Справа № 822/428/14
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/428/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіБлонського
В.К., при секретаріДехтярук В.В. , за
участі: представника позивача
представника відповідачаОСОБА_3,
Кобери Л.В.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 с.
Базалія Теофіпольського району
Хмельницької області до управління
Укртрансінспекції у Хмельницькій
області про визнання протиправними
та скасування постанов про
адміністративно-господарські штрафи, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до
відповідача в якому просить визнати
протиправними та скасувати постанови
відповідача від 08.01.2014 року про
застосування
адміністративно-господарських штрафів
щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_5
код ЄДРПОУ НОМЕР_1:

-№ 038215 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038216 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038217 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038218 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038219 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038220 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038221 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038222 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038223 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038224 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038225 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038226 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038227 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038228 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038229 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038230 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038231 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038232 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038233 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038234 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038235 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038236 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038237 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038238 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038239 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038240 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038241 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038242 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.

Свій позов позивач мотивує тим, що
08.01.2014 року посадовою особою
відповідача на підставі акту перевірки
№ 032997 від 08.11.2013 року прийнято
постанови про застосування
адміністративно-господарських штрафів
№ 038214, № 038215, № 038216, № 038217, № 038218, № 038219,
№ 038220, № 038221, № 038222, № 038223, № 038224, № 038225,
№ 038226, № 038227, № 038228, № 038229, № 038230, № 038231,
№ 038232, № 038233, № 038234, № 038235, № 038236, № 038237,
№ 038238, № 038239, № 038240, № 038241, № 038242 у
розмірі 340 грн., кожною.

Всі постанови про застосування
адміністративно-господарських штрафів
крім постанови № 038214 про накладення
штрафу у розмірі 340 грн., позивач вважає
протиправними і такими, що підлягають
скасуванню з наступних підстав.

Не дотримуючись протягом певного
періоду режимів праці та відпочинку
особа вчиняє триваюче порушення, а не
повторне щодня.

Тому за вчинення порушення, яке
встановлено абзацом 8 статті 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
контролюючий орган може застосувати
лише один штраф незалежно від
кількості днів за які у водія
транспортного засобу виявлено
відсутність тахокарт.

Оскільки актом перевірки № 032997 від
08.11.2013 року зафіксовано відсутність
тахокарти в автомобілі лише за
вказаний день, а факт керування
транспортним засобом позивачем в інші
28 днів, що передували проведенню
перевірки та складання акту
відповідачем не встановлений, то дії
відповідача про накладення штрафу на
позивача за попередні 28 днів є
протиправними.

За таких обставин позов підлягає
задоволенню.

Позивач, представник позивача у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали повністю, пояснивши суду, що
08.01.2014 року посадовою особою
відповідача на підставі акту перевірки
№ 032997 від 08.11.2013 року прийнято
постанови про застосування
адміністративно-господарських штрафів
№ 038214-№ 038242 про накладення штрафу у
розмірі 340 грн., кожною.

Всі постанови про застосування
адміністративно-господарських штрафів
крім постанови № 038214 від 08.11.2013 року про
накладення штрафу у розмірі 340 грн.,
позивач вважає протиправними і такими,
що підлягають скасуванню з наступних
підстав.

Не дотримуючись протягом певного
періоду режимів праці та відпочинку
особа вчиняє триваюче порушення, а не
повторне щодня.

Тому за вчинення порушення, яке
встановлено абзацом 8 статті 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
контролюючий орган може застосувати
лише один штраф незалежно від
кількості днів за які у водія
транспортного засобу виявлено
відсутність тахокарт.

Оскільки актом перевірки № 032997 від
08.11.2013 року зафіксовано відсутність
тахокарти в автомобілі лише за
вказаний день, тобто 08.11.2013 року, а факт
керування транспортним засобом
позивачем в інші 28 днів, що передували
проведенню перевірки та складання акту
відповідачем не встановлений, то дії
відповідача про накладення штрафу на
позивача за попередні 28 днів є
протиправними.

