Справа № 330/3079/13-а
Суддя: Нестеренко Т. В.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 330/3079/13-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

"04" березня 2014 р. Якимівський районний
суд Запорізької області в складі:

головуючого судді- Нестеренко Т.В.

при секретарі Корнієнко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до державного
інспектора Державної екологічної
інспекції в Запорізькій області
Кучеренко Ганни Вікторівни про
скасування постанови про
адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Якимівського районного суду з
адміністративним позовом, до
державного інспектора Державної
екологічної інспекції в Запорізької
області Кучеренко Ганни Вікторівни про
скасування постанови про
адміністративне правопорушення,
мотивуючи свої вимоги тим, що з 11.11.2013р.
по 12.11.2013р. співробітниками Державної
екологічної інспекції в Запорізьке
області у Якимівської районної
асоціації підприємств сільського
комунального господарств
Райсількомунгосп, здійснювалась
перевірка на відповідність дотримання
вимог природоохоронного
законодавства. Під час проведення
перевірки, державний інспектор
Державне екологічної інспекції в
Запорізької області Кучеренко Г.В.
вручила йому, як директору зазначеного
підприємства, постанову про накладання
адміністративного стягнення, від
11.11.201З р. №000334/01/13, згідно якої на нього
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмір 510,00грн., за
адміністративне правопорушення
передбачене ст.47 КУАП, через
відсутність н підприємстві
спеціального дозволу на користування
надрами, що полягає в порушенні вимог
сі .ст. 16,19,321,33 ЗУ Про надра. Як
з'ясувалося з постанови, підставою для
притягнення його до адміністративної
відповідальності послужив протокол
№002815 від 11.11.201З р. складений під час
перевірки ЯРАПСКГ Райсількомунгосп
інспекторами Державної екологічної
інспекції в Запорізької області з 11 по
12 листопада 2013р. Проте, вважає, що
притягнення його до адміністративної
відповідальності за цими обставинами є
безпідставним та незаконним, оскільки
складений протокол, який він навіть не
бачив, нібито складений на підставі
акту перевірки, в ході якої було
виявлена відсутність у ЯРАПСКГ
Райсількомунгосп спеціального дозволу
на користування надрами. Однак з цим не
можна погодитися, оскільки, згідно
положень ЗУ Про надра - спеціальний
дозвіл на користування надрами
видається підприємствам при
видобуванні прісних підземних вод (ст.21
Закону). КП Райсількомунгосп МРР по
роду своєї діяльності не займається
видобуванням прісних підземних вод, а
лише займається водопостачанням вже
вибудуваної води. Всі об'єкти
водопостачання є комунальною
власністю відповідних сільських рад,
знаходяться у них на балансі та
передані ЯРАПСКГ Райсількомунгосп у
безоплатне користування на підставі
договорів виключно для забезпечення
водою населення. Згідно ст. 3 ЗУ Про
надра - Земельні, лісові та водні
відносини регулюються відповідним
законодавством України. Згідно ст.16 ЗУ
Про питну воду - Забезпечення
споживачів питної води
централізованим питним
водопостачанням, а також - за допомогою
пунктів розливу питної води (в тому
числі пересувних) або фасованою питною
водою здійснюють підприємства питного
Підприємство питного водопостачання
провадить свою діяльність на підставі
таких документів: дозволу на
спеціальне водокористування або
дозволу на користування надрами (у разі
використання підземних вод); ліцензії
на господарську діяльність з
централізованого водопостачання та
водовідведення; державного акта на
право постійного користування або на
право власності на землю; технічного
проекту на розміщення водопровідних
мереж, споруд та устаткування,
погодженого і затвердженого в
установленому порядку; сертифіката
відповідності та висновку
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи на фасовану питну воду.
Згідно ст.18 ЗУ Про питну воду -
Господарська діяльність із
централізованого водопостачання та
водовідведення підлягає ліцензуванню
у порядку, встановленому законом.
Враховуючи, що власником всіх об'єктів
водо-теплопостачання, водовідведення
та земельних ділянок на яких вони
розташовані є місцеві органі
самоврядування, а ЯРАПСКГ
Райсількомунгосп здійснює лише
