Справа № 804/617/14
Суддя: Парненко Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 лютого 2014 р. Справа № 804/617/14

Суддя Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Парненко В.С.,
розглянувши у місті Дніпропетровську в
порядку письмового провадження
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Дніпропетровська про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду звернулась
ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовною
заявою до Квартирно-експлуатаційного
відділу м. Дніпропетровська (надалі -
відповідач), в якій просить :

- визнати протиправним бездіяльність
начальника КЕВ м. Дніпропетровська
Зубкова Григорія Семеновича, яка
виразилась в не розгляді заяви
позивача щодо приватизації його
квартири та не прийнятті рішення про
передачу у приватну власність квартири
згідно процедури, передбаченої
Положенням про порядок передачі
квартир (будинків), жилих приміщень у
гуртожитках у власність громадян,
затвердженого Наказом МЖКХ №396 від
16.12.2009 р.

- зобов'язати начальника КЕВ м.
Дніпропетровська Зубкова Григорія
Семеновича розглянути заяву про
передачу в приватну власність квартири
та прийняти рішення щодо приватизації
цієї квартири згідно процедури,
передбаченої Положенням про порядок
передачі квартир (будинків), жилих
приміщень у гуртожитках у власність
громадян, затвердженого Наказом МЖКХ
№396 від 16.12.2009 р.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 05.02.2014 р.
відмовлено у задоволенні клопотання
відповідача про залишення позовної
заяви без розгляду.

В обґрунтування позову позивач
зазначає, що вважає протиправною
бездіяльність посадової особи
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Дніпропетровська щодо не розгляду
заяви та не прийнятя відповідного
рішення про приватизацію квартири.
Також, вважає, що у відповідача є всі
підстави для передачі квартири в
приватну власність та прийняття
рішення щодо приватизації майна, тому
заявляє вимоги щодо зобов'язання
вчинити такі дії.

Позивач подав заяву про розгляд справи
за його відсутності у порядку
письмового провадження, просив позов
задовольнити.

Відповідач подав заяву про розгляд
справи за його відсутності у порядку
письмового провадження. Надав
заперечення до позову, згідно якого
посилається на п. 2 ст. 2 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», де вказано, що не
підлягають приватизації квартири
розташовані на територіях закритих
військових поселень. Враховуючи
невизначеність питання щодо статусу
військового містечка, просить
відмовити в задоволенні
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

Згідно ч. 4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача -
суб'єкта владних повноважень, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин або без повідомлення ним про
причини неприбуття розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Відповідно до ч. 6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності сторін, в
письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, долучені
до матеріалів справи, проаналізувавши
чинне законодавство, суд дійшов
висновку, що позовна заява підлягає
частковому задоволенню, виходячи із
наступного.

Згідно Наказу Міністерства оборони
України №93 від 09.08.2013 р. Гвардійська КЕЧ
району розформована, а її
правонаступником визначено КЕВ м.
Дніпропетровська (а.с.15).

Судом встановлено, що позивач надав до
Гвардійської КЕЧ району заяву від
04.06.2013р. вх. № 618 про передачу в приватну
власність квартири за адресою: АДРЕСА_1
(а.с. 9), яку він займав спільно з членами
родини на підставі ордеру №215 від 01
жовтня 1998 року (а.с.10).

У відповідь на дану заяву листом від
11.06.2013 р. №1319 відповідач повідомив, що з
приводу даного питання в Черкаському
гарнізоні в період з 14 по 16 травня 3013 р.
працювала комісія з Міністерства
оборони України. На даний час
підготовлені пропозиції Міністру
оборони України щодо визначення
статусу військових містечок.
Очікується прийняття рішення
Міністром оборони, про що буде
додаткового повідомлено позивачу (а.с.
14).

На час подання адміністративного
позову рішення по даній заяві не
прийнято.

