Справа № 804/376/14
Суддя: Степаненко Вячеслав Віталійович
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
26 лютого 2014 р. Справа № 804/376/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСтепаненко В.В. при
секретаріНовченко Є.Ю. за участю:
представників позивача представника
відповідача Жикіної А. Б., Шкарбан Т.В.
Задорожньої А.Ю. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» до Дніпропетровської
митниці Міндоходів України про
скасування рішення та картки відмови, -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» звернулось до суду з
позовом до Дніпропетровської митниці
Міндоходів, в якому із врахуванням
заяви про уточнення позовних вимог
просить визнати протиправною та
від 28.10.2013 року, визнати протиправним та
скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів №110100000/2013/200483/1
від 28.10.2013 року та повернути з
Державного бюджету на користь позивача
здійснені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що позивачем було заявлено
до митного оформлення товар та подано
митну декларацію з усіма необхідними
документами для підтвердження митної
вартості товару за ціною договору,
проте відповідачем безпідставно було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів та надано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення.
У судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги та
просили задовольнити позов у повному
Відповідач позов не визнав, надав до
суду письмові заперечення, зазначивши,
що у зв'язку з не підтвердженням
позивачем заявлених відомостей про
митну вартість товарів та ненаданням
додаткових затребуваних документів,
відповідач дійшов висновку про
відсутність підстав для застосування
першого методу визначення митної
вартості. При цьому посадовою особою
відповідача було прийнято рішення про
коригування заявленої митної вартості,
відповідно до якого митну вартість
скориговано на підставі наявних у
митниці відомостей із застосуванням
резервного методу, відмовлено позивачу
в митному оформленні та надано картку
відмови. Представник відповідача
просив відмовити в задоволенні
адміністративного позову.
Заслухавши пояснення сторін,
розглянувши наявні документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
На виконання умов контракту
купівлі-продажу №SK2013/03/29 від 29.03.2013 pоку
ТОВ Торговий Дім Профіль України»
отримало від фірми «SHANDONG KEER&EXP TRADE Co., LTD.»
(КНР) товар: оцинкована сталь методом
гарячого цинкування в рулонах товщиною
0,30 мм; оцинкована сталь методом
гарячого цинкування в рулонах товщиною
Для митного оформлення позивачем
подано митну декларацію 110100000/2013/233579, в
якій митна вартість вказаного товару
була заявлена відповідно до статті 58
Митного кодексу України за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (основний метод), і
складала за товар 0,795 дол. США/кг.
На підтвердження заявленої митної
вартості товару позивачем було надано
митному органу наступні документи:
картку обліку особи, яка здійснює
операції з товарами від 03.12.2012 року
№110/2012/0001937; залізничну накладну для
внутрішнього сполучення №40683757 від
18.10.2013 року; коносамент №QDSM037974 від
28.08.2013 року; банківський платіжний
документ, що стосується товару, № 415 від
11.10.2013 року; банківський платіжний
документ, що підтверджує вартість
товару, Swift №1555 від 11.10.2013 року;
калькуляцію транспортних витрат
(довідка транспортних витрат №1724 від
04.10.2013 року); рахунок-фактура (інвойс)
від 08.08.2013 року №SXD13080801; пакувальний
зовнішньоекономічного договору
(контракту) від 08.08.2013 року №9;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) від 29.03.2013 року №SK2013/03/29;
договір про перевезення; сертифікат
про походження товару №ССРІТ130567010 від
26.08.2013 року; сертифікат якості.
Під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості посадовою особою відповідача
встановлено, що митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), оскільки використані
декларантом відомості про складові
митної вартості містять розбіжності.
23.10.2013 року посадовою особою митниці
надіслано електронне повідомлення
розбіжностей, у відповідь на яке
позивач надіслав до Дніпропетровської
митниці лист від 25.10.2013 року №01-531 про
надання додаткових документів. В той же
час, у вказаному листі зазначено, що
надати будь-які інші документи в
десятиденний термін неможливо.
Після розгляду вищевказаного листа
28.10.2013 року шляхом надсилання
електронного повідомлення
проінформовано позивача про
направлення рішення про коригування
митної вартості №110100000/2013/200483/1 від
28.10.2013 року, відповідно до якого митну
вартість товару скориговано до 0,85
доларів США/кг, та складено картку
відмови в прийнятті митної декларації
З метою випуску задекларованих товарів
у вільний обіг позивачем здійснено
коригування митної вартості згідно з
рішенням митного органу, подано
митному органу нову ВМД №110100000/2013/233968
від 28.10.2013 року та сплачено кошти
передоплати в розмірі 4418,76 грн., що були
зараховані до державного бюджету.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Згідно частини 1 статті 51 Митного
кодексу України митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Відповідно до положень статті 52
Митного кодексу України декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товарів, зобов'язані
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

