Справа № 826/13225/13-а
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Федорчук А.Б.
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

06 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Сорочка Є.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою відповідача Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 22 жовтня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Української міської ради до
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України, третя
особа Відкрите акціонерне товариство
«Київський річковий порт» про
скасування наказу в частині,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року позивач Українська
міська рада звернулися в суд з
адміністративним позовом до
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України, третя
особа по справі Відкрите акціонерне
товариство «Київський річковий порт»
про визнання протиправним та
скасування наказу в частині анулювання
спеціального дозволу на користування
надрами від 05.11.1996 року №672 наданого
Відкритому акціонерному товариству
«Київський річковий порт».

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 жовтня 2013 року вимоги позивача
задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального права,
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні вимог позивача.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, учасників судового
засідання, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про
задоволення вимог позивача.

Апелянт свої вимоги обґрунтовує тим, що
при виданні Відкритим акціонерним
товариством «Київський річковий порт»
спеціального дозволу на користування
надрами від 05.11.1996 року №672
Міністерство охорони навколишнього
природного середовища України діяло в
межах наданих повноважень та у спосіб,
передбачений чинним законодавством.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом першої інстанції, що
Міністерством охорони навколишнього
природного середовища України 20.11.2009
року винесено наказ №623 «Про
анулювання, зупинення та поновлення
дії спеціальних дозволів на
користування надрами», згідно п.3 якого
вирішено анулювати спеціальні дозволи
на користування надрами згідно з
переліком, наведеним у додатку 3.

Відповідно до п. 3 додатку 3 до наказу до
переліку спеціальних дозволів на
користування надрами, які підлягають
анулюванню, віднесений спеціальний
дозвіл на користування надрами №642 від
05.11.1996 року, наданий ВАТ «Київський
річковий порт» з метою видобування
піску Ново-Українського родовища в
Київській області.

Анулювання відповідачем спеціального
дозволу №672 від 05.11.1996 року, наданого
ВАТ «Київський річковий порт»,
відбулось у зв'язку з відсутністю
погодження його місцевою радою.

Вирішуючи правомірність спірного
наказу, колегія суддів зважає на
наступне.

Статтею 7 Кодексу України про надра
корисні копалини за своїм значенням
поділяються на корисні копалини
загальнодержавного і місцевого
значення. Віднесення корисних копалин
до корисних копалин
загальнодержавного та місцевого
значення здійснюється Кабінетом
Міністрів України за поданням
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері охорони навколишнього
природного середовища.

Відповідно до статті 6 Кодексу України
про надра Кабінет Міністрів України
прийняв постанову від 12 грудня 1994 року
№827 «Про затвердження переліків
корисних копалин загальнодержавного
та місцевого значення», згідно якого
пісок річковий відноситься до корисних
копалин місцевого значення.

Згідно статті 11 Кодексу України про
надра (в редакції, чинній на момент
видачі спеціального дозволу на
користування надрами №672) передбачено,
що Державне управління у галузі
геологічного вивчення, використання і
охорони надр здійснюють Кабінет
Міністрів України, Міністерство
охорони навколишнього природного
середовища України, Державний комітет
України по геології і використанню
надр, Державний комітет України по
нагляду за охороною праці, Рада
Міністрів Республіки Крим, інші
державні органи, місцеві Ради народних
депутатів і органи виконавчої влади на
місцях відповідно до законодавства
України.

У відповідності до статті 11
Конституції України земля, її надра,
атмосферне повітря, водні та інші
природні ресурси, які знаходяться в
межах території України, природні
ресурси її континентального шельфу,
виключної (морської) економічної зони є
об'єктами права власності Українського
народу. Від імені Українського народу
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Відповідно до ст. 140 Конституції
України, місцеве самоврядування є
правом територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища та міста -
самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Статтею 33 Закону України «Про місцеві
Ради народних депутатів та місцеве і
регіональне самоврядування» (в
редакції, чинній на момент видачі
спеціального дозволу на користування
надрами) визначено, що до повноважень
виконавчого комітету сільської,
селищної, міської Ради народних
депутатів відносились зокрема розгляд
та погодження поданих підприємствами
(об'єднаннями), організаціями і
установами, розташованими на
відповідній території, проекти їх
планів і заходів, які пов'язані з
обслуговуванням населення, а також
можуть призвести до зміни
екологічного, демографічного стану та
інших наслідків.

Згідно вимог п. 2 Порядку надання
спеціальних дозволів (ліцензій) на
користування надрами, затвердженого
постановою КМУ від 31.08.1995 року № 709,
Ліцензії на користування надрами
надаються Держкомгеології за
погодженням з Мінекобезпеки.

Заявники узгоджують питання про
надання ліцензії на користування
надрами також з місцевими Радами (на
експлуатацію родовищ - і з
Держнаглядохоронпраці) у разі потреби -
з іншими заінтересованими
міністерствами і відомствами.

До Виконавчого комітету Української
міської ради народних депутатів
надійшло звернення ВАТ «Київський
річковий порт» про узгодження питання
щодо надання товариству ліцензії на
розробку «Ново-Українського» родовища
будівельних пісків.

