Справа № 2а-12999/11/2670
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Амельохін
Суддя-доповідач: Собків
У Х В А Л А

Іменем України

14 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Ключковича В.Ю., Петрика І.Й.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20 жовтня 2011 року у справі за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі міста Києва до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державна податкова інспекція
у Святошинському районі міста Києва
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва із
адміністративним позовом до ОСОБА_2, в
якому просив стягнути з відповідача
заборгованість по податку з доходів
фізичних осіб в сумі 64 824,00 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20 жовтня 2011 року позов задоволено.

Відповідач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
вимог даного позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідач ОСОБА_2 отримала спадщину за
законом, що підтверджується свідоцтвом
про право на спадщину за законом від 16
червня 2008 року, виданого нотаріусом
нотаріального округу Санкт-Петербург
ОСОБА_3 (Російська Федерація).

У власність позивача перейшла
однокімнатна квартира загальною
площею 39,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
30). Отриманий дохід відповідачем було
задекларовано в декларації про доходи
за 2008 рік та сплачено податок від
прийняття спадщини в сумі 7 059,09 грн.

Згідно договору купівлі-продажу
квартири від 18.02.2009 року, укладеного між
ОСОБА_2 та ОСОБА_4, відповідачем було
відчужено вищезазначену квартиру та
отримано дохід в сумі 2 млн. російських
рублів.

30 березня 2010 року відповідачем була
подана декларація про доходи, одержані
з 1 січня по 31 грудня 2009 року, в якій
зазначено про отриманий нею дохід в
сумі 432 160,00 грн.

На адресу відповідача податковим
органом було направлено корінець
податкового повідомлення форми «Р» від
05.05.2010 року про сплату податкового
зобов'язання з доходів, отриманих
платником податку з доходів фізичних
осіб (іноземні доходи) в розмірі 64 824,00
грн.

Станом на момент розгляду справи
відповідачем не було погашено
вищевказану заборгованість в розмірі 64
824,00 грн.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Статтею 3 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні»
передбачено, що органи державної
податкової служби України у своїй
діяльності керуються Конституцією
України законами України, іншими
нормативно-правовими актами органів
державної влади, а також рішеннями
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування з питань оподаткування,
виданими у межах їх повноважень.

Порядок погашення зобов'язань
юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), включаючи збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування та внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків
контролюючими органами, у тому числі за
порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності,
регулюється Законом України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від 21
грудня 2000 року № 2181-III (в редакції
Закону, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин) (Закон втратив
чинність з 1 січня 2011 року згідно з
Податковим кодексом України від 2
грудня 2010 року № 2755-VI, далі по тексту -
Закон № 2181-III).

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 вказаного
Закону, податковий борг (недоїмка)
визначається як податкове зобов'язання
(з урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгоджене
платником податків або узгоджене в
адміністративному чи судовому
порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобов'язання.

Згідно п.п. 3.1.1. п. 3.1 ст. 3 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), активи
платника податків можуть бути
примусово стягнені в рахунок погашення
його боргу виключно за рішенням суду.

Відповідно до п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, наступних за
останнім: відповідного граничного
строк, передбаченого для подання
податкової декларації.

Згідно п.п. 4.1.1 п. 4 ст. 4 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), платник
податків самостійно обчислює суму
податкового зобов'язання, яку зазначає
у податковій декларації, крім випадків,
передбачених підпунктом "г"
підпункту 4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом
4.3 цієї статті.

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про систему оподаткування», платники
податків і зборів (обов'язкових
платежів) зобов'язані вести
бухгалтерський облік, складати
звітність про фінансово-господарську
діяльність і забезпечувати її
зберігання у терміни, встановлені
законами, подавати до державних
податкових органів та інших державних
органів відповідно до законів
декларації, бухгалтерську звітність та
інші документи і відомості, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів (обов'язкових платежів),
сплачувати належні суми податків і
зборів (обов'язкових платежів) у
встановлені законами терміни,
допускати посадових осіб державних
податкових органів до обстеження
приміщень, що використовуються для
одержання доходів чи пов'язані з
утриманням об'єктів оподаткування, а
також для перевірок з питань
обчислення і сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів).

Статтею 16.1. Податкового кодексу
України, який набрав чинності з 01.01.2011
року, закріплено обов'язки платника
податків, зокрема платник податків
зобов'язаний: стати на облік у
контролюючих органах в порядку,
встановленому законодавством України;
вести в установленому порядку облік
доходів і витрат, складати звітність,
що стосується обчислення і сплати
податків та зборів; подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи; подавати на належним чином
оформлену письмову вимогу
контролюючих органів (у випадках,
визначених законодавством) документи з
обліку доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних із визначенням
об'єктів оподаткування (податкових
зобов'язань), первинні документи,
регістри бухгалтерського обліку,
фінансову звітність, інші документи,
пов'язані з обчисленням та сплатою
податків та зборів. У письмовій вимозі
обов'язково зазначаються конкретний
перелік документів, які повинен
надати платник податків, та підстави
для їх надання.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно розрахунку суми податку з
доходів фізичних осіб (далі по тексту -
ПДФО), що підлягає поверненню платнику
податку або сплаті до бюджету, у тому
числі у зв'язку з нарахуванням
податкового кредиту, сума доходів
відповідача, одержаних за кордоном або
з іноземних держав, з яких слід
сплатити ПДФО до бюджету за ставкою 15%
(доходи, зазначені у п. 1.4 Розділу І
декларації), становить 432 160,00 грн., у
зв'язку з чим сума ПДФО з іноземних
доходів (п. 28 цього розділу) та сума
ПДФО, що підлягає сплаті до бюджету з
доходів, зазначених у п. 1.2 та п. 1.4
Розділу І декларації, складає 64 824,00 грн.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закон
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003 № 889-IV (в
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин), дохід - це сума
будь-яких коштів, вартість
матеріального і нематеріального майна,
інших активів, що мають вартість, у тому
числі цінних паперів або деривативів,
одержаних платником податку у
власність або нарахованих на його
користь, чи набутих незаконним шляхом у
випадках, визначених підпунктом 4.2.16
пункту 4.2 статті 4 цього Закону,
протягом відповідного звітного
податкового періоду з різних джерел як
на території України, так і за її
межами.