забезпечення безперебійної роботи
об'єктів водо-теплопостачання та
водовідведення, маючи при цьому,
необхідні дозвільні документи, вважаю
що виявлене Державною екологічною
інспекцією в Запорізької області
порушення, не існує, оскільки, фактично
видобуванням прісних підземних вод
займаються власники водозаборів
(свердловин) та земельних ділянок на
яких вони розташовані, тобто
відповідні органі місцевого
самоврядування і ЯРАПСКГ
Райсількомунгосп до цього не має
жодного відношення. Крім того, щодо
прав землевласників, якими є органі
місцевого самоврядування, згідно ст.23
ЗУ Про надра - Землевласники і
землекористувачі в межах, наданих їм
земельних ділянок мають право без
спеціальних дозволів та гірничого
відводу видобувати для своїх
господарських і побутових потреб
корисні копалини місцевого значення і
торф загальною глибиною розробки до
двох метрів, підземні води для власних
господарсько-побутових потреб,
нецентралізованого та
централізованого (крім виробництва
фасованої питної води)
господарсько-питного водопостачання,
за умови що продуктивність водозаборів
підземних вод не перевищує 300 кубічних
метрів на добу та використовувати
надра для господарських і побутових
потреб. Відповідно до зафіксованої
кількості кубічних метрів води добутої
з підземних водоносних горизонтів у
період з 08.08.2011р. по 11.11.2013р., жоден з
об'єктів водозабору, що обслуговуються
ЯРАПСКГ Райсількомунгосп та
знаходяться у власності відповідних
органів місцевого самоврядування з
розташуванням на належних їм землях, не
перевищує продуктивності водозаборів
підземних вод понад 300 кубічних метрів
на добу (відповідна довідка додається),
що є підставою для здійснення
видобутки пітної води без спеціального
дозволу. Також, вважає, що
адміністративний матеріал складений з
порушенням процесуальних вимог. Так,
протокол, якщо він існує, складений за
моєю відсутністю та на руки мені не
видавався. Це є грубим порушенням, зі
сторони відповідача, вимог ч. 2 ст. 254, ст.
256 КУпАП, згідно яких, протокол про
адміністративне правопорушення, у разі
його оформлення, складається у двох
екземплярах, один з яких під розписку
вручається особі, яка притягається до
адміністративної відповідальності.
Постанова, що оскаржується також
винесена з порушеннями. Як вбачається з
акту перевірки підприємства, перевірка
проходила з 11 по 12.11.2013р., тобто акт
складався за результатами цієї
перевірки 12.11.2013р. Однак, постанова про
притягнення мене до адміністративної
відповідальності винесена 11.11.2013р.,
тобто на початку перевірки, колі вона
ще не була закінчена, а тільки
починалося і певний акт ще не
складався. Крім того, посадовою особою
були порушені вимоги ст. 33 КУпАП, яка
визначає, що стягнення за
адміністративне правопорушення
накладається у межах, установлених цим
кодексом та іншими законами України.
При накладанні стягнення враховуються
характер вчиненого правопорушення,
особа порушника, ступень його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність. При винесенні
оскаржуваної постанови, цього зроблено
не було, та посадовою особою, яка
винесла цю постанову вимоги закону не
враховані. Були грубо порушені права,
передбачені ст. 268 КУпАП, а саме: особа,
яка притягається до адміністративної
відповідальності, має право зокрема:
знайомитися з матеріалами справи;
давати пояснення, подавати докази,
заявляти клопотання; при розгляді
справи користуватися юридичною
допомогою адвоката, іншого фахівця у
галузі, права, який за законом має право
на надання правової допомоги особисто
чи за дорученням. Всіх наданих йому цим
законом прав він був позбавлений, що є
порушенням процесу при розгляді справи
про адміністративне правопорушення.
Крім того, справа про адміністративне
правопорушення розглядається в
присутності особи, яке притягується до
адміністративної відповідальності.
Під час відсутності цієї особи справу
може бути розглянуто лише у випадках,
коли є дані про своєчасне її сповіщення
про місце і час розгляду справи якщо
від неї не надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи. Однак, про
час і місце розгляду справи він навіть
не знав та не був повідомлений,
оскільки йому була видана вже складене
постанова, яка була розглянута без
нього.

