Справа № 2а-1174/07
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/40149/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.,

Загороднього
А.Ф.,

та секретаря Бруя
О.Д.

за участю представника
відповідача Житкевич С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової адміністрації у
Житомирській області на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 травня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Державної податкової адміністрації у
Житомирській області про визнання
неправомірним наказу, поновлення на
роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
та відшкодування моральної шкоди,

встановила:

У серпні 2007 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Державної податкової
адміністрації у Житомирській області
про визнання неправомірним наказу,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 17 вересня
2007 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 травня 2012
року скасовано постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 17 вересня
2007 року та прийнято нове рішення про
часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_3 Визнано неправомірним наказ №
139-о від 26 червня 2007 року Державної
податкової адміністрації у
Житомирській області про звільнення
ОСОБА_3 зі служби у податковій міліції
за пунктом 64 підпункту «ж»( за власним
бажанням) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, особи
рядового і начальницького складу та
зобов'язано поновити позивача на
службі в податковій міліції Державної
податкової служби у Житомирській
області Державної податкової служби
України на займаній посаді старшого
оперуповноваженого відділу
організації викриття злочинів у
базових галузях економіки
оперативного управління УПМ ДПС у
Житомирській області з 26 червня 2007
року. Зобов'язано Державну податкову
службу у Житомирській області
Державної податкової служби України
здійснити нарахування та виплату
ОСОБА_3 грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу за період з 26.06.2007
по 22.05.2012 за виключенням доходу,
отриманого позивачем відповідно до
відомостей в центральній базі даних
Державного реєстру фізичних осіб ДПА
України про суми виплачених доходів
від 15 травня 2012. Зобов'язано Державну
податкову службу у Житомирській
області Державної податкової служби
України виплатити ОСОБА_3 моральну
шкоду в розмірі 1200 грн. В решті
позовних вимог відмовлено.

Державна податкова адміністрація у
Житомирській області подала касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22 травня 2012 року скасувати та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Перевіривши наведені доводи в
касаційній скарзі, рішення судів щодо
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_3 з 1997 року
проходив службу в Управлінні
податкової міліції ДПА в Житомирській
області.

26 червня 2007 року позивач подав заяву на
ім'я виконуючого обов'язки голови ДПА в
Житомирській області про звільнення за
власним бажанням. Цього ж дня, 26 червня
2007 року відповідно до наказу № 139-о
позивача звільнено з податкової
міліції в запас за підпунктом «ж»
пункту 64 ( за власним бажанням)
відповідно до Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

27 червня 2007 року ОСОБА_3 подав на ім'я
виконуючого обов'язки голови ДПА
України в Житомирській області заяву, в
якій просив вважати недійсним рапорт
від 26 червня 2007 року про звільнення за
власним бажанням з органів податкової
міліції, як такий, що написаний під
тиском.

Листом від 16.07.2007 позивача повідомлено
про неможливість задоволення його
рапорту, оскільки він був звільнений зі
служби відповідно до поданої заяви
26.06.2007 та ознайомлений з наказом того ж
дня.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та приймаючи нове рішення
про задоволення позовних вимог суд
апеляційної інстанції виходив з того
звільнення ОСОБА_3 відбулось з
порушенням процедури та строків,
встановлених Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції
про неправомірність винесення
оскаржуваного позивачем наказу з
огляду на наступне.

Відповідно до підпункту «ж» пункту 64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, особи
середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) за власним бажанням -
при наявності поважних причин, що
перешкоджають виконанню службових
обов'язків.

Згідно із пунктом 68 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, особи рядового і
начальницького складу, які виявили
бажання звільнитися зі служби за
особистим проханням, попереджають
прямого начальника органу внутрішніх
справ про прийняте ними рішення не
пізніш як за три місяці до дня
звільнення, про що подають рапорт за
командою.

Водночас зазначені норми при
звільненні ОСОБА_3 зі служби
відповідачем не дотримані. Так, перед
виданням наказу №139-0 від 26.06.2007 про
звільнення позивача зі служби,
відповідачем не було досліджено
підстав написання рапорту про
звільнення та поважності причин, що
перешкоджають виконанню ним своїх
посадових обов'язків.

Крім того, у рапорті ОСОБА_3 не було
зазначено причину звільнення зі служби
за власним бажанням, а саме звільнення
позивача проведено на наступний день з
дня подачі рапорту про звільнення, що
свідчить про те, що відповідачем не
дотримано тримісячного строку до
закінчення якого позивач мав право
відкликати поданий рапорт.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
10 липня 2012 року № 21-136а12.

Також судом встановлено, що незаконне
звільнення з роботи порушило
конституційне право позивача на працю,
завдало йому душевних та психічних
страждань, оскільки порушило нормальну
життєдіяльність, позбавило його
матеріальних засобів для існування та
вимагало від позивача зусиль по
відновленню порушених трудових прав.

Враховуючи викладене суд апеляційної
інстанції дійшов вірних висновків про
стягнення з відповідача на користь
ОСОБА_3 моральної шкоди.

Пунктом 24 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ передбачено,
що у разі поновлення на роботі,
одночасно вирішується питання про
виплату середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, але не більш ніж як
за один рік.

Разом з цим, судом апеляційної
інстанції при задоволенні позовних
вимог щодо зобов'язання відповідача
здійснити нарахування та виплату
грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу за період з 26 червня
2007 року по 22 травня 2012 року було
порушено вимоги пункту 24 Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, оскільки така
виплата середнього заробітку за час
вимушеного прогулу здійснюється в
межах не більш ніж як за один рік.

Відповідно до статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

постановила:

Касаційну скаргу Державної податкової
адміністрації у Житомирській області
задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 травня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Державної податкової адміністрації у
Житомирській області про визнання
неправомірним наказу, поновлення на
роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
та відшкодування моральної шкоди
змінити.

Викласти абзац п'ятий резолютивної
частини постанови суду апеляційної
інстанції в наступній редакції:

«Стягнути з Державної податкової
адміністрації у Житомирській області
на користь ОСОБА_3 середній заробіток
за час вимушеного прогулу з 26.06.2007 по
26.06.2008, за виключенням доходу,
отриманого позивачем відповідно до
відомостей в центральній базі даних
Державного реєстру фізичних осіб ДПА
України про суми виплачених доходів
від 15 травня 2012 та за відрахуванням
зборів і обов'язкових платежів та сум
виплачених при його звільненні».

В іншій частині постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22 травня 2012 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І. Гаманко

А.Ф. Загородній