Згідно із ст. 41 Конституції України
право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.
Правовий режим власності визначається
виключно законами (п. 7 ч. 1 ст. 92
Конституції України).

Правові основи приватизації житла, що
знаходиться в державній власності,
визначені у Законі України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», який прийнято 19.06.1992 р. за №2482-XXII
(надалі - Закон України №2482-XXII).

Закон України №2482-XXII передбачає
порядок набуття права власності на
житло громадянами України, які
користуються державним житловим
фондом на законних підставах, з
обмеженням на приватизацію, визначеним
п. 2 ст. 2 цього Закону.

В абзаці другому преамбули Закону
України №2482-XXII зазначено, що метою
приватизації державного житлового
фонду є створення умов для здійснення
права громадян на вільний вибір
способу задоволення потреб у житлі,
залучення громадян до участі в
утриманні і збереженні існуючого житла
та формування ринкових відносин.

До об'єктів приватизації належать
квартири багатоквартирних будинків,
які використовуються громадянами на
умовах найму (ч. 1 ст. 2 Закону України
№2482-XXII).

Статтею 1 Закону України «Про правовий
режим майна у Збройних Силах України»
визначено, що військове майно - це
державне майно, а тому житловий фонд у
військовому містечку підпадає під дію
Закону України №2482-XXII.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
№2482-XXII приватизація державного
житлового фонду (далі - приватизація) -
це відчуження квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках,
призначених для проживання сімей та
одиноких осіб, кімнат у квартирах та
одноквартирних будинках, де мешкають
два і більше наймачів, та належних до
них господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т. ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України.

Стаття 3 Закону України №2482-XXII визначає
спосіб приватизації, згідно до якої
приватизація здійснюється шляхом
безоплатної передачі громадянам
квартир з розрахунку санітарної норми
21 квадратний метр загальної площі на
наймача і кожного члена його сім'ї та
додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Організація проведення приватизації
та оформлення права власності
встановленні статтею 8 Закону України
№2482-XXII.

Чатиною 3 ст. 8 зазначеного Закону
встановлено, що передача квартир
(будинків) у власність громадян
здійснюється на підставі рішень
відповідних органів приватизації, що
приймаються не пізніше місяця з дня
одержання заяви громадянина.

Згідно п. 2 ст. 2 Закону України №2482-XXII не
підлягають приватизації:
квартири-музеї; квартири (будинки),
житлові приміщення у гуртожитках,
розташовані на територіях закритих
військових поселень.

Отже, суд звертає увагу, що предметом
даного адміністративного позову є
встановлення обставин, пов'язаних з
приватизацією об'єкта нерухомого
майна, а саме визначення статусу
військового поселення, де ця
нерухомість знаходиться - відкритого
або закритого.

Судом встановлено, що в законодавстві
України відсутнє визначення «закрите
військове містечко», тому суд
керуючись ч.7 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
виходить із конституційних принципів і
загальних засад права.

Відповідно до ч.7.ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого у разі відсутності закону, що
регулює відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону суд виходить
із конституційних принципів і
загальних засад права (аналогія права).

У підтвердження закритості
військового містечка, відповідач
посилається на Перелік закритих
військових містечок, затвердженого
начальником Генерального штабу
Головнокомандувачем Збройних сил
України генерал-полковником Замана В.М.
19.08.2013 р., які мають у своєму складі
житловий фонд. До даного переліку
увійшло, зокрема смт. Черкаське.
Відповідач також звертає увагу, що у
примітках до цього Переліку зазначено,
що житловий фонд визначених військових
містечок не підлягає передачі органам
місцевого самоврядування та
приватизації.

Матеріалами справи підтверджується, що
даний наказ є чинним (а.с.40).

На підтвердження відкритості
військового містечка позивач вказуває
на Наказ Міністра оборони України №569
від 15.09.2011 р. «Про безоплатну передачу
військового майна в комунальну
власність територіальних громад».
Додатком №2 зазначеного наказу
затверджено Перелік військового майна
(військове містечко №3, №2), що
безоплатно передається в комунальну
власність територіальної громади с.
Черкаське Новомосковського району
Дніпропетровської області (а.с.8).

Щодо даної обставини відповідач
вказав, що визначений наказ стосується
тільки організації безоплатного
вилучення з балансу Гвардійської
квартирно - експлуатаційної частини
району військового майна та його
безоплатної передачі в комунальну
власність територіальних громад. Однак
на теперішній час військове майно, а
саме житлові будинки військового
містечка №3 до комунальної власності
не передані.

Окрім того, відповідач вважає, що
будинок АДРЕСА_1 не входить до переліку
військового майна, що безоплатно
передається в комунальну власність
територіальної громади селища
Черкаське Новомосковського району
Дніпропетровської області.

Також, відповідач посилається на лист
від 11.09.2013 року №303/4/15/1183 Головного
квартирно-експлуатаційного управління
Збройних Сил України, підписаного
полковником С.Т. Прогонюк, відповідно
до якого до числа закритих військових
містечок включені наступні військові
містечка: військове містечко №4 смт.
Гвардійське, військове містечко №3 смт.
Черкаське, військове містечко №6 смт.
Орловщина Дніпропетровської області;
військове містечко №1 с. Семиполки,
Київської області. Вищевказаним листом
Головне квартирно-експлуатаційне
управління Збройних Сил України
зазначає, що до Державної служби з
питань інвалідів і ветеранів України
направлено звернення з проханням
спільно з органами місцевої влади
визначитися з колом осіб, які мають
право на відселення з цих закритих
військових містечок.

У зв'язку з викладеним вбачається, що
Перелік закритих військових містечок
суперечить Наказу Міністра оборони
України №569 від 15.09.2011 р.

Згідно Положення про державну
реєстрацію нормативно-правових актів
міністерств, інших органів виконавчої
влади, затвердженого Кабінетом
Міністрів України від 28.12.1992 р. №731
нормативно-правові акти, які зачіпають
права, свободи і законні інтереси
громадян, підлягають державній
реєстрації. Державну реєстрацію
здійснює Міністерство юстиції України.
У разі порушення зазначеної вимоги
вони вважаються такими, що не набрали
чинності і не можуть бути
застосованими.

Відповідно до п.4 вказаного Положення
державній реєстрації підлягають
нормативно-правові акти будь-якого
виду (постанови, накази, інструкції
тощо), якщо в них є одна або більше норм,
що:

а) зачіпають соціально-економічні,
політичні, особисті та інші права,
свободи й законні інтереси громадян,
проголошені й гарантовані
Конституцією та законами України,
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року і
протоколами до неї, міжнародними
договорами України, згоду на
обов'язковість яких надано Верховною
Радою України, та acquis communautaire, а також з
урахуванням практики Європейського
суду з прав людини, встановлюють новий
або змінюють, доповнюють чи скасовують
організаційно-правовий механізм їх
реалізації;

б) мають міжвідомчий характер, тобто є
обов'язковими для інших міністерств,
органів виконавчої влади, а також
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ і організацій, що
не входять до сфери управління органу,
який видав нормативно-правовий акт.

Доказів реєстрації Переліку закритих
містечок до суду не надано, про що також
не зазначено на самому документі.

Згідно Положення про Міністерство
оборони України, затвердженого Указом
Президента України № 406/2011 від 06.04.2011р.
міністр у межах повноважень, на основі
та на виконання Конституції та законів
України, актів і доручень Президента
України, актів Кабінету Міністрів
України видає накази, організовує і
контролює їх виконання.

Нормативно-правові акти Міноборони
України підлягають державній
реєстрації в установленому
законодавством порядку.

Накази Міноборони України, які
відповідно до закону є регуляторними
актами, розробляються, розглядаються,
приймаються та оприлюднюються з
урахуванням вимог Закону України «Про
засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності».

