Справа № П/811/1/14
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № П/811/1/14
Суддя Кіровоградського окружного
адміністративного суду Пасічник Ю.П.,
розглянув адміністративну справу в
порядку скороченого провадження
за позовомУправління Пенсійного фонду
України в м. Світловодську та
Світловодському районідоФізичної
особи - підприємця ОСОБА_1простягнення
заборгованості, ВСТАНОВИВ:
Управління Пенсійного фонду України в
м. Світловодську та Світловодському
районі звернулося до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
позовом до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по
єдиному внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
Позов обґрунтовано тим, що
відповідно до Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» фізичні
особи-підприємці, які працюють на
спрощеній системі оподаткування,
сплачують єдиний внесок за підсумками
кварталу до 20 числа місяця, наступного
за цим кварталом в розмірі 34,7% на суми,
що визначаються ним самостійно для
себе та членів сім'ї, які беруть участь
у проваджені ними підприємницької
діяльності, але не більше максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, встановленої Законом, при цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу, тому згідно з
розрахунком суми заборгованості по
сплаті єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування недоїмка
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за
березень - грудень 2012 року становить
3844,73 грн. та за січень - березень 2013 року
становить 1194,03 грн.
10 січня 2014 року судом винесено
ухвалу про відкриття скороченого
провадження, яка в установленому
порядку направлялася на адресу
Згідно ч.3 ст.183-2 КАС України про
відкриття скороченого провадження суд
виносить ухвалу, копія якої
невідкладно надсилається відповідачу
разом з копією позовної заяви та
доданих до неї документів.
06 лютого 2014 року судом направлено запит
до органу пошти для отримання
відомостей щодо вручення поштового
відправлення відповідачу (а.с.19).
12 лютого надійшла відповідь з якої
вбачається, що поштова кореспонденція
повернута 25.01.2014 року «за закінченням
терміну зберігання», проте на день
розгляду справи конверт з поштовим
відправленням до суду не повернувся
(а.с.20). Згідно ч. 11 ст. 35 КАС України у
разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.
Згідно з пунктом 3 ч.5 ст.183-2 КАС України
справа повинна бути розглянута у
порядку скороченого провадження
протягом таких строків, не пізніше
трьох днів - у разі якщо протягом семи
днів з дня закінчення строку,
передбаченого частиною третьою цієї
статті, до суду не надійшло заперечення
відповідача та за умови, що справа не
розглядається судом за
місцезнаходженням відповідача.
Розглянувши долучені до справи
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, адміністративний суд приходить
до наступних висновків.
Відповідно до Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010р.
(далі Закон - 2464-УІ), який набрав
чинності з 01.01.2011р., визначено правові
та організаційні засади забезпечення
збору та обліку єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати.
Згідно статті 2 Закону - 2464-УІ виключно
цим Законом визначаються: принципи
збору та ведення обліку єдиного внеску;
платники єдиного внеску; порядок
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску; розмір єдиного внеску
та пропорції його розподілу за видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування; орган, що
здійснює збір та веде облік єдиного
внеску, його повноваження та
відповідальність; склад, порядок
ведення та використання даних
загальнообов'язкового державного
соціального страхування; порядок
здійснення державного нагляду за
збором та веденням обліку єдиного
внеску. Дія цього Закону поширюється на
відносини, що виникають під час
провадження діяльності, пов'язаної із
збором та веденням обліку єдиного
внеску. Дія інших нормативно-правових
актів може поширюватися на зазначені
відносини лише у випадках,
передбачених цим Законом, або в
частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону - 2464-УІ
платниками єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування.
Одночасно згідно ч. 2 ст. 4 Закону-2464-УІ
вказані платники є застрахованими
особами відповідно до законодавства
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.
Згідно ч. 2 ст. 6 Закону-2464-УІ платник
єдиного внеску зобов'язаний своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок; вести облік виплат (доходу)
застрахованої особи та нарахування
єдиного внеску за кожним календарним
місяцем і календарним роком, зберігати
такі відомості в порядку,
передбаченому законодавством;
допускати посадових осіб
територіального органу Пенсійного
фонду до проведення перевірки
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску за наявності
направлення на перевірку та
посвідчення осіб, надавати їм
передбачені законодавством документи
та пояснення з питань, що виникають у
процесі перевірки; подавати звітність
до територіального органу Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом за
погодженням з відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону-2464-УІ єдиний
внесок для платників, які обрали
спрощену систему оподаткування, -
нараховується на суми, що визначаються
такими платниками самостійно для себе
та членів сім'ї, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, але не більше максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, встановленої цим Законом. При
цьому сума єдиного внеску не може бути
меншою за розмір мінімального
страхового внеску за кожну особу.
Відповідно до ст.8 Закону-2464-УІ розмір
єдиного внеску для кожної категорії
платників, визначених цим Законом, та
пропорції його розподілу за видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування
встановлюються з урахуванням того, що
вони повинні забезпечувати
застрахованим особам страхові виплати
і соціальні послуги, передбачені
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування; фінансування
заходів, спрямованих на профілактику
страхових випадків; створення резерву
коштів для забезпечення страхових
виплат та надання соціальних послуг
застрахованим особам; покриття
адміністративних витрат із
забезпечення функціонування системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Єдиний внесок
не входить до системи оподаткування.
