Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/31449/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка
М.І.,розглянувши в порядку письмового
провадження касаційні скарги
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Джанкой
Автономної Республіки Крим та
управління Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі Автономної
Республіки Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 2 лютого 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 4 квітня 2012
року у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі Автономної
Республіки Крим до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Джанкой
Автономної Республіки Крим про
стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2011 року позивач звернувся до
суду із позовом до відповідача. Просив
стягнути невідшкодовані витрати на
виплату та доставку пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві та адресної
допомоги за період з 1 січня 2011 року по 31
березня 2011 року в розмірі 28656 грн. 13 коп.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 2 лютого 2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 4 квітня 2012
року позов задоволено частково.

Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Джанкой
Автономної Республіки Крим на користь
управління Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі Автономної
Республіки Крим суму невідшкодованих
витрат на виплату і доставку пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві у розмірі 5576
грн. 32 коп. У задоволенні решти позову
відмовлено.

У касаційній скарзі відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Джанкой
Автономної Республіки Крим,
посилаючись на порушення судом першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення цих судів та
ухвалити нове судове рішення про
відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі Автономної
Республіки Крим, посилаючись на
порушення судом першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення цих судів та
ухвалити нове судове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Перевіривши за матеріалами справи
доводи касаційних скарг та
правильність застосування судами норм
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі у межах касаційних
скарг, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційні скарги не
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що спір виник внаслідок
незгоди Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України у м.
Джанкой Автономної Республіки Крим
відшкодувати управлінню Пенсійного
фонду України в Красногвардійському
районі Автономної Республіки Крим
виплачені за період з 1 січня 2011 року по
28 лютого 2011 року суми пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, пенсій у
зв'язку з втратою годувальника та
державної адресної допомоги 12 особам
(ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15).

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року (далі - Основи) є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

За змістом пункту 2 статті 7 Прикінцевих
положень Закону України від 22 лютого 2001
року № 2272-Ш "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", який набрав чинності з
1 квітня 2001 року, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку цьому Фонду
документи, що підтверджують право цих
працівників (членів їх сімей) на такі
страхові виплати та соціальні послуги,
або коли таке право встановлено в
судовому порядку. Потерпілі, документи
яких не передані до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків,
продовжують отримувати належні
виплати та соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду та Фонду
соціального страхування України. При
цьому кошти, виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків у рахунок його страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, а між
страховиками з інших видів страхування
і Фондом соціального страхування від
нещасних випадків в подальшому
відбуваються відповідні розрахунки.

За змістом статей 25, 26 Основ, статті 7
Закону України від 22 лютого 2001 року №
2272-ІII «Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», статей 2, 24 та пункту 3
розділу XI «Прикінцеві положення»
Закону України від 23 вересня 1999 року №
1105-ХІ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
статті 27 Закону України від 5
листопада 1991 року №1788-ХII «Про пенсійне
забезпечення» страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодувати
останньому витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Отже, висновки судів попередніх
інстанцій про обов'язок відповідача
відшкодувати витрати на виплату і
доставку пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права. А відтак, суд
першої інстанції, з яким погодився і
суд апеляційної інстанції, правомірно
задовольнив позовні вимоги щодо
стягнення основного розміру пенсії та
витрат на доставку основного розміру
пенсії в сумі 5576 грн. 32 коп.

Щодо стягнення адресної допомоги, то
слід зазначити наступне.

Відповідно до Законів України «Про
пенсійне забезпечення», «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України не зобов'язаний
здійснювати виплату державної
адресної допомоги, яка встановлена
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 березня 2008 року № 265 «Деякі
питання пенсійного забезпечення
громадян».

Пунктом 4 вказаної Постанови
встановлено, що виплата щомісячної
державної адресної допомоги
здійснюється за рахунок коштів, з яких
виплачується пенсія або державна
соціальна допомога.

Виходячи з викладеного, суди дійшли
обгрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог про
стягнення з відповідача на користь
позивача витрат на виплату державної
адресної допомоги.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах доводів касаційних скарг
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційні
скарги необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційні скарги відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Джанкой
Автономної Республіки Крим та
управління Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі Автономної
Республіки Крим залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 2 лютого 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 4 квітня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк