Справа № К/9991/30749/11-С
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 року м.
Київ К/9991/30749/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло
О.М.Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук
Н.Г.,розглянувши у попередньому
судовому засіданнікасаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя

на постанову Господарського суду
Запорізької області від 02.09.2008 р.

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24.12.2009 р.

у справі №11/539/08-АП

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Усвідомлення»

до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Усвідомлення» (далі
- позивач) звернулося до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі
м. Запоріжжя (далі - відповідач) про
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Господарського суду
Запорізької області від 02.09.2008 р.,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 24.12.2009 р.,
позовні вимоги задоволено: скасовано
податкове повідомлення-рішення від
21.07.2008 р. №/1 та стягнуто з
Державного бюджету України на користь
позивача 3,40 грн. судового збору.

Вважаючи, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати та прийняти
нове судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Позивач письмових заперечень на
касаційну скаргу відповідача до суду
касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

Працівниками податкового органу
проведено виїзну планову перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2006 р. по
31.12.2007 р., про що складено акт від 05.05.2008
р. №57/23-2/32372569, яким встановлено
порушення п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

За результатами проведеної перевірки
податковим органом прийнято податкове
повідомлення-рішення від 21.07.2008 р.
№/1, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств у розмірі 821 092,50
грн., з яких 547 395,00 грн. за основним
платежем та 273 697,50 гр. штрафних
(фінансових) санкцій.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що позивачем було правомірно
сформовано валові витрати на придбання
цукру-піску та борошна, який був
використаний у власній господарській
діяльності, що підтверджується
належним чином оформленими первинними
бухгалтерськими документами.

Актом перевірки встановлено
неправомірність віднесення позивачем
до складу валових витрат витрат по
придбанню товарів у розмірі 2 189 582,00
грн., які, на думку відповідача,
фактично не були реалізовані ТОВ «Кір»
та ТОВ «Атур».

Так, за висновками податкового органу,
первинні документи на продаж товару
містять недостовірні відомості -
підпис на видаткових накладних
здійснено невстановленою та
неуповноваженою особою, що виключає
реальний характер таких операцій.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем за період з 01.10.2006 р. по 30.09.2007
р. було придбано товар (цукор-пісок,
борошно) у ПСП ім.Цюрупи, МПП
«Принцеса», ВАТ «Ланівський цукровий
завод», ТОВ «Кластер», ЗАТ
«Трубів-цукор», ТОВ «Агропродінвест»,
ТОВ «Призма-13», ТОВ АФ «Ободівський
цукор», Ліновицький цукровий комбінат
«Красний», ТОВ «Дніпропетровський
млиновий комбінат», ЗАТ
«Юзефомиколаївська АПК» та ін., витрати
по якому віднесено до складу валових
витрат .

Придбання вказаного товару
підтверджується належним чином
оформленими первинними
бухгалтерськими документами -
накладними на придбання, дорученнями,
податковими накладними, банківськими
виписками.

У подальшому придбаний позивачем товар
було реалізовано, у т.ч. ТОВ «Кір» на
загальну суму 1 647 369,00 грн. (ПДВ - 274 561,50
грн.) та ТОВ «Атур» на загальну суму 938
588,00 грн. (ПДВ - 156 431,34 грн.).

Поставка товару здійснювалася на
умовах стовідсоткової передплати, а
отже право власності на товар
переходило ТОВ «Кір» та ТОВ «Атур» з
моменту оплати його вартості шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок позивача.

Перехід права власності оформлений
видатковими накладними у момент
передачі товару на складі позивача.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - це сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Підпунктом 5.2.1 ст. 5 вказаного Закону
встановлено, що до складу валових
витрат включаються: суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно із нормою абз. 4 п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Отже, виходячи з положень Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», до складу валових витрат
включаються будь-які витрати, які
пов'язані з господарською діяльністю
платника податку та підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами.

Встановлення додаткових обмежень щодо
віднесення витрат до складу валових
витрат платника податку, крім тих, що
зазначені у цьому Законі не
дозволяється (п.5.10 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств»).

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 цього ж Закону визначено
первинний документ як документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач формував валові витрати на
підставі податкових накладних,
отриманих від контрагентів, та у
зв'язку з оплатою цим підприємствам
вартості поставлених ними товарів
(послуг), що відповідає наведеним
вимогам законодавства.

Відтак, встановлені судами першої та
апеляційної інстанцій обставини
справи свідчать про товарність та
реальність операцій між позивачем і
його контрагентами.

З огляду на викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України,
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про
правомірність формування позивачем
валових витрат та наявності підстав
для скасування спірного податкового
повідомлення-рішення від 21.07.2008 р.
№/1.

Мотивація та докази, наведені у
касаційній скарзі, не дають
адміністративному суду касаційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права при вирішенні цієї
справи не допущено. Правова оцінка
обставин у справі дана правильно, а
тому касаційну скаргу слід відхилити, а
оскаржувані судові рішення - залишити
без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м.
Запоріжжя залишити без задоволення.

2. Постанову Господарського суду
Запорізької області від 02.09.2008 р. та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 24.12.2009 р. у справі №11/539/08-АП залишити
без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.