Справа № 2-а-1871/11
Суддя: Якимів Р. В.
Дата ухвалення: 2011-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1871/11
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2011
м.Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Якиміва
Р.В..

секретаря Заткальницької
Н.І.

представника відповідача Мельник
Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради про визнання
дій по не виплаті щорічної допомоги на
оздоровлення неправомірними та
зобов'язання виплатити недоплачені
кошти на щорічну допомогу на
оздоровлення, суд -

ВСТАНОВИВ:

що позивачка звернулась до суду із
зазначеним позовом з уточненими та
доповненими позовними вимоги.

Свої вимоги мотивує тим, що вона
являється особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії посвідчення серія НОМЕР_1,
вкладка НОМЕР_2, є інвалідом ІІІ групи
довідка МСЕК № 201102, захворювання
пов'язане з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, експертний
висновок №7570.

Згідно ст.48 (додаток 6) ЗУ „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" вона маю право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення.
Цією статтею зазначеного Закону п. 2
чітко сказано: „Щорічна допомога на
оздоровлення виплачується у розмірах:
інваліди ІII групи - 4-х мінімальних
заробітних плат". п. 4 ст. 48 встановлено,
що: „Розмір мінімальної заробітної
плати визначається на момент виплати".

За 2010 р. УПСЗН Калуської міськради
виплати щорічної допомоги на
оздоровлення згідно чинного ЗУ „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не
проводено взагалі.

Своєю заявою від 10.01.11 р. вона
звернулась до УПСЗН про перерахунок та
виплату недоплаченої допомоги за 2010 р.

У своїй відповіді вих. № 06-08/110 від 13.01.11
р. УПСЗН Калуської міськради надає
інформацію, що щорічна допомога на
оздоровлення за 2010 р. не виплачена
через відсутність достатнього
фінансування з Державного бюджету та
що вищезазначена допомога буде
виплачена в 2011 р. по мірі надходження
коштів на ці цілі.

Таким чином виплату повинні були
провести за цілий 2010р. із 01.01.2010 по 31.12.2010
р.

Позивач та представник позивача в
судове засідання не зявилася, однак
подала заяву про розгляд справи у їх
відсутність, окрім того представник
позивача на попередніх судових
засіданнях позов підтримав в повному
обсязі з підстав, викладених в позовній
заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
вважає їх безпідставними та такими, що
не підлягають до задоволення, про що
зазначив у своєму запереченні.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає до задоволення
виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач являється учасником
ліквідації аварії на Чорнобильській
катастрофи 1 категорії посвідчення
серія НОМЕР_1, вкладка НОМЕР_2, є
інвалідом ІІІ групи довідка МСЕК № 201102,
захворювання пов'язане з роботами по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
експертний висновок № 7570.

Право позивача на одержання пенсії,
передбаченої для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою відповідачем не
оспорюється, тому на підставі ст.72 ч.3
КАС України доказуванню не підлягає.

Згідно ст.48 ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи»інвалідам 3 групи , які
стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
в розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

У відповідності до вимог ст. 22
Конституції України права і свободи
людини і громадянина, закріплені
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 71 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», дія положень цього Закону
не може призупинятись іншими законами
крім законів, про внесення змін до
цього Закону.

Такий висновок суду узгоджується з
положеннями частини 4 статті 9 КАС
України в тому, що у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, Закону
України, міжнародного договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною радою України, або іншого
правового акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи з цього суд вважає, що
прийнявши постанову №562 від 12.07.2005 року
КМУ порушив вищевказані норми
Конституції України, звузив зміст та
обсяги існуючих прав та свобод
встановлених ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а тому нарахування та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення слід проводити у
відповідності до зазначеного Закону.

На письмове звернення ОСОБА_2 щодо
нарахування та виплати щорічної
допомоги на оздоровлення /а.с.9/
управління праці та соціального
захисту населення повідомило, що
виплатити щорічну допомогу на
оздоровлення в 2010 році не було змоги
через відсутність достатнього
фінансування з Державного
бюджету/а.с.10/.

Отже, нарахування позивачу допомоги на
оздоровлення у 2010 році в розмірі
передбаченому постановою КМУ від 12.07.2005
року №562 „Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а також її невиплата не відповідають
вимогам чинного законодавства.

Враховуючи викладене, відмову
Управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської
ради щодо невиплати щорічної допомоги
на оздоровлення, в розмірі 4
мінімальних заробітних плат, слід
визнати неправомірною.

Суд також приходить до висновку, що
щорічна допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, повинна виплачуватись,
виходячи із розміру мінімальної
заробітної плати на момент виплати.

Враховуючи викладене, для захисту прав
та законних інтересів позивача
необхідно зобов'язати Управління праці
та соціального захисту населення
Калуської міської ради провести
нарахування та виплату ОСОБА_2 щорічної
допомоги на оздоровлення, відповідно
до вимог статті 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в розмірі 4
мінімальних заробітних плат, виходячи
з розміру мінімальної заробітної плати
на момент виплати.

Оскільки позивач та відповідач
звільнені від сплати судового збору на
підставі Декрету Кабінету Міністрів
України „Про державне мито", у
відповідності до ст. 94 КАС України
судові витрати слід віднести за
рахунок держави.

На підставі ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», Закону
України „Про державний бюджет України
на 2011 рік»від 23.12.2010р., керуючись ст.ст.
10, 11, 158, 159, 160, 161, 163 КАС України, суд-

постановив:

позов задовольнити.

Визнати дій Управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради по не виплаті
щорічної допомоги на оздоровлення
неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради виплатити
ОСОБА_2 кошти на щорічну допомогу на
оздоровлення за 2010 рік.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції протягом 10 днів з дня
її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя: