моторолера або моторного
(парусного) човна не частіше одного
разу протягом звітного податкового
року доходи продавця від зазначених
операцій оподатковуються за ставкою в
розмірі 1 відсотка від вартості такого
об'єкта рухомого майна за умови сплати
(перерахування) ним суми державного
мита до бюджету або суми плати
нотаріусу за нотаріальне посвідчення
відповідного договору до такого
посвідчення. Дохід, отриманий
платником податку від продажу протягом
звітного податкового року більш ніж
одного із зазначених об'єктів, підлягає
оподаткуванню за ставкою, визначеною п.
7.1 ст. 7 даного Закону.

Згідно з п. 7.1 ст. 7 крім випадків,
визначених у п. п. 7.2 - 7.3 ст. 7 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», ставка податку
становить 15 відсотків від об'єкта
оподаткування.

Відповідно п. 18.1 ст. 18 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
річна декларація про майновий стан і
доходи (податкова декларація)
подається платником податку, який
зобов'язаний подавати таку декларацію
згідно з нормами цього Закону або інших
законів.

Підпунктом 4.2.2. п. 4.2 ст. 4 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму податкового
зобов'язання платника податків і в тому
разі якщо згідно з законами з питань
оподаткування особою, відповідальною
за нарахування окремого податку або
збору (обов'язкового платежу), є
контролюючий орган.

Згідно пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
податкове зобов'язання платника
податків, нарахована контролюючим
органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3
статті 4 цього Закону, вважається
узгодженим у день отримання платником
податків податкового повідомлення.

Відповідно до вимог п. 6.1 ст. 6 Закону
України Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» у разі коли сума
податкова зобов'язання розраховується
контролюючим органом відповідно до ст.
4 цього Закону, такий контролюючий
орган надсилає платнику податків
податкове повідомлення, в якому
зазначаються підстава для такого
нарахування, посилання на норму
податкового закону, відповідно до якої
був зроблений розрахунок або
перерахунок податкових зобов'язань,
сума податку чи збору (обов'язкового
платежу), належного до сплати та
штрафних санкцій за їх наявності,
граничні строки їх погашення, а також
попередження про наслідки їх несплати
у встановлений строк та граничні
строки, передбачені законом для
оскарження нарахованого податкового
зобов'язання (штрафних санкцій за їх
наявності).

З матеріалів справи вбачається, що
декларація про доходи ОСОБА_2 не
подавалась до податкового органу
відповідно до приписів п. 6.1 ст. 6 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» не приймалось та не
направлялось, тобто сума податку, яку
позивач просить стягнути є
неузгодженою, що унеможливлює
реалізувати право податкового органу
на стягнення боргу (недоїмки) з
громадянина.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
що позовні вимоги є необґрунтованими,
безпідставними та такими, що
задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів не
встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Миргородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Полтавської області
відхилити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.03.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02.08.2010
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І.
СтепашкоСудді(підпис)С.Е.Острович
(підпис)М.О. Федоров