Накази Міноборони України, прийняті в
межах його повноважень, обов'язкові для
виконання центральними органами
виконавчої влади, їх територіальними
органами та місцевими державними
адміністраціями, органами влади
Автономної Республіки Крим, органами
місцевого самоврядування,
підприємствами, установами та
організаціями всіх форм власності і
громадянами.

Відповідно до частини четвертої ст. 9
Кодексу адміністративного судочинства
України суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого у разі не
відповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи, що Наказ Міністра оборони
України №569 від 15.09.2011 р. «Про
безоплатну передачу військового майна
в комунальну власність територіальних
громад» має вищу юридичну силу та є
чинним, суд при вирішенні даної справи
по суті не застосовує Перелік закритих
військових містечок, які мають у своєму
складі житловий фонд від 19.08.2013 р. та
лист від 11.09.2013 року №303/4/15/1183 Головного
квартирно-експлуатаційного управління
Збройних Сил України

Таким чином, суд приймає Наказ Міністра
оборони України №569 від 15.09.2011 р. «Про
безоплатну передачу військового майна
в комунальну власність територіальних
громад» як належний та достатній доказ
відкритості військового містечка.

Також слід врахувати, що відповідними
доказами відкритості військового
містечка також є наявність на
території селища об'єктів комунальної
та приватної власності, про що
свідчать:

1.Рішення сесій Черкаської селищної
ради щодо прийняття об'єктів у
комунальну власність згідно з Наказом
Міністра оборони України № 569 від
15.09.2011р. (а.с.41-46);

2. Схема використання земельних
ділянок, переданих Черкаській селищній
раді (а.с.47);

3. лист Голови Новомосковської РДА
Горошко С.Г. № 02-15-3060/2-13 від 18.12.2013 р.
Голові Дніпропетровської ОДА
Колеснікову Д.В. (а.с.49), в якому
зазначається, що райдержадміністрація
дійшла висновку про протиправність
бездіяльності Дніпропетровського КЕВ
(Гвардійського КЕЧ району) в частині
виконання Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», п.8 Доручення президента
України від 16.11.2010 р., наказу
Міністерства оборони України №569 від
15.09.2011 р.;

4. Доручення Президента України від
16.11.2010 р. (п.3, 78) (а.с.6-7), відповідно до
якого за підсумками робочої поїздки до
Дніпропетровської області 12.10.2010 р. для
вирішення проблемних питань, що
стримують соціально-економічний
розвиток регіону доручено прийняти
рішення стосовно доцільності передачі
житлового фонд об'єктів
соціально-культурної сфери та
інженерних мереж селищ міської типу
Гвардійське та Черкаське в комунальну
власність територіальних громад
Новомосковського району
Дніпропетровської області. (Термін -
10.12.2010 р. - ОСОБА_7); вжити заходів щодо
забезпечення мешканців селищ міського
типу Гвардійське та Черкаське
Новомосковського району
Дніпропетровської області
безперебійним постачанням якісної
питної води, здійснити заходи щодо
розвитку системи водовідведення.
(Термін - серпень 2011 р. - ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_6); забезпечити проведення
капітальних ремонтів гарнізонних
будинків офіцерів та дошкільних
дитячих закладів, розташованих у
селищах міського типу Гвардійське та
Черкаське Новомосковського району
Дніпропетровської області. (Термін -
грудень 2011 року - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5).

На виконання зазначеного Доручення
Президента України та відповідно до
повноважень Міністром оборони України
прийнято згаданий Наказ №569 від 15.09.2011
р. «Про безоплатну передачу
військового майна в комунальну
власність територіальних громад».