За таких обставин позов підлягає
задоволенню.

Представник відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала повністю, пояснивши суду, що
постанови прийняті відповідно до вимог
чинного законодавства, так як при
проведенні перевірки встановлені
порушення статті 48 Закону України «Про
автомобільний транспорт», наказу
Міністерства транспорту і зв'язку
України № 385 від 24.06.2010 року «Про
затвердження Інструкції з
використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті», наказу Міністерства
транспорту і зв'язку України № 340 від
07.06.2010 року «Про затвердження Положення
про робочий час і час відпочинку водіїв
колісних транспортних засобів».

Відповідальність за вказані
порушення передбачена статтею 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт».

Враховуючи такі обставини у
задоволенні позову необхідно
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи вважає, що
позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

В судовому засіданні встановлено,
що позивач 20.09.2001 року зареєстрований
як фізична особа-підприємець.

Основним видом діяльності
позивача є надання послуг вантажним
автомобільним транспортом.

Позивач-ОСОБА_5, на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_4 та
свідоцтва про реєстрацію
причіпа-самоскида-НОМЕР_5 являється
власником вантажного
автомобіля-сідлового тягача-НОМЕР_6,
номерний знак НОМЕР_2 та
причіпа-самоскида-НОМЕР_7, номерний
знак НОМЕР_3.

Відносини між автомобільними
перевізниками, замовниками
транспортних послуг, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування, пасажирами, власниками
транспортних засобів, а також їх
відносини з юридичними та фізичними
особами - суб'єктами підприємницької
діяльності, які забезпечують
діяльність автомобільного транспорту
та безпеку перевезень регулюються
Законом України «Про автомобільний
транспорт» № 2344-III від 05.04.2001 року.

Згідно статті 6 цього Закону
реалізація державної політики у сфері
автомобільного транспорту
здійснюється через центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики з питань
безпеки на наземному транспорті,
місцеві органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування.

Центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики з питань безпеки на наземному
транспорті, здійснює в тому числі і
державний нагляд і контроль за
дотриманням автомобільними
перевізниками вимог законодавства,
норм та стандартів на автомобільному
транспорті, державний контроль за
виконанням перевізниками вимог
міжнародних договорів України з питань
міжнародних автомобільних перевезень.

На території України центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики з питань
безпеки на наземному транспорті, у
сфері міжнародних автомобільних
перевезень здійснює:

-контроль наявності, видачу дозвільних
документів на виконання перевезень та
контроль відповідності виду
перевезення, що фактично виконується;

-контроль за виконанням автомобільними
перевізниками вимог міжнародних
договорів України з питань міжнародних
автомобільних перевезень;

-контроль за дотриманням перевізниками
вимог Європейської угоди щодо роботи
екіпажів транспортних засобів, які
виконують міжнародні автомобільні
перевезення.

Державному контролю підлягають усі
транспортні засоби українських та
іноземних перевізників, що здійснюють
автомобільні перевезення пасажирів і
вантажів на території України.

Державний контроль автомобільних
перевізників на території України
здійснюється шляхом проведення
планових, позапланових і рейдових
перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом здійснюються шляхом
зупинки транспортного засобу або без
такої зупинки посадовими особами
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики з питань безпеки на наземному
транспорті, та його територіальних
органів, які мають право зупиняти
транспортний засіб у форменому одязі
за допомогою сигнального диска (жезла)
відповідно до порядку, затвердженого
Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і
рейдових перевірок автомобільний
перевізник, що буде перевірятися, про
час проведення перевірки не
інформується.

Указом Президента України № 387/2011
від 06.04.2011 року затверджено «Положення
про Державну інспекцію України з
безпеки на наземному транспорті».

Відповідно до частин 1, 3 вказаного
Положення, державна інспекція України
з безпеки на наземному транспорті
(Укртрансінспекція) є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра інфраструктури України.

