Справа № 2а-2369/10/0370
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 року
Справа №
32578/10/9104 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга
О.І.,

судді Ліщинський
А.М.

судді Запотічний
І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного
товариства «Волиньрибгосп» на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 10.09.2010 року
у справі за адміністративним позовом
Відкритого акціонерного товариства
«Волиньрибгосп» до Управління
Пенсійного фонду України у Луцькому
районі Волинської області про
скасування рішення, -

В С Т А
Н О В И В :

ВАТ «Волиньрибгос» звернулось з
позовом до управління Пенсійного
фонду України у Луцькому районі про
скасування рішень.

В обґрунтування позовних вимог
позивач покликається на те, що 13.08.2010
року УПФ України у Луцькому районі
прийнято рішення №№ 179,180,181,182,183,184,185
про застосування до позивача
фінансових санкцій та пені за несплату
страхових внесків. Позивач вважає, що
нарахування санкцій та пені
проведено відповідачем з порушенням
порядку обчислення, так як останній не
мав права одним числом винести сім
рішень.

Постановою Волинського
окружного адміністративного суду від
10.09.2010 року в задоволені
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із постановою
суду першої інстанції ВАТ
«Волиньрибгосп» подало апеляційну
скаргу. З посиланням на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права просить постанову суду
скасувати, та прийняти нову, якою позов
задовольнити.

Враховуючи те, що особи які беруть
участь у справі в судове засідання не
прибули, хоча належним чином були
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає доцільним розглядати справу
відповідно до ст. 197 КАС України в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржувана ухвала
скасуванню з наступних підстав.

Даючи правову оцінку покликанням
апелянта на невідповідність висновків
суду першої інстанції обставинам
справи та помилкове застосування норм
матеріального права, колегія суддів
виходить з таких міркувань.

Судом встановлено, що ВАТ
«Волиньрибгосп» є платником
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та відповідно до вимог п.6
ч.2 ст.17 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» зобов'язане нараховувати,
обчислювати і сплачувати в установлені
строки та в повному обсязі страхові
внески.

13.08.2010 року управління
Пенсійного фонду України у Луцькому
районі прийняті рішення №№
179,180,181,182,183,184,185 про застосування до ВАТ
«Волиньрибгосп» фінансових санкцій
та нарахування пені за несплату або
несвоєчасну сплату страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду, яким
нарахована на загальну суму штраф у
розмірі 13168,91 грн. та пеню у розмірі
10468,24 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не дотримано
передбачений чинним законодавством
порядок сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції відповідають
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи і є
правильними.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» платниками
страхових внесків до солідарної
системи є страхувальники, зазначені в
ст.14 цього Закону, і застраховані особи,
зазначені в ч.1 ст.12 цього Закону.

Ч.1 ст.14 вказаного Закону України
передбачено, що страхувальниками є
роботодавці: підприємства, установи і
організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії (у тому
числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ, організацій, об'єднань
громадян, профспілок, політичних
партій, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами), фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності
та інші особи (включаючи юридичних та
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру, - для осіб, зазначених у п.п.1,
10, 15 ст.11 цього Закону.

Відповідно до вимог п.6 ч.2 ст.17 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
страхувальник зобов'язаний
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Згідно зі ст.20 вказаного Закону
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Розрахунок фінансових санкцій та пені
здійснюється на підставі даних
картки особового рахунку, яка
формується за даними звітів платника
розрахунків самостійно та поданих до
управління Пенсійного фонду України
у Луцькому районі.

Згідно картки особового рахунку
страхувальника, за несвоєчасну сплату
самостійно нарахованих страхових
внесків до ВАТ «Волиньрибгосп» були
застосовані фінансові санкції та пеня.

Відповідно до ч.1, 2 ст.106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» у разі виявлення
своєчасно не сплачених сум страхових
внесків страхувальники зобов'язані
самостійно обчислити ці внески і
сплатити їх з нарахуванням пені. Суми
страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього ж Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду, вважаються
простроченою заборгованістю із сплати
страхових внесків і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Згідно п. 9.3.2 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування до Пенсійного
фонду України у разі коли
страхувальник не сплачує або
несвоєчасно сплачує страхові внески, у
тому числі донараховані ним
самостійно або органами Пенсійного
фонду, накладається штраф залежно від
строку затримки платежу у розмірі: при
затримці до 30 календарних днів
включно, на наступний день після
закінчення зазначених 30 календарних
днів, рішення про застосування штрафу
виновиться у розмірі 10 відсотків від
суми фактично сплаченої (погашеної) за
цей період недоїмки; при затримці
сплати страхових внесків до 90
календарних днів включно, на
наступний день після закінчення
зазначених 90 календарних днів,
рішення про застосування штрафу
виноситься у розмірі двадцяти
відсотків від суми фактично сплаченої
(погашеної) за цей період недоїмки; при
затримці сплати страхових внесків, що
є більшою за 90 днів, рішення
виноситься у розмірі п'ятдесяти
відсотків від суми фактично
сплаченої (погашеної) недоїмки.

Згідно матеріалів справи при подачі
розрахунків у позивача виникала
недоїмка. Рішення управління
Пенсійного фонду України у Луцькому
районі Волинської області приймалось
одне на всю суму сплаченої (погашеної)
недоїмки за період з 01 до 30, з 31 до 90
календарних днів та від 91
календарного дня до дня фактично
погашеної всієї суми недоїмки
незалежно від кількості випадків
сплати за цей період.

Докази неправильного нарахування
відповідачем сум штрафу та пені
позивачем суду не представлено.

З врахуванням вищенаведених обставин
колегії суддів вважає, що при розгляді
справи судом першої інстанції було
повно і всебічно встановлено фактичні
обставини справи, перевірено доводи
сторін, надано їм належну правову
оцінку, у відповідності до вимог
матеріального і процесуального права
вирішено спір, а тому висновки суду
першої інстанції про безпідставність
вимог є правильними.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції правильно і повно
з'ясував обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду,
тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 200 КАС
України апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Керуючись ст. 160, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
п. 1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства
«Волиньрибгосп» залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
10.09.2010 року без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.