Такі дії відповідача свідчать, на його
думку, про необ'єктивність і
упередженість в відношенні до нього. Не
маючи достатніх на те підстав, маючи
ряд істотних протиріч, відповідач,
прийняв рішення про його винність в
правопорушенні якого не було. Виходячи
з вищевикладеного, вважає постанову
безпідставною, незаконною та винесеною
з грубим порушенням процесу, а тому
такою, що підлягає скасуванню. Не
погоджуюсь з постановою про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності,
посилаючись на порушення з боку
відповідача чинного законодавства
вважає, що вказана постанова є
незаконною, оскільки винесена з грубим
порушенням вимог діючого
законодавства України. Таким чином
заявник просить скасувати постанову
про накладання адміністративного
стягнення від 11.11.2013р. №000334/01/13, згідно
якої на ОСОБА_1 накладене
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 510,00грн. за
адміністративне правопорушення
передбачене ст.47 КУпАП. Провадження у
адміністративній справі закрити в
зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1
складу адміністративного
правопорушення.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав викладені позовні
вимоги та просив їх задовольнити в
повному обсязі. При цьому зазначив, що
позивач був ознайомлений, що
засвідчується підписом з актом та
приписом, в постанові про накладення
адміністративного стягнення його
підпис відсутній та оплату штрафу було
проведено бухгалтером підприємства
без повідомлення та дозволу позивача
ОСОБА_1. Також зазначив, що до складу
затверджених відповідними рішеннями
сільських рад тарифів на послуги з
централізованого водопостачання для
господарсько-побутових потреб
включено загальнодержавний податок за
користування надрами, що не
підтверджує саме користування
надрами.