Укртрансінспекція входить до системи
органів виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики з питань
безпеки на автомобільному транспорті
загального користування, на
перевезення яким видано ліцензію,
міському електричному, залізничному
транспорті, експлуатації
автомобільних доріг загального
користування (далі - автомобільний,
міський електричний, залізничний
транспорт та ведення дорожнього
господарства).

Одним із основних завдань
Укртрансінспекції є здійснення
відповідно до законодавства
державного нагляду (контролю) з питань
безпеки на автомобільному, міському
електричному, залізничному транспорті
та ведення дорожнього господарства.

Визначення процедури здійснення
державного контролю за додержанням
суб'єктами господарювання, які
провадять діяльність у сфері
автомобільного транспорту вимог
законодавства про автомобільний
транспорт, норм та стандартів щодо
організації перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом,
норм міжнародних договорів про
міжнародне автомобільне сполучення,
виконанням умов перевезень, визначених
дозволом на перевезення на міжобласних
автобусних маршрутах, вимог
Європейської угоди щодо роботи
екіпажів транспортних засобів, які
виконують міжнародні автомобільні
перевезення, дотриманням
габаритно-вагових параметрів,
наявністю дозвільних документів на
виконання перевезень та відповідністю
виду перевезень, відповідних ліцензій
і ліцензійних карток, виконанням
суб'єктами господарювання ліцензійних
умов, внесенням
перевізниками-нерезидентами платежів
за проїзд автомобільними дорогами, а
також диспетчерського контролю за
роботою автомобільних перевізників,
встановлено «Порядком здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 1567 від
08.11.2006 року.

Згідно частин 2, 3, 12, 14, 15, 19 Порядку № 1567
від 08.11.2006 року, державному контролю
підлягають усі транспортні засоби
вітчизняних та іноземних суб'єктів
господарювання (далі - транспортні
засоби), що здійснюють автомобільні
перевезення пасажирів та вантажів на
території України.

Органами державного контролю на
автомобільному транспорті є
Укртрансінспекція, її територіальні
органи - управління в Автономній
Республіці Крим, обласні, Київське та
Севастопольське міські, районні
управління.

Рейдова перевірка додержання суб'єктом
господарювання, зокрема іноземним,
вимог, визначених пунктом 15 цього
Порядку, здійснюється на підставі
щотижневого графіка.

Рейдова перевірка транспортних
засобів проводиться в будь-який час на
окремо визначених ділянках дороги,
маршрутах руху, автовокзалах,
автостанціях, автобусних зупинках,
місцях посадки та висадки пасажирів,
стоянках таксі і транспортних засобів,
місцях навантаження та розвантаження
вантажних автомобілів, місцях
здійснення габаритно-вагового
контролю, під час виїзду з підприємств
та місць стоянки, на інших об'єктах, що
використовуються суб'єктами
господарювання для забезпечення
діяльності автомобільного транспорту.

Під час проведення рейдової перевірки
перевіряється виключно в тому числі
додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59
Закону, додержання водієм вимог
Європейської угоди щодо роботи
екіпажів транспортних засобів, які
виконують міжнародні автомобільні
перевезення (ЄУТР), додержання водієм
режиму праці та відпочинку, а також
вимоги щодо наявності в автобусі двох
водіїв у разі перевезення пасажирів на
відстань 500 і більше кілометрів або
перевезення організованих груп дітей
за маршрутом, який виходить за межі
населеного пункту та має протяжність
понад 250 кілометрів.

Рейдова перевірка проводиться у строк,
зазначений у направленні на перевірку.

Посадовими особами управління
Укртрансінспекції у Хмельницькій
області на підставі направлення № 003532
від 04 листопада 2013 року, 08 листопада 2013
року проведена рейдова перевірка
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом на
127 км+800 м автомобільної дороги Н-22
Устилуг-Рівне.

Відповідно до частини 21 Порядку № 1567
від 08.11.2006 року, у разі виявлення в ході
перевірки транспортного засобу
порушення законодавства про
автомобільний транспорт посадовими
особами, що провели перевірку,
складається акт за формою згідно з
додатком 3.

