Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/61266/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:
Штульман І.В. (доповідач),
суддів: Заїки М.М., Стародуба О.П., -

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд справи
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду (далі - УПФ)
України в Маловисківському районі
Кіровоградської області про
нарахування та виплату підвищення до
пенсії відповідно до статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
ухвалу Апеляційного суду
Кіровоградської області від 29 серпня
2011 року, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2009 року ОСОБА_4 звернулася в
суд із позовом до УПФ України в
Маловисківському районі
Кіровоградської області про
нарахування недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги. Свої
вимоги мотивувала тим, що вона
відноситься до категорії «діти війни»
і відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» має
право на щомісячну державну соціальну
допомогу в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком. Оскільки належна
допомога їй не виплачувалась, просила
поновити пропущений строк для
звернення до суду за захистом
порушених її прав, свобод та інтересів
і зобов'язати УПФ України в
Маловисківському районі
Кіровоградської області здійснити
відповідні перерахунки з січня 2006 року.

Постановою Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від
26.04.2010р. позов задоволено частково.
Поновлено строк звернення до
адміністративного суду. Визнано
протиправною бездіяльність УПФ
України в Маловисківському районі
Кіровоградської області по
ненарахуванню ОСОБА_4 підвищення до
пенсії відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р.
по 26.04.2010р. Зобов'язано УПФ України в
Маловисківському районі
Кіровоградської області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_4 пенсії з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з
22.05.2008р. по 26.04.2010р. з урахуванням раніше
проведених виплат. В іншій частині
позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду
Кіровоградської області від 29.08.2011р.
постанову Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від
26.04.2010р. у частині визнання
протиправною бездіяльності УПФ
України в Маловисківському районі
Кіровоградської області по
ненарахуванню ОСОБА_4 підвищення до
пенсії відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за періоди з 09.07.2007р. по 31.12.2007р.
та з 22.05.2008р. по 23.11.2008р. і зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_4 за вказані періоди
підвищення до пенсії в розмірі

30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» -
скасовано, а позовні вимоги в цій
частині залишено без розгляду. В
частині, у якій суд визнав протиправною
бездіяльність УПФ України в
Маловисківському районі
Кіровоградської області по
ненарахуванню ОСОБА_4 підвищення до
пенсії відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 23.11.2008р. по 26.04.2010р. і
зобов'язав відповідача здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_4 за
вказані періоди підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», з
урахуванням раніше проведених виплат,
а також в частині, в якій у позові
відмовлено, - постанову
Маловисківського районного суду
Кіровоградської області від 26.04.2010р.
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати ухвалу Апеляційного суду
Кіровоградської області від 29.08.2011р. і
залишити в силі постанову
Маловисківського районного суду
Кіровоградської області від 26.04.2010р.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі - КАС) України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» від
18.11.2004р. №2195-IV дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30% мінімальної пенсії
за віком.

Судами встановлено, що позивач ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни в
розумінні ст.1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» і має
право на державну соціальну підтримку,
зокрема, відповідно до ст.6 цього Закону
- на підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно п.1 розділу IV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», цей
Закон набрав чинності з 01.01.2006р.

Пунктом 17 ст.77 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» від
20.12.2005р. №3235-IV з метою проведення
окремих норм законів у відповідність
із цим Законом зупинено на 2006 рік дію
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни».

Законом України від 19.01.2006р. №3367-IV до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» внесені зміни,
відповідно до яких п.17 ст.77 виключено,
а ст.110 викладена в такій редакції:
«Установити, що пільги дітям війни,
передбачені абзацом сьомим ст.5 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», запроваджуються з 01.01.2006р., а
ст.6, - у 2006 році поетапно, за
результатами виконання бюджету у
першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету».

Закони України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» від 20.12.2005р. та «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» від
19.01.2006р. не були визнані
неконституційними і діяли протягом 2006
року.

Оскільки до 19.01.2006р. дію ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» було зупинено, а пізніше Кабінет
Міністрів України так і не визначив
порядку виплати 30% надбавки до пенсії
дітям війни й ці пільги фактично
запроваджені не були, то у 2006 році
відповідач не мав підстав проводити
виплату підвищення до пенсії у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно з п.12 ст.71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19.12.2006р. №489-V з метою приведення окремих
норм законів у відповідність із цим
Законом зупинено на 2007 рік дію ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», з урахуванням ст.111 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік».