У відповідності до частин 4, 5 статті 58
Митного кодексу України митною
вартістю товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу
України визначено, які витрати
(складові митної вартості) додаються
при визначенні митної вартості до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, якщо вони
не включалися до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті.

У відповідності до Угоди про
застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за
митними органами зберігається право
перевіряти інформацію імпортерів щодо
визначення митної вартості, з точки
зору її повноти і правильності (стаття
17 та додаток III, параграф 6 Угоди).

Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка
ввезеного товару для митних цілей
повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості ввезеного товару або вартості
аналогічного товару.

Нормами статті 54 Митного кодексу
України визначено, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Суд вважає помилковим твердження
позивача про те, що посадовою особою
митниці під час прийняття рішення про
визначення митної вартості товарів не
проводились консультації з
декларантом.

Так, судом встановлено, що при
електронному декларуванні посадова
особа за допомогою автоматизованої
системи митного оформлення створює та
надсилає декларанту або уповноваженій
ним особі засвідчене електронним
цифровим підписом електронне
повідомлення про необхідність подання
документів відповідно до частин
третьої та або четвертої статті 53
Митного Кодексу для підтвердження
митної вартості товарів із складанням
їх переліку.

Направлення такого повідомлення
відбулось 23.10.2013 року, що
підтверджується матеріалами справи
(а.с.13-14).

Вв наданих позивачем до митного
оформлення документах митницею
встановлено розбіжності, а саме дата
сплати за платіжним документом не
кореспондується з датою фактичного
відвантаження; поставка товару має
супроводжуватись визначеними
документами, проте їх повний перелік до
митного оформлення наданий не був.

Згідно частини третьої статті 53
Митного кодексу України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: 1) договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У відповідності до частини 6 статті 54
Митного кодексу України орган доходів
і зборів може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі, зокрема, неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Листом від 25.10.2013 позивачем надано
додаткові документи для підтвердження
заявленої митної вартості товару.

Дослідивши подані товариством з
обмеженою відповідальністю «Торговий
Дім Профіль України» документи, судом
встановлено, що у висновку ДП
«Держзовнішінформ» від 24.10.2013 року №9/542
зазначено, що рівень цін на продукцію,
яка поставляється декларантом,
відповідає поточній кон'юнктурі ринку.
Однак, інформація, яка міститься у
даному висновку має довідковий
характер, оскільки не враховує умови
формування вартості товару, форми
платежу, якісних характеристик товару.
Крім того, у поданому висновку не
зазначені зовнішні незалежні джерела
інформації, використані експертом, не
вказано, за який період визначено
середній розрахунковий рівень цін на
товар. Таким чином, наданий висновок не
містить відомостей, що є необхідними
для підтвердження заявленої митної
вартості.

Відповідно до специфікації №9 від
08.08.2013 року передоплата здійснюється за
поставку товару, але дата сплати за
платіжним документом Swift №1555 - 11.10.2013
року не кореспондується з датою
фактичного відвантаження -28.08.2013 року.

Під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митним органом було
встановлено, що умови оплати згідно
Доповнення до контракту №9 від
08.08.2013року - 100% передоплата. Комерційна
пропозиція від 08.08.2013 року в якості умов
платежу передбачає 100% передплату. В
інвойсі від 08.08.2013 року №SXD13080801
загальна сума складає 36 837,46 дол. США.