За наслідками перевірки посадовими
особами управління Укртрансінспекції
у Хмельницькій області складено акт
«Проведення перевірки додержання
вимог законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом» № 032997 від 08.11.2013 року.

Перевіркою встановлено порушення, а
саме: ОСОБА_5, - водій вантажного
автомобіля-сідлового тягача-НОМЕР_6,
номерний знак НОМЕР_2 з
причіпом-самоскидом-НОМЕР_7, номерний
знак НОМЕР_3, який належить позивачу на
праві власності, 08.11.2013 року на 127 км+800 м
автомобільної дороги Н-22 Устилуг-Рівне
здійснював перевезення вантажу згідно
товарно-транспортної накладної № 007742
від 08.11.2013 року, за відсутності
документів, на підставі яких
виконуються вантажні перевезення, а
саме: тахокарт за період з 11.10.2013 року по
08.11.2013 року.

Відповідно до частин 1, 2 статті 48 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
автомобільні перевізники, водії
повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх
перевезень вантажів є:

-для автомобільного перевізника -
документ, що засвідчує використання
транспортного засобу на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством;

-для водія - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством.

Із змісту вказаних норм Закону суд
робить висновок, що для здійснення
внутрішніх перевезень вантажів є
обов'язковими інші документи,
передбачені законодавством.

Відповідно до Закону України «Про
приєднання України до Європейської
угоди щодо роботи екіпажів
транспортних засобів, які виконують
міжнародні автомобільні перевезення
(ЄУТР)», Конвенції Міжнародної
організації праці 1979 року N 153 про
тривалість робочого часу та періоди
відпочинку на дорожньому транспорті,
Міністерство транспорту та зв'язку
України своїм наказом № 385 від 24.06.2010
року, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20 жовтня 2010 року за N
946/18241, затвердило «Інструкцію з
використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті».

Згідно до пунктів 1.2, 1.3, 1.4 частини
1 Інструкції вона визначає порядок
установлення, технічного
обслуговування та використання
контрольних пристроїв (тахографів) на
автомобільних транспортних засобах
(крім таксі), які використовуються для
надання послуг з перевезення пасажирів
та вантажів.

Ця Інструкція поширюється на суб'єктів
господарювання, які провадять
діяльність у сфері надання послуг з
перевезення пасажирів та/або вантажів
автомобільними транспортними засобами
(крім таксі).

Контрольний пристрій
(тахограф)-обладнання, яке є засобом
вимірювальної техніки, призначене для
встановлення на транспортних засобах
для показу та реєстрації в
автоматичному чи напівавтоматичному
режимі інформації про рух таких
транспортних засобів та про певні
періоди роботи їхніх водіїв.

Пунктом 2.7 «Інструкції з використання
контрольних пристроїв (тахографів) на
автомобільному транспорті»
встановлено, що за результатами
перевірки та адаптування тахографа до
транспортного засобу ПСТ оформлює у
двох примірниках протокол перевірки та
адаптації тахографа до транспортного
засобу за формою, наведеною в додатку 1.

Відповідно до пунктів 3.3, 3.5, 3.6 частини 3
«Інструкції з використання
контрольних пристроїв (тахографів) на
автомобільному транспорті», водій
транспортного засобу, обладнаного
тахографом:

-забезпечує правильну експлуатацію
тахографа та управління режимами його
роботи відповідно до інструкції
виробника тахографа;

-своєчасно встановлює, змінює і
заповнює тахокарти та забезпечує їх
належне зберігання;

-використовує тахокарти (у разі
використання аналогового тахографа)
або у разі використання цифрового
тахографа - особисту картку водія
кожного дня, протягом якого керував
транспортним засобом;

-має при собі: протокол про перевірку та
адаптацію тахографа до транспортного
засобу;

-заповнені тахокарти у кількості, що
передбачена ЄУТР, або картку водія чи
роздруківку даних роботи тахографа у
разі обладнання транспортного засобу
цифровим тахографом.

