Справа № 802/364/14-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 березня 2014 р.
Справа № 802/364/14-а

Суддя Вінницького окружного
адміністративного суду Яремчук
Костянтин Олександрович, розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Немирівському
районі Вінницької області про
стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2014 року до Вінницького
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулось
управління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Немирівському
районі Вінницької області про
стягнення коштів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків витрат Пенсійного фонду
України, пов'язаних із виплатою пенсій
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, отриманих в
країнах СНД за період з вересня 2013 року
по січень 2014 року в сумі 1050 гривень,
витрат на виплату допомоги на
поховання гр. ОСОБА_1 в сумі 300 гривень, а
також витрат на виплату та доставку
пенсії в сумі 2,37 гривень, повинно
здійснюватися за рахунок коштів, з яких
виплачується пенсія по інвалідності та
у зв'язку із втратою годувальника
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Враховуючи викладене, орган Пенсійного
фонду звернувся до суду із позовом про
стягнення зазначених коштів з
відповідача.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, однак від нього на
адресу суду надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання також не з'явився, проте
надав суду заяву, в якій просив розгляд
справи здійснювати за його
відсутності.

З урахуванням викладеного, керуючись
положеннями частини 4 статті 122 КАС
України, суд вважає, що наявні підстави
для розгляду справи в порядку
письмового провадження.

Дослідивши адміністративну справу,
з'ясувавши всі фактичні обставини, суд
встановив наступне.

Пенсійне забезпечення громадян
України відповідно до статті 10 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
здійснюється органами Пенсійного
Фонду України.

Стаття 81 вказаного Закону передбачає,
що призначення та виплата пенсій, в
тому числі пенсій по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
здійснюється органами Пенсійного
фонду України.

Відповідно до таблиць розбіжностей до
актів щомісячної звірки по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, сума виплаченої пенсії
по інвалідності громадянам України,
які отримали каліцтво на території
держав СНД, яка підлягає відшкодуванню
із вересня 2013 року по січень 2014 року
становить 1050 гривень, сума витрат на
виплату допомоги на поховання гр.
ОСОБА_1 становить 302,37 гривень.

Надаючи правову оцінку вимогам щодо
стягнення суми витрати на виплату
пенсій громадянам держав - учасниць СНД
та членам їх сімей, які отримали
каліцтво в державах СНД і переїхали на
постійне місце проживання в Україну,
суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому, право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
передбачено, що громадянам України
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Згідно із абзацом 2 пункту 3 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом 3 цього пункту визначено, що вся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків.

З аналізу наведеної норми можна дійти
висновку, що обов'язок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
цьому Фонду соціального страхування
від нещасних випадків страхові платежі
підприємства, що ліквідувалися та на
яких було ушкоджено здоров'я
потерпілого.

Як видно із абзацу 7 пункту 3
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Таким чином, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами ПФУ
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, розмір невідшкодованої пенсії
по інвалідності громадянам України,
які отримали каліцтво на території
держав СНД, становить 1050 гривень.

Відтак, вимоги позивача в частині
стягнення на його користь 1050 гривень
невідшкодованої пенсії по
інвалідності громадянам України, які
отримали каліцтво на території держав
СНД, підлягають задоволенню.

Натомість, вимоги органу Пенсійного
фонду щодо стягнення 302,37 гривень не
можуть бути задоволеними, оскільки
суду не надано жодних доказів на
підтвердження того, що смерть гр.
ОСОБА_1 сталася від нещасного випадку
або професійного захворювання.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
адміністративного позову.

З приводу розподілу судових витрат, то
згідно зі статтею 94 КАС України
відсутні підстави для такого
розподілу.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Стягнути з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Немирівському
районі Вінницької області (вул.
Некрасова, 6, м. Немирів, Вінницька
область, р/р 0930 в ГУДК у Вінницькій
області, ) на користь
ууправління Пенсійного фонду України у
Тульчинському районі (вул. Леніна, 51, м.
Тульчин, Вінницька область, р/р 0203
в ОПЕРУ Ощадбанку м. Вінниця, МФО 302076,
) кошти в сумі 1050 (одна
тисяча п'ятдесят) гривень.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Яремчук Костянтин
Олександрович