Справа № 823/71/14
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року м. Черкаси
справа № 823/71/14

16 годин 00 хвилин

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі: судді - Трофімової Л.В., за
участі секретаря - Роя О.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні у
приміщенні суду адміністративну
справу № 823/71/14

за позовом виробничого кооперативу
«Виробнича агрофірма «Пролісок»
(надалі - ВК «Виробнича агрофірма
«Пролісок») [представник позивача
Климчук А.В. - за довіреністю]

до Уманського міського відділу
державної виконавчої служби
Уманського міськрайонного управління
юстиції Черкаської області (надалі -
Уманський міський ВДВС) [представник
відповідача Горбатюк Н.Б. - за
довіреністю]

третя особа: товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» (надалі - ТОВ «ОТП Факторинг
Україна») [представник третьої особи -
не з'явився]

про визнання дій неправомірними та
скасування постанови, прийняв
постанову.

ВК «Виробнича агрофірма «Пролісок»,
звернувшись до суду з адміністративним
позовом до Уманського міського ВДВС,
просив: витребувати виконавче
провадження ВП №40191338 з Уманського
міського ВДВС для перевірки обставин,
викладених у позовній заяві; визнати
дії головного державного реєстратора
Уманського міського ВДВС Горбатюк Н.Б.
щодо винесення постанови про стягнення
з боржника виконавчого збору від 09.12.2013
у виконавчому провадження ВП №40191338
неправомірними; скасувати постанову
про стягнення з ВК «Виробнича
агрофірма «Пролісок» виконавчого
збору від 09.12.2013 у виконавчому
провадженні ВП №40191338, видану головним
державним виконавцем Уманського
міського ВДВС Горбатюк Н.Б.

В обгрунтування позовних вимог
представник позивача зазначила, що
позивач копії постанови про відкриття
виконавчого провадження від 14.10.2013 ВП
№40191338 (надалі - постанова від 14.10.2013) не
отримував. Із копії рекомендованого
повідомлення Уманського ЦПЗ №8 ДП
«Укрпошта» про вручення копії
постанови від 14.10.2013, що було отримано
представником позивача ОСОБА_3 08.01.2014
слідує, що нібито 17.10.2013 уповноваженою
особою керівником ОСОБА_4 було отримано
копію відповідної постанови, що
підтверджується нібито повним
підписом «Бурда». Підпис на поштовому
повідомленні не відповідає дійсному
підпису ОСОБА_4, що міститься у
паспорті, а тому напис про отримання
кореспонденції виконано невідомою
особою. У відповіді на адвокатський
запит в.о. начальника Уманського ЦПЗ №8
ДП «Укрпошта» від 05.12.2013 вказано, що на
адресу ВК «Виробнича агрофірма
«Пролісок» за період з 14.10.2013 до 14.11.2013
включно було адресовано один
рекомендований лист з повідомленням
№176, що видано одержувачу 12.11.2013
(отримано копію постанови про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 18.10.2013 у виконавчому провадженні ВП
№40191338 (надалі - постанова від 18.10.2013)).
Позивача було позбавлено можливості
самостійно отримати копію постанови
від 14.10.2013, оскільки за усною заявою
головного державного виконавця
Уманського міського ВДВС Горбатюк Н.Б.,
ознайомитись з матеріалами
виконавчого провадження представники
можуть лише в прийомні дні та години.
29.11.2013 представнику боржника ОСОБА_5
було відмовлено в ознайомленні,
оскільки справу виконавчого
провадження ВП №40191338 передано до
управління Державної виконавчої
служби у Черкаській області. Постанову
від 14.10.2013 отримано представником ВК
«Виробнича агрофірма «Пролісок» лише
за адвокатським запитом 08.01.2014. У
порушення вимог Закону України «Про
виконавче провадження» та Інструкції з
організації примусового виконання
рішень постанова від 09.12.2013 у
виконавчому провадженні ВП №40191338 не
містить відомостей про стягувача,
імені та по-батькові державного
виконавця, повного найменування
боржника. Представник позивача у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала у повному обсязі з
проханням задовольнити позов.

На підтвердження обставин позивачем
надано: заяву від 29.11.2014 (а.с.71),
листи-відповіді від 29.11.2013 №31867-9, від
19.12.2013 №34828-9, від 12.12.2013 №09-173 (а.с.72, 75, 85),
адвокатські запити від 05.12.2013, від 05.12.2013
(а.с.73-74, 84), постанови від 14.10.2013, від
18.10.2013, від 28.11.2013, від 02.12.2013, від 02.12.2013,
від 09.12.2013 (а.с.77, 79, 80, 81, 82, 83), копії
довіреностей (а.с.87-90), копія паспорта
(а.с.91).