Перевізники:

-забезпечують водіїв, які
відправляються в рейс, необхідною
кількістю тахокарт або паперу для
роздруківки даних, що відповідають
типу тахографа (аналоговий, цифровий);

-зберігають інформацію, отриману за
допомогою тахографа, кожного водія
протягом 12 місяців з дати останнього
запису, а протоколи перевірки та
адаптації тахографа до транспортного
засобу, свідоцтва про повірку -
протягом одного року з дати закінчення
терміну їх дії;

-аналізують інформацію щодо дотримання
режимів праці та відпочинку водіїв,
отриману за допомогою тахографа, а в
разі виявлення порушень вживають
заходів щодо недопущення та
запобігання виникненню їх в
подальшому.

Перевізники забезпечують належну
експлуатацію тахографів та
транспортних засобів з установленими
тахографами та згідно з вимогами ЄУТР
здійснюють періодичні інспекції, які
включають перевірку:

-правильності роботи тахографа та
відповідності його типу згідно із
законодавством (обов'язковість
установлення тахографа певного типу -
аналоговий або цифровий, позначка
затвердження типу згідно з ЄУТР);

-наявності та цілісності таблички
тахографа та його пломб, а також
маркування таблички та пломб тахографа
знаком ПСТ, внесеним до Переліку;

-дотримання вимог щодо періодичності
проведення перевірки та адаптації
тахографа до транспортного засобу, а
також перевірки тахографа;

-дотримання вимог щодо періодів роботи
та відпочинку водіїв та їх
відповідність параметрам руху,
зареєстрованим тахографом;

-наявності у водіїв транспортних
засобів тахокарт у кількості,
визначеній пунктом 3.3 цього розділу,
або наявності та чинності картки для
цифрового тахографа;

-строків зберігання відповідної
інформації, отриманої за допомогою
тахографа, протоколів перевірки та
адаптації тахографа до транспортного
засобу та повірки тахографа.

Поправкою № 6 до Європейської
угоди щодо роботи щодо роботи екіпажів
транспортних засобів в частині
контролю за наявністю реєстраційних
листків (тахограм), встановлено, що у
водія повинні бути тахограми за
поточний день та попередні 28
календарних дні.

Відповідно до Конвенції Міжнародної
організації праці 1979 року N 153 про
тривалість робочого часу та періоди
відпочинку на дорожньому транспорті,
Європейської угоди щодо роботи
екіпажів транспортних засобів, які
виконують міжнародні автомобільні
перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про
працю України та Законів України «Про
автомобільний транспорт», «Про
дорожній рух», наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України № 340 від
07.06.2010 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 14 вересня
2010 року за N 811/18106, затверджено
«Положення про робочий час і час
відпочинку водіїв колісних
транспортних засобів».

Частинами 1.2, 1.3, 6.1 цього Положення
визначено, що воно встановлює
особливості регулювання робочого часу
та часу відпочинку водіїв колісних
транспортних засобів та порядок його
обліку.

Вимоги цього Положення поширюються на
автомобільних перевізників та водіїв,
які здійснюють внутрішні перевезення
пасажирів чи/та вантажів колісними
транспортними засобами.

Автобуси, що використовуються для
нерегулярних і регулярних спеціальних
пасажирських перевезень, для
регулярних пасажирських перевезень на
міжміських автобусних маршрутах
протяжністю понад 50 км, вантажні
автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн
повинні бути обладнані діючими та
повіреними тахографами.

Дослідження зазначених норм
«Інструкції з використання
контрольних пристроїв (тахографів) на
автомобільному транспорті», поправки
№ 6 до Європейської угоди щодо роботи
щодо роботи екіпажів транспортних
засобів, та «Положення про робочий час
і час відпочинку водіїв колісних
транспортних засобів», дає підставу
зробити висновок про те, що наявність
самого тахографу, протоколу перевірки
та адаптації тахографа до
транспортного засобу, та тахокарт за
поточний день і попередні 28 днів є
обов'язковими пристроями і документами
для здійснення внутрішніх перевезень
вантажів перевізником на вантажному
автомобілі.

Оскільки тахокарти та роздруківки
даних роботи тахографа у разі
обладнання транспортного засобу
цифровим тахографом є носіями
інформації про дотримання водіями
транспортних засобів режиму праці та
відпочинку, їх відсутність у водія
транспортного засобу під час
здійснення державного контролю
підтверджує порушення режиму праці та
відпочинку водіїв перевізником та
таким водієм транспортного засобу.

Відповідно до абзацу 8 частини 1 статті
60 Закону України «Про автомобільний
транспорт», за порушення законодавства
про автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються
адміністративно-господарські штрафи
за порушення режимів праці та
відпочинку водіями транспортних
засобів, а саме: штраф у розмірі
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Розглядати справи про накладення
адміністративно-господарських штрафів
за порушення, зазначені у цій статті,
мають право посадові особи
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики з питань безпеки на наземному
транспорті (частина 4 статті 60 цього ж
Закону).

Згідно статті 1 Закону України «Про
автомобільний транспорт», у цьому
Законі наведені терміни вживаються в
такому значенні: автомобіль вантажний -
автомобіль, який за своєю конструкцією
та обладнанням призначений для
перевезення вантажів; автомобільний
перевізник - фізична або юридична
особа, яка здійснює на комерційній
основі чи за власний кошт перевезення
пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами; вантажні
перевезення - перевезення вантажів
вантажними автомобілями; водій - особа,
яка керує транспортним засобом і має
відповідне посвідчення встановленого
зразка.

Із аналізу змісту наведених норм
Закону України «Про автомобільний
транспорт», суд приходить до висновку,
що позивач є перевізником у розумінні
значення терміну автомобільного
перевізника, тому
адміністративно-господарські штрафи
за встановлені рейдовою перевіркою
порушення норм законодавства про
автомобільний транспорт, повинні бути
застосовані безпосередньо до нього.

Оскільки перевіркою встановлено
відсутність у водія вантажного
автомобіля тахограм за поточний день
та попередні 28 календарних днів,
враховуючи, що тахокарти та
роздруківки даних роботи тахографа у
разі обладнання транспортного засобу
цифровим тахографом є носіями
інформації про дотримання водіями
транспортних засобів режиму праці та
відпочинку, їх відсутність у водія
транспортного засобу під час
здійснення державного контролю
підтверджує порушення режиму праці та
відпочинку водіїв перевізником та
таким водієм транспортного засобу,
тому позивач як автомобільний
перевізник повинен нести
відповідальність у вигляді штрафу, як
це передбачено абзацем 8 частини 1
статті 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт».

Відповідно до частини 27 Порядку № 1567
від 08.11.2006 року, за наявності підстав
керівник органу державного контролю
або його заступник виносить постанову
про застосування
адміністративно-господарських
штрафів, яка оформляється згідно з
додатком 5.

В зв'язку з тим, що актом «Проведення
перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом» встановлено порушення
позивачем статті 48 Закону України «Про
автомобільний транспорт», наказу
Міністерства транспорту та зв'язку
України № 340 від 07.06.2010 року, наказу
Міністерства транспорту та зв'язку
України № 385 від 24.06.2010 року, а саме:
ОСОБА_5, - водій вантажного
автомобіля-сідлового тягача-НОМЕР_6,
номерний знак НОМЕР_2 з
причіпом-самоскидом-НОМЕР_7, номерний
знак НОМЕР_3, який належить позивачу на
праві власності, 08.11.2013 року на 127+800 м
автомобільної дороги Н-22 Устилуг-Рівне
здійснював перевезення вантажу згідно
товарно-транспортної накладної № 007742
від 08.11.2013 року, за відсутності
документів, на підставі яких
виконуються вантажні перевезення, а
саме: тахокарт за період з 11.10.2013 року по
08.11.2013 року, тобто тахокарт за поточний
день та попередні 28 днів, що
підтверджує порушення режиму праці та
відпочинку водіїв перевізником та
таким водієм транспортного засобу, суд
вважає, що посадовою особою
відповідача цілком правомірно
застосовано
адміністративно-господарський штраф
згідно постанови № 038214 від 08 січня 2014
року про накладення штрафу у розмірі 340
грн., за порушення режимів праці та
відпочинку водіями транспортних
засобів.