За наведених обставин, враховуючи
викладене вище, відповідач не мав
підстав не розглядати заяву щодо
приватизації нерухомого майна, а отже
позовні вимоги щодо визнання
протиправним бездіяльність начальника
КЕВ м. Дніпропетровська Зубкова
Григорія Семеновича, яка виразилась в
не розгляді заяви позивача щодо
приватизації його квартири та
зобов'язання начальника КЕВ м.
Дніпропетровська Зубкова Григорія
Семеновича розглянути заяву про
передачу в приватну власність квартири
підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд звертає увагу, що в суду
не має підстав для задоволення
позовної вимоги про визнання
протиправним бездіяльність начальника
КЕВ м. Дніпропетровська Зубкова
Григорія Семеновича, яка виразилась в
не прийнятті рішення про передачу у
приватну власність квартири згідно
процедури, передбаченої Положенням про
порядок передачі квартир (будинків),
жилих приміщень у гуртожитках у
власність громадян, затвердженого
Наказом МЖКХ №396 від 16.12.2009 р. та
зобов'язання начальника Гвардійської
КЕЧ району Зубкова Г.С. прийняти
рішення щодо приватизації нерухомого
майна, оскільки для передачі
(приватизації) існує процедура, яка
передбачає встановлення меж житла, що
підлягає приватизації, вартості житла
для встановлення яких потрібна певна
інформація, яка не була досліджена
судом в контексті заявлених позовних
вимог.

Крім того, задоволення такої вимоги
буде являтись втручанням в роботу та
перешкоджанням у здійсненні
відповідачем своїх повноважень, а такі
дії суду є неприпустимими.

Проте, керуючись ч. 2 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд виходить за межі позовних вимог,
так як це необхідно для повного захисту
прав, свобод та інтересів позивача та
зобов'язує відповідача вжити заходів
передбачених Законом України "Про
приватизацію державного житлового
фонду" щодо приватизації квартири, яку
займає позивач на території відкритого
військового містечка за адресою:
АДРЕСА_1 на підставі ордеру №215 від
01.10.1998 р.

Відповідно до ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправною бездіяльність та
зобов'язати вичинити певні дії, а також
суд може прийняти й іншу постанову, яка
б гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

За наведених обставин, для захисту
прав, свобод та законних інтересів з
метою відновлення порушеного права
позивача, суд визнає протиправним
бездіяльність начальника КЕВ м.
Дніпропетровська Зубкова Григорія
Семеновича, яка виразилась в не
розгляді заяви позивача щодо
приватизації його квартири та не
вжитті заходів, передбачених Законом
України "Про приватизацію державного
житлового фонду" щодо приватизації
квартири, яку займає позивач на
підставі ордеру №215 від 01.10.1998 р,
зобов'язує начальника КЕВ м.
Дніпропетровська Зубкова Григорія
Семеновича розглянути заяву про
передачу в приватну власність квартири
та вжити заходів передбачених Законом
України "Про приватизацію державного
житлового фонду" щодо приватизації
квартири, яку займає позивач на
території відкритого військового
містечка за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Дніпропетровська про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним бездіяльність
начальника КЕВ м. Дніпропетровська
Зубкова Григорія Семеновича, яка
виразилась в не розгляді заяви
позивача щодо приватизації його
квартири та не вжитті заходів,
передбачених Законом України "Про
приватизацію державного житлового
фонду" щодо приватизації квартири, яку
займає ОСОБА_1 на підставі ордеру №215
від 01.10.1998 р.

Зобов'язати начальника КЕВ м.
Дніпропетровська Зубкова Григорія
Семеновича розглянути заяву про
передачу в приватну власність квартири
та вжити заходів передбачених Законом
України "Про приватизацію державного
житлового фонду" щодо приватизації
квартири, яку займає ОСОБА_1 на
території відкритого військового
містечка за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі ордеру №215 від 01.10.1998 р.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
виготовленої у повному обсязі.

Суддя (підпис) З оригіналом
згідно. Постанова не набрала законної
сили 05.02.14 СуддяВ.С. Парненко В.С.
Парненко

З оригіналом згідно

Помічник судді
Ю.Ю. Ковтун