Справа № 162/1837/13-а 2-а/162/666/2013
Суддя: Улицький В.З.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року
Справа № 876/14542/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді:
Улицького В.З.,

суддів:
Гулида Р.М., Кузьмича С.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Любешівському районі
Волинської області на постанову
Любешівського районного суду
Волинської області від 30.10.2013 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії,-

встановила:

У вересні 2013 року позивач звернувся з
позовом до відповідача про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії.

Позивач вказував, що згідно ч. 2 ст. 56
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» право на пенсію в повному
обсязі мають громадяни, віднесені до
категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи
не менше як, чоловіки - 20 років, жінки 15
років, із збільшенням пенсії на один
процент заробітку за кожний рік роботи
понад встановлений цим пунктом стаж,
але не вище 75% заробітку, а громадяни,
які відпрацювали за списком №1,
чоловіки - 10 років, жінки - 7 років 6
місяців і не більше - не вище 85
%заробітку.

Вказує, що з січня 2004 року їй змінено
умови нарахування пенсії і зроблено
доплату в розмірі 1% мінімального
розміру пенсії за кожний рік роботи без
врахування ч. 2 ст. 56 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Вважаючи такі дії відповідача
незаконними, позивач звернувся до суду.

Оскаржуваною постановою позов
задоволено. Визнано неправомірними дії
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області щодо відмови в проведенні
розрахунку на збільшення пенсії
позивачу на 1% заробітку за кожний рік
роботи понад мінімальний стаж 15 років.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Любешівському районі
Волинської області провести
перерахунок та виплату пенсії позивачу
з 09.04.2013 року відповідно до вимог ч. 2 ст.
56 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із збільшенням пенсії на 1%
заробітку за кожний рік роботи понад
встановлений стаж - 15 років, але не вище
75% заробітку.

Постанову суду оскаржив відповідач.
Вважає, що постанова є безпідставною і
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм матеріального права і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія судді
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу апелянта слід задоволити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є
учасником ліквідації наслідків ЧАЕС 3
категорії, що підтверджується
відповідним посвідченням.

Безспірно встановлено, що позивач
отримує пенсію по віку.

У вересні 2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
понаднормового страхового стажу із
збільшенням розміру пенсії на 1 процент
заробітку за кожний рік роботи понад 15
років відповідно до положень ст.56
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» №796-XII.

Листом від 27.09.2013 №3261/П-01 відповідач
відмовив позивачу у вказаному
перерахунку у зв'язку з відсутністю
підстав для такого у відповідності до
ст.56 Закону №796-XII та повідомлено, що
пенсія обчислена згідно вимог чинного
законодавства.

Не погоджуючись з висновком
відповідача позивач звернувся до суду
за захистом свого порушеного права.

Статтею 15 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон №1788-XII)
визначено, що громадяни, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, мають право обирати умови,
норми та порядок пенсійного
забезпечення, що встановлюються або
цим Законом або законом, який регулює
особливості статусу таких громадян.

Таким чином, цією нормою надано право
обирати умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення, які
встановлені загальним Законом №1788-XII
або спеціальним Законом №796-XII.

Пільги щодо обчислення стажу роботи
для призначення пенсії визначені ст.56
Закону №796-XII. Зокрема, за змістом ч.2
цієї норми, право на пенсію в повному
розмірі мають громадяни, віднесені до
категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи
не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15
років, із збільшенням пенсії на один
процент заробітку за кожний рік роботи
понад встановлений цим пунктом стаж,
але не вище 75 відсотків заробітку, а
громадянам, які відпрацювали за
списком №1, чоловіки - 10 років і більше,
жінки - 7 років 6 місяців і більше - не
вище 85 відсотків заробітку.

Аналіз викладеного положення закону
свідчить про те, що воно визначає
особливі норми та умови пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
від Чорнобильської катастрофи.

Однак, суд першої інстанції не звернув
увагу на ту обставину, що позивач обрав
умови, норми та порядок пенсійного
забезпечення, встановлені загальним
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - №1058-IV).

Абзацом 2 ч.1 ст.28 Закону №1058-IV
передбачено, що за кожний повний рік
страхового стажу понад установлений
законом мінімальний трудовий стаж,
необхідний для призначення пенсії за
віком, остання збільшується на 1 %
визначеної законом її розрахункової
величини, а саме за кожний повний рік
страхового стажу понад 25 років
чоловікам і 20 років жінкам пенсія за
віком збільшується на 1 % мінімального
розміру пенсії за віком, зазначеного в
абзаці 1 цієї частини.

Відповідно до п.13 Прикінцевих положень
Закону №1058-IV у разі, якщо особа має
право на отримання пенсії відповідно
до Закону №796-ХІІ та цього Закону,
призначається одна пенсія за її
вибором.

Тому, оскільки позивачу призначена
пенсія відповідно до Закону №1058-IV, то і
збільшення розміру пенсії має бути
проведене у розмірах, установлених цим
Законом.

З огляду на те, що судом першої
інстанції рішення прийняте з
порушенням норм матеріального права,
що призвели до неправильного вирішення
справи, суд апеляційної інстанції
переконаний, що оскаржувану постанову
слід скасувати з прийняттям нової
постанови про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, колегія суддів -

постановила :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області задоволити. Скасувати
постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 30.10.2013 року
та прийняти нову постанову, якою
відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Постанова остаточна і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
В. Улицький

Судді :
Р. Гулид

С. Кузьмич