В судовому засіданні відповідач не
визнала позовні вимоги, вважала, що
адміністративний позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав. В ході
перевірки Якимівської районної
асоціації підприємств сільського
комунального господарства
Райсількомунгосп проведеної в період з
11.11.2013 по 12.11.2013 відносно голови
правління ОСОБА_1 11.11.2013 року складено
протокол № 002815 про адміністративне
правопорушення за ст. 47 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.
Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1
власноручно, також в протоколі є
пояснення порушника та підпис про
отримання другого екземпляру
протоколу. Розгляд справи відбувся на
місці, копію постанови про накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 510,0 грн. ОСОБА_1 отримав
під розписку особисто, що
підтверджується підписом позивача та
сплатив суму штрафу добровільно. Тому,
твердження позивача щодо розгляду
справи за його відсутністю є
безпідставними. Суть
адміністративного правопорушенні
полягає в порушенні права державної
власності на надра, а саме ЯРАПСКГ
Райсількомунгосп здійснює
користування надрами (підземними
водами) без спеціального дозволу на
користування надрами. Відповідно до ст.
38 Закону України Про охорону
навколишнього природного середовища
використання природних ресурсів в
Україні здійснюється в порядку
загального і спеціального
використання природних ресурсів.
Спеціальне використання надр на праві
надрокористування відповідно до ст. 19
Кодексу України про надра передбачає
отримання спеціального дозволу
(ліцензії) на використання надр.
Відповідно до ст. 21 Кодексу України про
надра видобування підземних вод
здійснюється на підставі спеціальних
дозволів. Прісні підземні води є
корисними копалинами
загальнодержавного значення
відповідно до Переліку корисних
копалин загальнодержавного значення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.12.1994 року № 827.
Спеціальне використання прісних
підземних вод включає в себе як
використання водних ресурсів
(підземних вод відповідної території)
так і надр (мінеральної сировини).
Спеціальний дозвіл на користування
надрами дає право на видобування
підземних вод, а дозвіл на спеціальне
водокористування - право на їх
використання. Тобто, від користувачів
артезіанських свердловин, як правило,
вимагається отримання двох дозвільних
документів, що також визначено у
постановах Кабінету Міністрів України
Про затвердження Порядку погодження та
видачі дозволів на спеціальне
водокористування та внесення змін до
постанов Кабінету міністрів України
від 10.08.1992 № 459, від 13.03.2002 року № 321 та
постанови Кабінету міністрів України
Про затвердження Порядку надання
спеціальних дозволів на користування
надрами від 30.05.2011 року № 615. Зазначені
постанови передбачають отримання
наступних дозволів: на спеціальне
водокористування, відповідно до ст. 49
Водного кодексу України; на
користування надрами для видобування
корисних копалин, на підставі ст. 16, 19
Кодексу України про надра. Таким чином,
здійснення однієї і тієї ж дії -
видобування (забору) прісної підземної
води потребує оформлення двох різних
дозволів, а тому позивач зобов'язаний
отримати також і спеціальний дозвіл
(ліцензію) на користування надрами
(прісними підземними водами). Статтею 23
Кодексу про надра встановлено
обмеження для реалізації права
користування надрами по-перше межами
наданих земельних ділянок, по-друге,
визначивши мету видобування - для
власних господарсько-побутових потреб,
нецентралізованого та
централізованого (крім виробництва
фасованої питної води)
господарсько-питного водопостачання,
та по-третє, обмеживши таке видобування
продуктивністю водозаборів підземних
вод, яке не перевищуватиме 300 кубічних
метрів на добу. В ході перевірки
ЯРАПСКГ Райсількомунгосп встановлено,
що підприємство використовує підземні
води для господарсько-питного
водопостачання. Вказане
підтверджується дозволом на
спеціальне водокористування, в якому в
пункті 5 Характеристика
водокористування зазначено метою
водокористування: забір води з
підземного водоносного горизонту
сарматських та середних міоценових
відкладень на господарсько-питні
потреби населення та власні потреби.
Також у Погодженні № 424 умов
спецводокористуваня наданого
Державною службою геології та надр
України КП Південукргеологія у пункті
ціль водокористування зазначено:
господарсько-питні потреби. Звітом
форми № 2-ТП(водгосп) про використання
води за 2011-2013 роки, в якому зазначено
(таблиця 1 колонка 10), що використання
води ЯРАПСКТ Райсількомунгосп
здійснюється на господарсько-питні
потреби та за 2011 рік забрано з
артсвердловин (підземного водоносного
горизонту) 424,5 тис. куб. метрів води, за
2012 рік забрано 413,6 тис. куб метрів води,
за 9 місяців 2013 року забрано 257,7 тис. куб.
метрів води, що на добу становить більш
ніж 300,0 куб. метрів. Згідно ст. 19 Кодексу
про надра, надра надаються у
користування підприємствам, установам,
організаціям і громадянам лише за
наявності у них спеціального дозволу
на користування ділянкою надр. Право на
користування надрами засвідчується
актом про надання гірничого відводу.
Виходячи з викладеного випливає, що
твердження позивача щодо недостатніх
підстав для винесення постанові
відносно позивача по своїй суті та
змісту є надуманими і мають форму
припущення, тобто не ґрунтуються на
фактичних даних (відомості про факти).
На підставі викладеного просила у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Суд, ураховуючи доводи позивача, що
викладені в позовній заяві, а також
пояснення відповідача, дослідивши інші
матеріали справи, вважає, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню в повному обсязі за
наступних підстав.

Згідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, інших посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних повноважень
управлінської функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 КАС України
адміністративні справи з приводу
оскарження правових актів
індивідуальної дії, а також дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які стосуються інтересів
конкретної особи, вирішуються
адміністративними судами за місцем
проживання позивача.

З матеріалів справи вбачається, що з
11.11.2013р. по 12.11.2013р. співробітниками
Державної екологічної інспекції в
Запорізьке області у Якимівської
районної асоціації підприємств
сільського комунального господарств
Райсількомунгосп, здійснювалась
перевірка на відповідність дотримання
вимог природоохоронного
законодавства. Під час проведення
перевірки, державний інспектор
Державне екологічної інспекції в
Запорізької області Кучеренко Г.В.
вручила йому, як директору зазначеного
підприємства, постанову про накладання
адміністративного стягнення, від
11.11.201З р. №000334/01/13, згідно якої на нього
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмір 510,00грн., за
адміністративне правопорушення
передбачене ст.47 КУАП, через
відсутність н підприємстві
спеціального дозволу на користування
надрами, що полягає в порушенні вимог
сі .ст. 16,19,321,33 ЗУ Про надра.