Згідно підпункту «ж» пункту 1.3 статті 1
Закон України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), дохід з джерелом його
походження з України - це будь-який
дохід, одержаний платником податку або
нарахований на його користь від
здійснення будь-яких видів діяльності
на території України, у тому числі
доходів від продажу нерухомого майна,
розташованого на території України.

Як встановлює норма п. 1.15 ст. 1 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), податковий агент -
юридична особа (її філія, відділення,
інший відокремлений підрозділ) або
фізична особа чи представництво
нерезидента - юридичної особи, які
незалежно від їх
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий
облік та подавати податкову звітність
податковим органам відповідно до
закону, а також нести відповідальність
за порушення норм цього Закону.

Відповідно до п.п. 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», податковий агент, який
нараховує оподатковуваний доход на
користь платника податку, утримує
податок від суми такого доходу за його
рахунок, використовуючи ставку
податку, визначену у відповідних
пунктах ст. 7 цього Закону.

Згідно п.п. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8 цього Закону,
податок підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету під час
виплати оподаткованого доходу єдиним
платіжним документом.

Відповідно до п. 17.2 "а" ст. 17 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», у випадку виплати
платнику податку інших
оподатковуваних доходів (у вигляді
іншому, ніж заробітна плата) з джерелом
їх походження з України нарахування,
утримання та сплати (перерахування)
податку покладено на податкового
агента.

Крім того, особи, які відповідно до
цього Закону мають статус податкових
агентів зобов'язані надавати
податковий розрахунок сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також сум
утриманого з них податку (ф. N 1ДФ)
податковому органу за місцем свого
розташування (п. 19.2 "б" ст. 19 цього
Закону).

Положенням пп. 20.3.2 п. 20.3 ст. 20 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», у разі коли податковий
агент до або під час виплати доходу на
користь платника податку не здійснює
нарахування, утримання або сплату
(перерахування) цього податку,
відповідальність за погашення суми
податкового зобов'язання або
податкового боргу, що виникає
внаслідок таких дій, покладається на
такого податкового агента. При цьому
платник податку - отримувач таких
доходів звільняється від обов'язків
погашення такої суми податкових
зобов'язань або податкового боргу.

Порядок сплати (перерахування) до
бюджету податку з доходів фізичних
осіб визначений ст.16 вказаного Закону,
згідно з якою податок, утриманий з
доходів резидентів, підлягає
зарахуванню до бюджету згідно з
нормами Бюджетного кодексу України.

Відповідно до ст. 64 Бюджетного кодексу
України податок з доходів фізичних
осіб, який сплачується юридичною
особою, зараховується до відповідного
місцевого бюджету за її
місцезнаходженням.

Згідно з п.п.11.1.1 та п.п. 11.1.2 п. 11.1 ст. 11
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», дохід, отриманий
платником податку від продажу не
частіше одного разу протягом звітного
податкового року житлового будинку,
квартири або частини квартири, кімнати,
садового будинку (включаючи земельну
ділянку, на якій розташовані такі
об'єкти, а також господарсько-побутові
споруди та будівлі, розташовані на
такій земельній ділянці), не
оподатковується, якщо загальна площа
такого житлового будинку, квартири або
частини квартири, кімнати, садового
будинку не перевищує 100 квадратних
метрів. У разі якщо площа такого об'єкта
нерухомого майна перевищує 100
квадратних метрів, то частина доходу,
пропорційна сумі такого перевищення,
підлягає оподаткуванню за ставкою в
розмірі 1 відсотка від вартості такого
об'єкта нерухомого майна.

Дохід, отриманий платником податку від
продажу протягом звітного податкового
року більш ніж одного з об'єктів
нерухомості, зазначених у підпункті
11.1.1 цього пункту, або від продажу
об'єкта нерухомості, іншого ніж
зазначене у підпункті 11.1.1 цього пункту,
підлягає оподаткуванню за ставкою,
визначеною пунктом 7.2 статті 7 цього
Закону.

Оскільки матеріали даної справи не
містять доказів погашення
відповідачем заборгованості по сплаті
податку з доходів фізичних осіб
(іноземного доходу) в сумі 64 824,00 грн.,
колегія суддів приходить до висновку
про наявність правових підстав для
задоволення вимог даного позову.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Згідно ч. 10 статті 1832 КАС України у разі
оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, ухвала суду апеляційної
інстанції по такій справі є остаточною
і оскарженню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 183-2, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 20 жовтня 2011 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя суддя суддя
Я.М. Собків В.Ю. Ключкович І.Й.
Петрик

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Петрик І.Й.