Заявником надано лист Територіального
управління Держнаглядохоронпраці по
Київській області та м. Києву №03/935 від
22.08.1996 року та лист
Держнаглядохоронпраці, якими проект
розробки Ново-Українського родовища
піску ВАТ «Київський річковий порт»
погоджений та не заперечується проти
надання ліцензії ВАТ «Київський
річковий порт» на експлуатацію
Ново-Українського родовища
будівельних пісків.

Виконавчий комітет Української
міської ради народних депутатів у
відповідності до ст.ст. 33, 42 Закону
України «Про місцеві Ради народних
депутатів та місцеве і регіональне
самоврядування» листом №243 від 13.08.1996
року погодив надання ВАТ «Київський
річковий порт» ліцензії на розробку
Ново-Українського родовища
будівельних пісків.

Відповідно до п. 28 Порядку надання
спеціальних дозволів (ліцензій) на
користування надрами, затвердженого
постановою КМУ від 31.08.1995 року № 709,
користувач надр, який отримав ліцензію,
має право використовувати надра в
межах наданої ділянки, проводити
дорозвідку (довивчення) родовища
корисних копалин у межах гірничого
відводу.

Відповідно до статті 17 Кодексу України
про надра Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову від 27 січня 1995 року
№59, якою затверджено Положення про
порядок надання гірничих відводів, яке
встановлює порядок надання гірничих
відводів (частини надр) користувачам на
території України для розробки родовищ
твердих, рідких та газоподібних
корисних копалин, а також будівництва і
експлуатації підземних споруд, не
пов'язаних з видобуванням корисних
копалин, у тому числі на
континентальному шельфі та у виключній
(морській) економічній зоні.

Відповідно до п. 3 Положення №59 право на
користування надрами засвідчується
актом про надання гірничого відводу за
формою додатка № 1.

Згідно ст. 22 Положення №59 (в редакції,
чинній на момент видачі спеціального
дозволу на користування надрами)
гірничі відводи для розробки родовищ
корисних копалин місцевого значення
надаються Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, обласною, Київською та
Севастопольською міською Радами
народних депутатів.

У відповідності до п. 25 Положення №59
рішення стосовно заявки на одержання
гірничого відводу приймається
протягом не більше 30 днів.

До прийняття рішення розглядається і
перевіряється: правильність і
обґрунтованість меж гірничого відводу
з урахуванням вимог чинного
законодавства про надра; відповідність
проекту гірничого відводу вимогам
цього Положення та наявність
документів, які додаються до проекту;
проект гірничодобувного об'єкта чи
підземної споруди, для яких надається
гірничий відвід, в частині повноти і
обґрунтованості проектних рішень щодо
раціонального і комплексного
використання надр, а також
забезпечення безпеки людей, майна,
будівель, споруд та навколишнього
природного середовища.

Відкрите акціонерне товариство
«Київський річковий порт» звернулися
до голови Київської обласної державної
адміністрації із заявою № 78 від 03.04.1997
року з проханням видати акт гірничого
відводу для розробки Ново-Українського
родовища будівельних пісків в
Обухівському районі Київської області.

До заяви був доданий проект гірничого
відводу з експертним висновком
Держнаглядохоронпраці.

Після перевірки всіх обставин,
передбачених п. 22 Положення №59,
Київською обласною радою народних
депутатів 24.06.1997 року виданий ВАТ
«Київський річковий порт» акт про
надання гірничого відводу з метою
розробки Ново-Українського родовища
для видобування будівельних пісків, що
зареєстрований Територіальним
управлінням Держнаглядохоронпраці
04.12.1997 року та діє по даний час.

З урахуванням зазначених обставин суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що ВАТ
«Київський річковий порт» дотримано
процедуру отримання спеціального
дозволу на користування надрами, акту
про надання гірничого нагляду та
порядок погодження його з усіма
необхідними державними органами, в
тому числі з місцевою радою.

Відповідач в свою чергу не навів
обґрунтованих підстав анулювання
спеціального дозволу на користування
надрами від 05.11.1996 року №672 наданого
Відкритому акціонерному товариству
«Київський річковий порт».

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
акти ради, сільського, селищного,
міського голови, голови районної в
місті ради, виконавчого комітету
сільської, селищної, міської, районної
у місті (у разі її створення) ради,
прийняті в межах наданих їм
повноважень, є обов'язковими для
виконання всіма розташованими на
відповідній території органами
виконавчої влади, об'єднаннями
громадян, підприємствами, установами
та організаціями, посадовими особами, а
також громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території.

Апелянтом оскаржуваний наказ виданий
без врахування акта гірничого відводу
ВАТ «Київський річковий порт» на
розробку Ново-Українського родовища
шляхом видобування піску, який є чинним
та не вилучався.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального та процесуального
права, правову позицію з приводу яких
аргументовано виклав в мотивувальній
частині оскаржуваного апелянтом
рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 201 - 204 КАС України.

Оскаржуване судове рішення в межах
вимог апеляційної скарги ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 200,
205, 206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 22 жовтня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
13.02.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Сорочко Є.О.

Оксененко О.М.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Оксененко О.М.

Сорочко Є.О.