Податкове законодавство не регулює
порядок нарахування, обчислення і
сплати єдиного внеску. Кошти, що
надходять від сплати єдиного внеску та
застосування фінансових санкцій
відповідно до цього Закону, не можуть
зараховуватися до Державного бюджету
України, бюджетів інших рівнів та
використовуватися на цілі, не
передбачені законодавством про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Порядок
нарахування, обчислення і сплати
єдиного внеску визначається виключно
цим Законом та прийнятими відповідно
до нього нормативно-правовими актами.
Єдиний внесок для платників,
зазначених у пунктах 4 та 5 частини
першої статті 4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної пунктами 2 та 3 частини
першої статті 7 цього Закону бази
нарахування єдиного внеску (ч. 11 ст. 8
Частина 8 ст. 9 Закону-2464-УІ встановлює,
що платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Базовим
звітним періодом для зазначеної
категорії платників є рік.
Єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника. За наявності у платника
єдиного внеску одночасно із
зобов'язаннями із сплати єдиного
внеску зобов'язань із сплати податків,
інших обов'язкових платежів,
передбачених законом, або зобов'язань
перед іншими кредиторами зобов'язання
із сплати єдиного внеску виконуються в
першу чергу і мають пріоритет перед
усіма іншими зобов'язаннями, крім
зобов'язань з виплати заробітної плати
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону 2464-УІ
мінімальний страховий внесок - сума
єдиного внеску, що визначається
розрахунково як добуток мінімального
розміру заробітної плати на розмір
внеску, встановлений законом на місяць,
за який нараховується заробітна плата
(дохід), та підлягає сплаті щомісяця.
Як вбачається з реєстраційної картки
ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності 01.06.2004 року
(а.с.5) та взято на облік як платника
єдиного внеску, тому відповідач є
платником страхових внесків (а.с.5).
Як вбачається з розрахунку недоїмка
ФОП ОСОБА_1 за період з березня по
грудень 2012 року складає 3844,73 грн., (а.с.8)
та за період з січня по березень 2013 року
складає 1194,03 грн. (а.с.10).
Згідно п.4 ст. 25 Закону 2464-УІ (в редакції
від 04.07.2013 року) орган доходів і зборів у
порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Платник
єдиного внеску зобов'язаний протягом
десяти календарних днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею.
Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.
У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом доходів і зборів
шляхом оскарження вимоги про сплату
єдиного внеску в адміністративному або
судовому порядку.
Відповідно до Розділу ІІ «Прикінцевих
положень» Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України у зв'язку з проведенням
адміністративної реформи» №406-VII від
04.07.2013 року органи Пенсійного фонду
України продовжують адмініструвати
єдиний внесок у частині завершення
процедур такого адміністрування.
Враховуючи той факт, що спірні
правовідносини виникли до набрання
чинності вище вказаного Закону, тому
позивач мав право звернення з даним
позовом до суду.
Разом з тим, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню враховуючи
Аналіз положень ст. 25 Закону 2464-УІ
свідчить про те, що оскільки вимога про
сплату недоїмки є виконавчим
документом, то суб'єкт владних
повноважень, в даному випадку позивач
по справі, позбавлений можливості
звертатися до адміністративного суду
із заявами, в яких ставиться вимога про
підтвердження власного рішення, яке
ухвалено в межах наданих йому Законом
2464-УІ повноважень.
Отже, в разі прийняття суб'єктом
владних повноважень вимоги про сплату
недоїмки, яке підлягає виконанню
органами ДВС, повторне звернення до
суду про її стягнення не допускається,
оскільки є рішення з цього ж питання
суб'єкта владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем сформовано вимоги про сплату
боргу від 01.02.2013 року №Ф 111-У (а.с.7), яка
надсилалася боржнику у встановленому
порядку та була вручена відповідачу, що
підтверджується особистим підписом та
вимога № 398-У від 01.05.2013 року (а.с.9), яка
надсилалася боржнику у встановленому
порядку та була вручена відповідачу, що
підтверджується особистим підписом.
В матеріалах справи міститься лист
начальника УПФУ в м. Світловодську та
Світловодському районі №8772/02-33 від
11.12.2013 року, яким він просить начальнику
відділу ДВС Світловодського МУЮ
повернути вимоги про сплату боргу, які
були спрямовані до виконання, у зв'язку
зі зверненням управління до суду щодо
стягнення коштів в судовому порядку
(а.с.11), також міститься постанова
Державного виконавця відділу ДВС
Світловодського МУЮ про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
30.11.2013 року ВП №38419093 (а.с.12).
Позивач повторно до ДВС не звертався
для стягнення суми боргу, натомість
звернувся до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
даним позовом і при цьому право на
повторне звернення до органів ДВС не
втрачено, що прямо передбачено ч.5 ст. 47
Закону України «Про виконавче
Суд приходить до висновку, що в даному
випадку суб'єкт владних повноважень
фактично ставить вимогу про
підтвердження власного рішення, яке
вже ним ухвалено в межах наданих йому
Законом 2464-УІ повноважень.
З огляду судової практики, щодо
даних правовідносин вбачається, що
органи Пенсійного Фонду України
повиненні звернутися з виконавчим
документом, винесеним за власним
вмотивованим рішенням та підставі
наданих йому повноважень до органу,
якому законодавством надано право
проводити процедуру примусового
стягнення, а не звертатися до суду.
Вказана правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
03 жовтня 2013 року у справі №21-359а/13.
Враховуючи вищевикладене суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов задоволенню не
Керуючись ст.ст. 86, 94, 159 -, 167, 183?, 254, 256 КАС
України, суд, -
В задоволені позову відмовити.
Постанова відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
набирає законної сили після закінчення
строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10- денний строк з
дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
Пасічник Ю.П.