Враховуючи вказані норми
законодавчих актів та встановлені у
справі обставини, суд вважає, що розмір
адміністративно-господарського штрафу
і підстави для його застосування до
позивача, повністю відповідають
вимогам Закону України «Про
автомобільний транспорт».

Також суд при вирішенні спору враховує,
що позивач постанову № 038214 від 08 січня
2014 року про накладення штрафу у розмірі
340 грн., за порушення режимів праці та
відпочинку водіями транспортних
засобів зазначеним позовом не
оскаржує, він та його представник у
своїх поясненнях визнали, що таке
порушення з боку позивача мало місце.

Що стосується постанов № 038215-№ 038242 від
08 січня 2014 року про накладення штрафів
на позивача у розмірі 340 грн., кожною, то
їх необхідно визнати протиправними та
скасувати, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 3 статті 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
встановлено, що при вчиненні однією
особою двох або більше правопорушень
адміністративно-господарський штраф
накладається за кожне правопорушення
окремо.

Перевіркою встановлено відсутність
тахограм за поточний день та попередні
28 календарні дні, тому
адміністративно-господарські штрафи
до позивача як автоперевізника
застосовані за кожне правопорушення
окремо, тобто за кожен день відсутності
тахограм.

Таку позицію відповідача суд вважає
такою, що суперечить змісту поправки №
6 до Європейської угоди щодо роботи
екіпажів транспортних засобів в
частині контролю за наявністю
реєстраційних листків (тахограм), якою
встановлено, що у водія повинні бути
тахограми за поточний день та
попередні 28 календарних дні, в зв'язку з
тим, що відсутність тахограм за
поточний день та попередні 28
календарних дні необхідно розуміти як
одне порушення і ніяким чином воно не
може трактуватись як повторне, а також
як вчинення двох або більше
правопорушень.

Стаття 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» взагалі не
містить в собі такого поняття як
вчинення порушення повторно і не
передбачає в зв'язку з цим
відповідальності за повторність.

За змістом частини 3 статті 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
слід розуміти вчинення особою кількох
порушень різних за своїм змістом і така
норма не може застосовуватися для
визначення повторності вчинення
порушення автомобільним перевізником.

Аналізуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позов обґрунтований та
повністю доведений у судовому
засіданні дослідженими доказами, тому
у його необхідно задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 1, 6, 48, 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт», Законом
України «Про приєднання України до
Європейської угоди щодо роботи
екіпажів транспортних засобів, які
виконують міжнародні автомобільні
перевезення (ЄУТР)», «Положенням про
Державну інспекцію України з безпеки
на наземному транспорті», «Інструкцією
з використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті», «Положенням про робочий
час і час відпочинку водіїв колісних
транспортних засобів», «Порядком
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті», ст.ст. 9, 11,
86, 159 - 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та
скасувати постанови управління
Укртрансінспекції у Хмельницькій
області про застосування
адміністративно-господарських штрафів
щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_5
від 08 січня 2014 року:

-№ 038215 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038216 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038217 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038218 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038219 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038220 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038221 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038222 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038223 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038224 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038225 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038226 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038227 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038228 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038229 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038230 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038231 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038232 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038233 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038234 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038235 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038236 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038237 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038238 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038239 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038240 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038241 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.;

-№ 038242 про накладення штрафу у розмірі
340 грн.

В повному обсязі постанова суду буде
виготовлена 11.03.2014 року.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до адміністративного суду
апеляційної інстанції через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції. Апеляційна скарга на
постанову суду подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 11
березня 2014 року

Суддя/підпис/В.К. Блонський"Згідно з
оригіналом" Суддя В.К. Блонський