Справа № 2а/1770/830/2012
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/18479/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.,

Загороднього А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 03 вересня
2012 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 11 березня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в Дубенському
районі Рівненської області про
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату боргу,

встановила:

У січні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Дубенському
районі Рівненської області про
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату боргу.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 03 вересня
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 11 березня
2013 року, позовні вимоги ОСОБА_2
залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 03
вересня 2012 року та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 11 березня
2013 року, посилаючись на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства
України, для зміни чи скасування
судового рішення.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 є фізичною
особою-підприємцем, що підтверджується
копією свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи підприємця
та зареєстрована, відповідно до
повідомлення про взяття на облік
фізичної особи-підприємця в Управлінні
Пенсійного фонду України в Дубенському
районі Рівненської області, як платник
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Управління Пенсійного фонду України в
Дубенському районі Рівненської
області, керуючись пунктом 3 частини
дев'ятої статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», виставило вимогу від
15.09.2011 №Ф-1843 про сплату боргу у розмірі
1712,80 грн., що виник у зв'язку з
несплатою страхових внесків за 2010 рік.

За період до 1 січня 2011 року відносини,
що виникали між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, регулювалися
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Зазначеним Законом
визначалися платники страхових
внесків, порядок їх нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками.

Під час дії Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та частини
третьої статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у підприємця виникла
недоїмка зі сплати страхових внесків, а
управління пенсійного фонду оформило
вимогу про сплату боргу. У вимозі
недоїмка була врахована за період 2010
року, тобто за період дії Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та частини
третьої статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Сплата страхових внесків здійснюється
у строки, визначені частиною шостою
статті 20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», - щоквартально, протягом
20 календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
кварталу. Суми несплачених страхових
внесків вважаються простроченою
заборгованістю і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Відповідно до вимог частини третьої
статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» територіальні органи
пенсійного фонду за формою і у строки,
визначені правлінням пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом. Протягом десяти робочих
днів із дня одержання вимоги про сплату
недоїмки страхувальник зобов'язаний
сплатити суми недоїмки та суми
фінансових санкцій. Страхувальник у
разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки, зазначеної у вимозі про її
сплату, узгоджує цю вимогу з органами
пенсійного фонду в порядку,
встановленому правлінням пенсійного
фонду, а в разі неузгодження вимоги із
органами пенсійного фонду має право на
її оскарження в судовому порядку.

Згідно із абзацом п'ятим пункту 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», який
набрав чинності з 1 січня 2011 року,
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Аналіз наведених положень
законодавства дає підстави вважати, що
Управління Пенсійного фонду України в
Дубенському районі Рівненської
області при формуванні вимоги щодо
сплати недоїмки зі страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування діяло правомірно.

Аналогічна правова позиція вже була
висловлена колегією суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України у постанові
від 3 липня 2012 року №21-157а12.

Враховуючи викладене колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, про
правомірність стягнення недоїмки по
сплаті страхових внесків.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 03
вересня 2012 року та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 11 березня
2013 року необхідно залишити без змін,
оскільки вони є законними і
обґрунтованими та постановлені з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 03
вересня 2012 року та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 11 березня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дубенському районі Рівненської
області про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу -
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І. Гаманко

А.Ф. Загородній