Справа № 826/14932/13-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Данилишин
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Києві апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фанспортклаб" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04 листопада 2013
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Фанспортклаб" до Державної податкової
інспекції в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Фанспортклаб" звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом про скасування
податкового повідомлення-рішення ДПІ в
Оболонському районі від 07 червня 2013
року № .

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 листопада 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій просять
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 листопада 2013 року та прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити,
мотивуючи свої вимоги тим, що судом
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, порушено норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши в судовому засіданні суддю
доповідача, пояснення з'явившихся
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України,
суд апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції та
приймає нову постанову, якщо судом не
доведені обставини, що мають значення
для справи, які суд першої інстанції
вважає встановленими, судом неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, порушено норми
матеріального чи процесуального права,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що
Відповідачем у період із 07 по 15 травня
2013 року проведено перевірку позивача,
за результатами якої 15 травня 2013 року
складено акт № 513/15/-308 про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки правомірності нарахування
позивачем від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
податкового кредиту податку на додану
вартість (також далі - ПДВ) за лютий 2013
року(також далі - акт перевірки), згідно
з висновками якого, у ході перевірки
виявлено факт порушення при
відображенні позивачем у податковій
декларації з ПДВ за лютий 2013 року
від'ємного значення ПДВ (також далі
- декларація за лютий 2013 року) у
розмірі 2398316,00 грн. та завищення
суми залишку від'ємного значення, який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного звітного періоду, у
розмірі 169050,00 грн., чим порушено п.п.
200.1-200.4 ст. 200, п.п. 201.4, 201.6, 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України (також
далі - ПК України).

На підставі акту перевірки, 07 червня 2013
року відповідачем складено
оскаржуване рішення, яким позивачу
зменшено від'ємне значення суми ПДВ та
його залишок у загальному розмірі
2567366,00 грн.

За результатами розгляду заперечень та
скарги в адміністративному
(досудовому) порядку, висновки акту
перевірки та оскаржуване рішення
залишені без змін.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову виходив з того, що
позивачем не надано доказів, які б
підтвердили реальність здійснення
господарських операцій між ТОВ
"Фанспортклаб" та ТОВ "Гранд Вікторія
Груп".

Колегія суддів, враховуючи доводи
апеляційної скарги не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Висновок відповідача про порушення
позивачем податкового законодавства
ґрунтується на тому, що останнім
неправомірно сформовано податковий
кредит за лютий 2013 року на підставі
податкових накладних від 11 лютого 2013
року № 4 та № 5 від 12 лютого 2013 року № 6,
від 13 лютого 2013 року № 7, від 14 лютого 2013
року № 8 та № 9, від 15 лютого 2013 року № 10
та від 28 лютого 2013 року № 11, виписаних
товариством з обмеженою
відповідальністю "Гранд Вікторія Груп".

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає зокрема у
разі здійснення операцій з придбання
товарів та послуг (пп. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК).

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у т.ч. при їх імпорті) та послуг з метою
їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК визначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, яка, як встановлено
п. 201.10 цієї ж статті, є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9. Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Первинні облікові документи можуть
бути складені на паперових носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Отже, формування податкового кредиту з
ПДВ обумовлено придбанням платником
податків товарів, робіт (послуг) з метою
їх використання в межах господарської
діяльності та реалізується за
наявності у платника належно
оформлених підтверджуючих проведення
господарських операцій первинних
документів і податкових накладних.

Висновки суду першої інстанції про
ненадання позивачем доказів на
підтвердження реальності
господарських операцій між ТОВ
"Фанспортклаб" та ТОВ "Гранд Вікторія
Груп" суперечать матеріалам справи.

Позивачем надано (а.с. 34-109): договір
купівлі продажу між позивачем та ТОВ
"Гранд Вікторія Груп" укладено договір
купівлі-продажу № ДГ-0000001 від 31 січня 2013
року, за умовами якого ТОВ "Гранд
Вікторія Груп" зобов'язалось передати у
власність позивача, а позивач -
прийняти та оплатити обладнання
(товар), загальна кількість, часткове
співвідношення (асортимент,
номенклатура), одиниця виміру та ціна
якого визначені у видаткових
накладних; податкові накладні
(зареєстровані постачальником - ТОВ
«Гранд Вікторія Груп» в Єдиному
реєстрі податкових накладних);
видаткові накладні, які підтверджують
факт поставки товару; платіжні
доручення, які підтверджують факт
повної оплати позивачем поставленого
товару.

Всі зазначені вище документи підписані
та скріплені печатками сторін та мають
всі реквізити відповідно до чинного
законодавства України.

Доказів того, що первинні документи
підписані неуповноваженими особами
відповідачем не надано, а судом першої
інстанції не встановлено.

Перевіркою не встановлено відсутність
документів бухгалтерського і
податкового обліку, необхідних для
підтвердження задекларованих
показників податкового кредиту по
операціям з ТОВ «Гранд Вікторія Груп»,
обов'язок ведення і зберігання яких
покладено на позивача. Також
перевіркою не встановлено порушень в
оформленні наданих
фінансово-господарських документів
вимогам чинного законодавства.