Відповідач позов не визнав і подав
заперечення від 18.02.2014 №3714-9 (а.с.120-122)
проти позову. Представник відповідача
у судовому засіданні проти задоволення
позову заперечувала повністю з
підстав, викладених у запереченні на
адміністративний позов та зазначила,
що головним державним виконавцем
Уманського міського ВДВС 14.10.2013
прийнято постанову про відкриття
виконавчого провадження про стягнення
з ВК «Виробнича агрофірма «Пролісок»
на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
боргу у сумі 998697,51 грн.,
місцезнаходження боржника м. Умань,
вул. Паризької Комуни 2/38. Постанову від
14.10.2013 направлено 15.10.2013 за вихідним
№27631-9 сторонам для виконання, особисто
ОСОБА_4 отримано 17.10.2013 (повноваження
перевірено працівником пошти згідно
вимог нормативно-правових актів).
Згідно правил надання послуг поштового
зв'язку, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 05.03.2009
№270 поштові перекази, посилки, листи чи
бандеролі з позначкою оголошеною
цінністю, а також прямі контейнери,
згруповані поштові відправлення з
позначкою «консигнація», відправлення
«EMS», міжнародні поштові відправлення з
оголошеною цінністю, дрібні пакети,
мішки «М» видаються адресату за умови
пред'явлення ним документа, що
посвідчує особу, або уповноваженій ним
особі за умови пред'явлення нею
документа, що посвідчує особу, та
відповідної довіреності, засвідченої в
установленому законодавством порядку.
Дії працівників пошти не оскаржено в
установленому порядку. Згідно ст.12
Закону України «Про виконавче
провадження» сторони зобов'язані
протягом трьох робочих днів письмово
повідомити державного виконавця про
повне або часткове самостійне
виконання рішення боржником. 09.12.2013
державним виконавцем прийнято
постанову про стягнення виконавчого
збору, направлено сторонам для
виконання.

23.12.2013 до Уманського міського ВДВС
надійшло повідомлення від ТОВ «ОТП
Факторинг», що станом на 23.12.2013
боржником не зроблено жодного платежу
для погашення заборгованості.

На підтвердження обставин
відповідачем надано: рекомендоване
повідомлення (Умань 1 009) (а.с.127),
лист-відповідь від 25.12.2013 №F00-01-12-4-10
(а.с.128), постанови від 14.10.2013, від 09.12.2013,
від 02.12.2013 (а.с.129, 130, 140), супровідні листи
від 15.10.2013 №27631-9, 09.12.2013 №34913-9, від 03.12.2013
№32081-9 (а.с.129, 130, 140), скаргу від 12.12.2013
(а.с.141-145), витяг з журналу
кореспонденції за 2013 рік (а.с.146-147).

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши позицію
представника позивача, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов
висновку, що належить відмовити у
задоволенні позову з огляду на таке.

Частиною 1 ст.181 КАС України
передбачено, що учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Примусове виконання рішень покладено
на Державну виконавчу службу, яка
входить до системи органів
Міністерства юстиції України. Згідно
із ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче
провадження» (надалі - Закон №606)
виконавче провадження є завершальною
стадією судового провадження.
Державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
ст.17 цього Закону за заявою стягувача
або його представника про примусове
виконання рішення (п.1 ч.1 ст.19 Закону
№606). Частиною 1, 2 ст.8 Закону №606
передбачено, що сторонами у
виконавчому провадженні є стягувач і
боржник. Стягувачем є фізична або
юридична особа, на користь чи в
інтересах якої видано виконавчий
документ. Боржником є фізична або
юридична особа, визначена виконавчим
документом. Відповідно до ч.1 ст.11
Закону №606 державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених
законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і у
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що 14.10.2013 головним
державним виконавцем Уманського
міського ВДВС Горбатюк Н.Б. прийнято
постанову про відкриття виконавчого
провадження у справі ВП №40191338 (а.с. 77) на
підставі виконавчого листа від 01.08.2013
№705/886/13-ц;2/705/518/13 про стягнення з ВК
«Виробнича агрофірма «Пролісок» на
користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
боргу у сумі 998697,51 грн. (адреса боржника:
м. Умань, вул. Парижської Комуни, 2/38) та
направлено боржнику (супровідний лист
від 15.10.2013 ВП №40191338 (а.с. 79)).