Відповідно до платіжного доручення №415
за рахунком від 08.08.2013 року №SXD13080801
оплата здійснена 11.10.2013 року, що не
можна вважати передоплатою, оскільки
передплата повинна бути здійсненна до
відвантаження товару. З огляду на це 100%
платіж за товар повинен бути
здійснений до дати відвантаження -
28.08.2013 року.

Поставка товару здійснювалась згідно
правил ІНКОТЕРМС на умовах FOB. Таким
чином, покупець (товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України») зобов'язаний нести
всі ризики втрати чи пошкодження
товару з моменту переходу товару через
поручні судна в порту відвантаження та
зобов'язаний сплатити всі витрати,
пов'язані із товаром, з моменту його
переходу через поручні судна у
названому порту відвантаження.

Згідно пункту 6 зовнішньоекономічного
контракту від 29.03.2013 року №SK2013/03/29
поставка товару має супроводжуватись
наступними документами: копії
експортної декларації, прейскуранта,
калькуляції собівартості, комерційної
пропозиції, завірених печаткою та
підписом відповідальної особи. Проте,
повний перелік вищезазначених
документів до митного оформлення
позивачем надано не було.

Відповідно до частини 2 статті 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

У зв'язку з тим, що позивачем було
заявлено неповні відомості про митну
вартість товарів та використані
декларантом відомості про митну
вартість товарів не підтверджені
документально, суд приходить до
висновку, що у митниці не було
достатніх підстав для застосування
методу визначення митної вартості за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Внаслідок неможливості застосування
вказаного методу визначення митної
вартості товарів посадовою особою
відповідача було послідовно
проаналізовано можливість
застосування наступних методів
визначення митної вартості, та
відповідно до статті 64 Митного кодексу
України у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу,
митна вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GAТТ).

Згідно частини 1 статті 55 Митного
кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

З урахуванням викладеного
відповідачем прийнято рішення про
коригування заявленої митної вартості
товару №110100000/2013/200483/1 від 28.10.2013 року,
відповідно до якого митну вартість
скориговано до 0,85 доларів США/кг на
підставі наявних у митниці відомостей
із застосуванням методу 2(г) відповідно
до статті 60 Митного кодексу України у
зв'язку з наявними розбіжностями,
відсутністю обґрунтувань цих
розбіжностей, а також відмовою
декларанта надати інші додаткові
документи.

Суд не погоджується з позицією
відповідача, що в рішенні про
коригування митної вартості товару
відповідачем не зазначено, які саме
розбіжності були виявлені в ході
митного контролю.

Так, матеріалами справи
підтверджується, що в оскаржуваному
рішенні №110100000/2013/200483/1 від 28.10.2013 року
посадовою особою Дніпропетровської
митниці у графі 33 зазначено причини,
через які митна вартість товарів не
може бути визначена за ціною договору
(контракту). Також зазначено про
проведення консультацій із
декларантом та про здійснення
коригування митної вартості товару із
застосуванням другорядного методу
відповідно до статті 60 Митного кодексу
України.

Таким, чином митницею дотримано
послідовність застосування методів
визначення митної вартості, що
відображено в оскаржуваному рішенні
про коригування митної вартості
товарів.

Відповідно до статті 264 Митного кодексу
України у разі відмови у прийнятті
митної декларації посадовою особою
митного органу заповнюється картка
відмови у прийнятті митної декларації
за формою, встановленою центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів.
Один примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі. Інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи митного
органу.

У зв'язку з прийняттям рішення про
коригування митної вартості товару
позивачу було правомірно відмовлено в
митному оформленні та видано картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні, випуску чи
пропуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №110100000/2013/00586
від 28.10.2013 року.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі викладеного суд робить
висновок, що відповідач при прийнятті
спірного рішення про коригування
митної вартості та оформленні картки
відмови діяв в межах наданих
повноважень та у спосіб, передбачений
чинним законодавством, у зв'язку з чим
суд не вбачає підстав для задоволення
адміністративного позову.

Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» до Дніпропетровської
митниці Міндоходів України про
скасування рішення та картки відмови -
відмовити у повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 03
березня 2014 року.

Суддя В.В. Степаненко