Згідно ст.21 Кодексу України Про надра,
надра у користування для видобування
прісних підземних вод і розробки
родовищ торфу надаються без надання
гірничого відводу на підставі
спеціальних дозволів.

Проте, в матеріалах відсутні докази
того, що підприємство, директором якого
є позивач, або особисто позивач,
здійснює видобування прісних
підземних вод. Всі об'єкти
водо-теплопостачання та
водовідведення є комунальною
власністю відповідних сільських рад та
передані ЯРАПСКГ Райсількомунгосп у
безоплатне користування на підставі
договорів для безперебійної роботи
об'єктів водо-теплопостачання та
водовідведення (а.с.13).

До матеріалів справи позивачем додані
копії підрядних договорів, згідно яких
відповідні органі місцевого
самоврядування, які є власниками
свердловин, укладають з ЯРАПСКГ
Райсількомунгосп підрядні договори на
ремонт належних їм свердловин. ЯРАПСКГ
Райсількомунгосп по роду своєї
діяльності не займається видобуванням
прісних підземних вод, а лише
займається водопостачанням вже
вибудуваної води. Всі об'єкти
водопостачання є комунальною
власністю відповідних сільських рад,
знаходяться у них на балансі та
передані ЯРАПСКГ Райсількомунгосп у
безоплатне користування на підставі
договорів виключно для забезпечення
водою населення.

Згідно ст. 3 ЗУ Про надра - Земельні,
лісові та водні відносини регулюються
відповідним законодавством України.

Згідно ст.16 ЗУ Про питну воду -
Забезпечення споживачів питної води
централізованим питним
водопостачанням, а також - за допомогою
пунктів розливу питної води (в тому
числі пересувних) або фасованою питною
водою здійснюють підприємства питного
Підприємство питного водопостачання
провадить свою діяльність на підставі
таких документів: дозволу на
спеціальне водокористування або
дозволу на користування надрами (у разі
використання підземних вод); ліцензії
на господарську діяльність з
централізованого водопостачання та
водовідведення; державного акта на
право постійного користування або на
право власності на землю; технічного
проекту на розміщення водопровідних
мереж, споруд та устаткування,
погодженого і затвердженого в
установленому порядку; сертифіката
відповідності та висновку
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи на фасовану питну воду.

Згідно ст.18 ЗУ Про питну воду -
Господарська діяльність із
централізованого водопостачання та
водовідведення підлягає ліцензуванню
у порядку, встановленому законом.
Враховуючи, що власником всіх об'єктів
водо-теплопостачання, водовідведення
та земельних ділянок на яких вони
розташовані є місцеві органі
самоврядування, а ЯРАПСКГ
Райсількомунгосп здійснює лише
забезпечення безперебійної роботи
об'єктів водо-теплопостачання та
водовідведення, маючи при цьому,
необхідні дозвільні документи, вважаю
що виявлене Державною екологічною
інспекцією в Запорізької області
порушення, не існує, оскільки, фактично
видобуванням прісних підземних вод
займаються власники водозаборів
(свердловин) та земельних ділянок на
яких вони розташовані, тобто
відповідні органі місцевого
самоврядування і ЯРАПСКГ
Райсількомунгосп до цього не має
жодного відношення.