Суд зазначає, що відповідно до
рекомендованого поштового
повідомлення (а.с. 127) 17.10.2013 керівником
ОСОБА_4 отримано постанову від 14.10.2013.
Головним державним виконавцем
Уманського міського ВДВС Горбатюк Н.Б.
18.10.2013 прийнято постанову у справі ВП
№40191338 про стягнення з боржника
виконавчого збору (а.с.79) та направлено
боржнику. 28.11.2013 начальником Уманського
міського ВДВС Гудзовським О.О. прийнято
постанову (а.с. 80): «скасувати постанову
про стягнення виконавчого збору від
18.10.2013 ВП №40191338 та прийняти постанову
про відкладення провадження
виконавчих дій». 02.12.2013 головним
державним виконавцем Уманського
міського ВДВС Горбатюк Н.Б. прийнято
постанови про скасування
процесуального документу (постанови
від 18.10.2013 ВП №40191338) (а.с. 81) та про
відкладення провадження виконавчих
дій до 09.12.2013 (а.с. 82), копії постанов
направлено боржнику. Головним
державним виконавцем Уманського
міського ВДВС Горбатюк Н.Б. прийнято
постанову від 09.12.2013 у справі ВП №40191338
про стягнення з боржника виконавчого
збору (а.с. 130) та направлено боржнику.

Статтею 18 Закону №606 передбачено, що у
виконавчому документі зазначаються: 1)
назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали; 2) дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо; 4)
резолютивна частина рішення; 5) дата
набрання законної (юридичної) сили
рішенням; 6) строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Згідно ч.7 ст.9 КАС України у разі
відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутності такого закону суд виходить
із конституційних принципів і
загальних засад права (аналогія права).

Суд, зважаючи на твердження
представника позивача, щодо недоліків
оформлення постанови про стягнення
виконавчого збору зазначає, що
доктрина переваги змісту (суті) над
формою (substance form) зумовлює помірковане
(лояльне) ставлення до окремих
недоліків в оформленні первинних
документів (дефект форми), зокрема, до
наявності/відсутності окремих
реквізитів, виходячи з кваліфікації
відносин за їх змістом (сутністю), а не
лише правовою формою з необхідним
подальшим аналізом (дослідженням)
посвідченої дії (операції, процедури)
та здатності ідентифікувати учасників
процесу (провадження, операції).
Розуміння форми як структури
змісту, суперечить поняттю форми
як засобу існування і виразу
змісту.

Бухгалтерський облік та фінансова
звітність грунтуються, зокрема на
принципі превалювання сутності над
формою - операції обліковуються
відповідно до їх сутності, а не лише
виходячи з юридичної форми (ст.4 Закону
України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»).

Відповідно до ч.1,2 ст.25 Закону №606
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби; державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.
Приписами ст.26 вищезазначеного Закону
визначено перелік підстав для відмови
у відкритті виконавчого провадження.
Згідно ч.1 ст.27 Закону №606 у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення. У разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом (ч.1 ст.28 Закону №606).

Під терміном «закон», що вживається в
статтях ЄКПЛ, необхідно розуміти як
норми, встановлені писаним правом, так
і правила, що сформувалися у
прецедентному праві. Закон має
відповідати якісним вимогам,
насамперед, вимогам «доступності» та
«передбачуваності». Громадянин
повинен мати можливість - за
необхідності за належної правової
допомоги - передбачити, наскільки це
розумно за конкретних обставин,
наслідки, до яких може призвести певна
дія (справа «Толстой-Мілославський
проти Сполученого Королівства»,
рішення від 13 липня 1995 року, №316-В,
ст.71-72, п.37; справа «Реквені проти
Угорщини», рішення від 20 травня 1999
року). Будь-яке втручання органу влади у
захищене право не суперечитиме
загальній нормі, лише якщо забезпечено
«справедливий баланс» між загальним
інтересом суспільства та вимогами
захисту основоположних прав
конкретної особи. Питання стосовно
того, чи було забезпечено такий
справедливий баланс, стає актуальним
лише після того, як встановлено, що
відповідне втручання задовольнило
вимогу законності і не було свавільним
(справа «Беєлер проти Італії» №33202/96,
п.107, 2000).