Господарський договір недійсним
(фіктивним) в судовому порядку не
визнавався, зміст господарських
зобов'язань не суперечить вимогам
національного законодавства, а
складені на його виконання
фінансово-господарські документи
містять необхідні дані, що
підтверджують факти господарських
операцій та дозволяють ідентифікувати
господарські операції, не містять
розбіжностей і відповідають вимогам
ст. 9 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", п. 201.1 ст. 201 ПК.

Частиною 4 статті 91 Цивільного кодексу
України встановлено, що цивільна
правоздатність юридичної особи
виникає з моменту її створення і
припиняється з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення.

За змістом зазначеної норми державна
реєстрація юридичної особи є юридично
значимою дією, з якою цивільне та
господарське законодавство пов'язує
виникнення цивільної правоздатності.

На момент вчинення господарських
правовідносин між позивачем та
контрагентом і на момент фактичного
виконання даних господарських
відносин, контрагент позивача, як
юридична особа був внесений в Єдиний
державний реєстр юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців та
зареєстрований платниками податку на
додану вартість, тому був зобов'язаний
нараховувати ПДВ та згідно з п. 201.4 ст.
201 ПК виписувати податкові накладні,
які згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК є законною
підставою для формування податкового
кредиту.

Фактичні обставини справи засвідчують
здійснення господарської діяльності
між позивачем та контрагентами і
правомірність нарахування податкового
кредиту відповідно до первинних
бухгалтерських документів та по
податковим накладним, які виписані на
виконання умов викладених вище
договірних відносин.

У інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України від 01
листопада 2011 року № 1936/11/13-11 зазначено,
що згідно з частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, саме на податкові органи
покладається обов'язок надати достатні
докази на обґрунтування висновків про
порушення платником податків норм
податкового законодавства, на підставі
яких такому платникові визначено
відповідні грошові зобов'язання.

Документи та інші дані, що спростовують
реальність здійснення господарської
операції, яка відображена в
податковому обліку, повинні
оцінюватися з урахуванням специфіки
кожної господарської операції - умов
перевезення, зберігання товарів,
змісту послуг, що надаються тощо.

При цьому сама собою наявність або
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.
Водночас наявність формально
складених, але недостовірних первинних
документів, відповідність яких
фактичним обставинам спростована
належними доказами, не є безумовним
підтвердженням реальності
господарської операції.

Відповідач не спростував належними
засобами доказування дійсність
господарських зобов'язань,
фінансово-господарських документів та
достовірність внесених у них
відомостей.

Під час перевірки позивачем було
надано всі необхідні документи (п. 2.5
Акту перевірки).

Зустрічні звірки з суб'єктами
господарювання в ході перевірки
не проводились, оскільки суб'єктів
господарювання, що здійснювали
взаємовідносини ТОВ «Фанспортклаб» у
періоді за який проводилась перевірка,
сумнівних фактів щодо здійснення таких
операцій, не встановлено (п. 3.14 Акту
перевірки).

За результатами перевірки не
встановлено наявність правових
відносин ТОВ «Фанспортклаб» з
платниками, установчі документи,
первинні та інші документи яких у
судовому порядку визнані не дійсними
(п. 3.14.1 Акту перевірки).

Факт не прийняття контролюючим органом
- ДПІ у Оболонському районі м. Києва
податкової декларації від контрагента
- ТОВ «Гранд Вікторія Груп», з підстав
порушення ним вимог ст. 49 та вимог
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, не може бути підставою
зменшення позивачу розміру від'ємного
значення суми ПДВ.

Законодавство України, не ставить в
залежність виникнення у платника
податку на додану вартість права на
податковий кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд
застосовує принципи верховенства
права з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Вищевказана позиція узгоджується із
практикою Європейського Суду з прав
людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти
Болгарії" (заява №3991/03) Європейський
Суд з прав людини у своєму рішенні від 22
січня 2009 року зазначив, що платник
податку не повинен нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Позивачем виконано усі необхідні
умови, передбачені податковим
законодавством, які надають йому
правові підстави для нарахування
податкового кредиту, а висновки
податкового органу про вчинення
платником податків порушень
податкового законодавства, щодо
неправомірності формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість по взаєморозрахунках з
вказаним контрагентом за період, що
перевірявся, є необґрунтованими та
суперечать матеріалам справи.

За вказаних обставин колегія суддів
дійшла висновку про неправомірність
прийняття ДПІ в Оболонському районі
податкового повідомлення-рішення від 07
червня 2013 року № .

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не доведено правомірності
прийнятого ним рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи
призвели до неправильного вирішення
справи, тому постанова Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 листопада 2013 року підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови по справі, якою необхідно
позов ТОВ "Фанспортклаб" задовольнити.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 207 КАС України,
суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Фанспортклаб" на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 листопада 2013 року - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04 листопада 2013
року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фанспортклаб"
задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві від 07 червня
2013 року № .

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному поряд ку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
шляхом подання касаційної скарги
протягом двадцяти днів піс ля набрання
постановою законної сили.

Постанову складено в повному обсязі -
07.03.2014 р.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова Судді:

Головуючий суддя

Бєлова Л.В.

Судді:

Гром Л.М.

Міщук М.С.