Крім того, щодо прав землевласників,
якими є органі місцевого
самоврядування, згідно ст.23 ЗУ Про
надра - Землевласники і
землекористувачі в межах, наданих їм
земельних ділянок мають право без
спеціальних дозволів та гірничого
відводу видобувати для своїх
господарських і побутових потреб
корисні копалини місцевого значення і
торф загальною глибиною розробки до
двох метрів, підземні води для власних
господарсько-побутових потреб,
нецентралізованого та
централізованого (крім виробництва
фасованої питної води)
господарсько-питного водопостачання,
за умови що продуктивність водозаборів
підземних вод не перевищує 300 кубічних
метрів на добу та використовувати
надра для господарських і побутових
потреб. Відповідно до зафіксованої
кількості кубічних метрів води добутої
з підземних водоносних горизонтів у
період з 08.08.2011р. по 11.11.2013р. (а.с.13), жоден
з об'єктів водозабору, що
обслуговуються ЯРАПСКГ
Райсількомунгосп та знаходяться у
власності відповідних органів
місцевого самоврядування з
розташуванням на належних їм землях, не
перевищує продуктивності водозаборів
підземних вод понад 300 кубічних метрів
на добу (відповідна довідка додається),
що є підставою для здійснення
видобутки пітної води без спеціального
дозволу. Згідно матеріалів справи,
ЯРАПСКГ Райсількомунгосп має ліцензію
на здійснення централізованого
водопостачання та водовідведення,
виданого Запорізькою обласною
державною адміністрацією та дозвіл на
спеціальне водокористування
УКР-5468/Зап, виданим Державним
управлінням охорони навколишнього
природного середовища в Запорізької
області.

У відповідності до вимог ч.1 ст.69 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів,
висновків експертів.

У відповідності до вимог ч.1 ст.71 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Тому суд вважає, що виявлене під час
перевірки підприємства з 11.11.2013р. по
12.11.2013 року державними інспекторами
Державної екологічної інспекції в
Запорізької області, порушення вимог
ст.23 Кодексу України Про надра є
недоведеним, а тому безпідставним.
Відповідно до довідки від 04.03.2014 року
(а.с.66) - до складу затверджених
відповідними рішеннями сільських рад
тарифів на послуги з централізованого
водопостачання для
господарсько-побутових потреб
включено загальнодержавний податок за
користування надрами, тому він є
обовязковим для уплати за умовою
укладених договорів з власниками
свердловин, відповідних органів
місцевого самоврядування з
розташуванням на належних їм землях, що
не підтверджує саме користування
надрами.

Як вбачається з постанови про
накладання адміністративного
стягнення №000334/01/13 від 11.11.2013р.,
відповідач розглянув протокол про
адміністративне правопорушення №002815
від 11 листопада 2013р. зазначені протокол
та постанова складені під час
перевірки ЯРАПСКГ Райсількомунгосп
інспекторами Державної екологічної
інспекції в Запорізької області з 11 по
12 листопада 2013р., а не за результатами
її проведення, тобто до складання
відповідного акту перевірки, згідно
якому виявлене порушення (а.с.5-12).

. Також, як зазначає позивач,
зазначеного протоколу він не
підписував та не отримував, що є
порушенням зі сторони відповідача
процесуальних норм.

У відповідності до ст. 251 КУпАП України
доказами в справі про адміністративні
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху.

Згідно ч.2 ст.254КУпАП України, протокол
про адміністративне правопорушення, у
разі його оформлення, складається у
двох екземплярах, один з яких під
розписку вручається особі, яка
притягається до адміністративної
відповідальності.

Згідно ч.2 ст. 256 КУпАП України, протокол
підписується особою, яка його склала, і
особою,

яка притягається до адміністративної
відповідальності; при наявності
свідків і потерпілих протокол може
бути підписано також і цими особами.

Згідно ст. 268 КУпАП України, справа про
адміністративне правопорушення
розглядається в присутності особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Під час відсутності
цієї особи справу може бути розглянуто
лише у випадках, коли є дані про
своєчасне її сповіщення про місце і час
розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Однак відповідачем не було надано
доказу на підтвердження правомірності
винесеної ним постанови.

У відповідності до вимог ст.280 КУАП
України, орган (посадова особа) при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення зобов'язаний з'ясувати:
чи було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Однак всупереч означених вище норм
закону, Державним інспектором
Державної екологічної інспекції в
Запорізької області не було з'ясовано
всіх обставин справи, з метою повного
та всебічного її розгляду.

Притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності є
наслідком формального підходу до даної
справи, оскільки в постанові не
розкриті об'єктивна та суб'єктивна
сторони правопорушення, у зв'язку з чим
порушені вимоги ст. 7 КУАП, відповідно
до якої ніхто не може бути підданий
заходу впливу в зв'язку з
адміністративним правопорушенням
інакше як на підставах і в порядку,
встановлених законом. Провадження в
справах про адміністративні
правопорушення здійснюється на основі
суворого додержання законності. При
складанні постанови не були враховані
вимоги ст. 247 КУАП, тобто не доказано
склад адміністративного
правопорушення, оскільки в порушення
вимог ст. 251, 252 КУАП відповідачем не
досліджені у повному обсязі обставини,
викладені в акті перевірки від 11.11.2013р.
по 12.11.2013 року, а також те, чи існують
взагалі докази вини ОСОБА_1 в
адміністративному правопорушенні. На
підставі акту державним інспектором
складено також постанову про
накладення адміністративного
стягнення №000334/01/13 від 11.11.2013р., яка є
незаконною з вищенаведених підстав.

З аналогічних обставин неправомірними
є також висновки викладені
відповідачем у акті перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, якій був складений
після винесення постанови та має зміст
аналогічний змісту викладеному у
постанові.

Відповідно до вимог ст.7 КУАП України,
ніхто не може бути підданий заходу
впливу в зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законності. Застосування
уповноваженими на те органами і
посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності з законом.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідачем дійсно були грубо
порушені вимоги діючого законодавства,
а тому винесена ним постанова не може
бути визнана законною та
обґрунтованою.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КУАП України,
постанова по справі про
адміністративне правопорушення про
накладення адміністративного
стягнення може бути оскаржена до
вищестоящого органу (вищестоящій
посадовій особі) або до районного,
міського районного в місті, міського
або міськрайонного суду, в порядку,
визначеному КУАП, з особливостями,
встановленими КУАП.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України,
при вирішенні справи по суті суд може
задовольнити позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішень суб'єкта
владних повноважень чи окремих його
положень, дій чи бездіяльності і про
скасування або визнання не чинним
рішення чи окремих його положень, про
поворот виконання цього рішення чи
окремих його положень із зазначенням
способу його здійснення; зобов'язання
відповідача вчинити певні дії;
зобов'язання відповідача утриматися
від вчинення певних дій; стягнення з
відповідача коштів; тимчасову заборону
(зупинення) окремих видів або всієї
діяльності об'єднання громадян;
примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян; примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства за межі України; визнання
наявності чи відсутності компенсації
(повноважень) суб'єкта владних
повноважень.

Згідно ст. 11 КАС України суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
КАС України. Суд може вийти за межі
позовних вимог тільки в разі, якщо це
необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 293 КУАП України,
орган (посадова особа) при розгляді
скарги чи протесту на постанову по
справі про адміністративне
правопорушення перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови,
скасовує постанову і закриває справу.

На підставі викладеного, аналізуючи
зібрані у справі докази, кожний окремо
та всі в сукупності, суд вважає позовні
вимоги позивача ОСОБА_1 такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 13, 21, 23 Кодексу України
Про надра, ст.ст. 2, 69, 71, 159-163, 167, 171-2 КАС,
ст.ст. 7, 9, 122 ч. 2, 247, 251, 279-280, 286, 289, 293 КУпАП
України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
державного інспектора Державної
екологічної інспекції в Запорізькій
області Кучеренко Ганни Вікторівни про
скасування постанови про накладання
адміністративного стягнення №000334/01/13
від 11.11.2013 року - задовольнити в повному
обсязі.

Скасувати постанову №000334/01/13 від 11.11.2013
року про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ст. 47 КпАП України, згідно якої
накладене адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 510 (пятсот
десять) гривень, винесену інспектором
Державної екологічної інспекції в
Запорізької області Кучеренко Ганною
Вікторівною.

Провадження по адміністративній
справі відносно ОСОБА_1 за ст. 47 КпАП
України закрити, через відсутність в
його діях складу адміністративного
правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя:

Т.В.Нестеренко