Статтею 111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007
рік» встановлено, що у 2007 році
підвищення до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, яка
виплачується замість пенсії,
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
виплачується особам, які є інвалідами
(крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту»), у розмірі 50% від розміру
надбавки, встановленої для учасників
війни.

Рішенням Конституційного Суду України
№6-рп/2007 від 09.07.2007р. визнані такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), зокрема, положення
п.12 ст.71 та ст.111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік».

Відповідно до пп.2 п.41 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від
28.12.2007р. №107-VI текст ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
викладено в наступній редакції: «Дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту») до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни. Ветеранам війни, які мають право
на отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» дане підвищення провадиться
за їх вибором згідно з одним із
законів».

Рішенням Конституційного Суду України
№10-рп/2008 від 22.05.2008р. визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), зокрема, положення
пп.2 п.41 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

Зазначені рішення Конституційного
Суду України є обов'язковими до
виконання на території України,
остаточними і не можуть бути оскаржені,
крім того, вони мають
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, оскільки з моменту
ухвалення Конституційним Судом
України рішень щодо
неконституційності п.12 ст.71, ст.111
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» і пп.2 п.41 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
указані правові норми втратили
чинність і застосуванню не підлягали,
то відповідач з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з
22.05.2008р. по 31.12.2008р. повинен був
нараховувати і виплачувати позивачеві
підвищення до пенсії, передбачене ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком.

Статтями 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» від
26.12.2008р. №835-VI та 70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» від
27.04.2010р. №2154-VI Кабінету Міністрів
України було надано право у 2009 та 2010
роках встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Варто звернути увагу, що названі норми
передбачають встановлення в
абсолютних сумах розміри лише тих
виплат, вихідним критерієм розрахунку
яких є розмір мінімальної заробітної
плати. Відповідно їхня дія не
поширюється на спірні відносини,
оскільки розмір зазначених соціальних
виплат згідно із Законом України «Про
соціальний захист дітей війни»
залежить від розміру мінімальної
пенсії за віком, а не від розміру
мінімальної заробітної плати.

Отже, нарахування та виплата у 2009 та 2010
роках дітям війни підвищення до пенсії
повинні були здійснюватися в розмірі,
встановленому відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Згідно ч.2 ст.5 КАС України провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

За приписами ч.2 ст.99 КАС України (у
редакції, чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом та розгляду
справи в суді першої інстанції) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Державна соціальна підтримка дітей
війни у вигляді підвищення до пенсії,
встановленого ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», за
своєю правовою природою є окремим
джерелом доходу дітей війни та не є
складовою їхньої пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги.

Тому, під час вирішення спорів за
позовами дітей війни строки звернення
до суду визначаються за правилами ст.99
КАС України. Приписи ст.87 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
ст.46 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», якими встановлено строки
виплати нарахованих, але неотриманих
сум пенсій за минулий час, не
поширюються на ці правовідносини, а
тому не можуть застосовуватися судами
під час розгляду зазначених спорів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України (у
редакції, чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом та розгляду
справи в суді першої інстанції)
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України (у редакції,
чинній на час розгляду справи в
апеляційному суді) адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд за
заявою особи, яка його подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду про те, що ОСОБА_4 мала
право на отримання підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком у відповідності до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» у періоди з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., з
22.05.2008р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 31.12.2009р.
та з 01.01.2010р., але враховуючи те, що вона
звернулася до суду за захистом
порушених її прав 23.11.2009р. та не довела
поважності причин пропуску нею строку
для звернення до суду, то відповідно до
приписів ч.2 ст.99 та ст.100 КАС України, на
застосуванні яких наполягав
відповідач, судом апеляційної
інстанції правомірно залишено без
розгляду позовні вимоги ОСОБА_4 за
періоди з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з 22.05.2008р.
по 22.11.2008р. включно.

Відповідно до ч.3 ст.2201 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків
апеляційного суду та встановлених
обставин справи, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Згідно ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду
Кіровоградської області від 29 серпня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Маловисківському районі
Кіровоградської області про
нарахування та виплату підвищення до
пенсії відповідно до статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.