Частиною 1 ст.35 Закону №606 за наявності
обставин, що перешкоджають провадженню
виконавчих дій, або у разі
несвоєчасного одержання сторонами
документів виконавчого провадження,
внаслідок чого вони були позбавлені
можливості скористатися правами,
наданими їм цим Законом, державний
виконавець може відкласти виконавчі
дії за заявою стягувача чи боржника або
з власної ініціативи на строк до десяти
робочих днів. Про відкладання
провадження виконавчих дій державний
виконавець виносить відповідну
постанову, про що повідомляє сторонам.
Аналіз наведених законодавчих
положень дає підстави для висновку про
те, що позиція позивача щодо
неправомірності дій головного
державного виконавця Уманського
міського ВДВС Горбатюк Н.Б. є
необґрунтованою та не знаходить
підтвердження.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону №606 копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження, що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Постановою КМУ від 05.03.2009 № 270
затверджено правила надання послуг
поштового зв'язку: п.89 - реєстровані
поштові відправлення вручаються, кошти
за поштовими переказами виплачуються
одержувачам за умови пред'явлення ними
документа, що посвідчує особу, -
паспорта громадянина України, паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон, військового квитка для
військовослужбовця строкової служби,
посвідчення народного депутата
України, документа, що замінює паспорт,
паспорта іноземного громадянина з
візою або посвідки на постійне чи
тимчасове проживання на території
України іноземного громадянина,
виданої органами внутрішніх справ; п.90
- адресат може уповноважити іншу особу
на одержання адресованого йому
поштового відправлення, коштів за
поштовим переказом за довіреністю, що
оформляється в установленому
законодавством порядку. Довіреність на
одержання поштового відправлення,
коштів за поштовим переказом може бути
посвідчена нотаріально, посадовою
особою організації, в якій довіритель
працює, навчається, перебуває на
стаціонарному лікуванні, або за місцем
його проживання. Поштові відправлення,
поштові перекази доставляються
оператором поштового зв'язку адресатам
на поштову адресу або
видаються/виплачуються в об'єкті
поштового зв'язку (п.91); п.94 - порядок
доставки поштових відправлень,
поштових переказів, повідомлень про
вручення поштових відправлень,
поштових переказів, періодичних
друкованих видань юридичним особам
визначається на підставі договору, що
укладається юридичною особою з
оператором поштового зв'язку за місцем
обслуговування. Прості та
рекомендовані поштові відправлення,
повідомлення про надходження поштових
відправлень, поштових переказів,
повідомлення про вручення поштових
відправлень, поштових переказів,
періодичні друковані видання,
адресовані юридичним особам, можуть
доставлятися з використанням
абонентських поштових скриньок, що
встановлюються на перших поверхах
приміщень чи інших доступних для цього
місцях або у канцелярії, експедиції
тощо, розміщені на перших поверхах
приміщень, чи видаватися в приміщеннях
об'єкта поштового зв'язку
представникам юридичних осіб,
уповноваженим на одержання пошти. У
разі вручення рекомендованих поштових
відправлень, рекомендованих
повідомлень про вручення поштових
відправлень, поштових переказів,
повідомлень про надходження поштових
відправлень з використанням
абонентської поштової скриньки згідно
з укладеним договором датою вручення
вважається дата їх вкладення до
скриньки.

Судом встановлено, що 26.11.2013 (а.с.43)
представнику позивача ОСОБА_3 було
відомо про відкриття виконавчого
провадження ВП №40191338, оскільки ним
було подано до суду заяву про визнання
дій неправомірними, скасування
постанови про стягнення виконавчого
збору від 18.10.2013 ВП №40191338. Ухвалою
Черкаського окружного
адміністративного суду від 29.11.2013 у
справі №823/3744/13-а відкрито провадження
та призначено справу до судового
розгляду (реєстраційний №35663642).
Ухвалою від 04.12.2013 у справі №823/3744/13-а
прийнято відмову позивача від позову -
закрито провадження у справі.
Інформація про прийняття постанови про
відкриття виконавчого провадження від
14.10.2013 ВП №40191338 та про наявність
підпису на поштовому повідомленні
позивачеві була відома, дії
(бездіяльність) працівників пошти щодо
довільного вчинення підпису
одержувача кореспонденції не
оскаржено в установленому порядку.

Суд не бере до уваги твердження
представника позивача про те, що у
відповіді від 19.12.2013 №34828-9 (а.с.75) на
адвокатський запит від 05.12.2013 (а.с. 73-74 )
вказано, що на адресу ВК «Виробнича
агрофірма «Пролісок» (с. Городецьке,
Уманський район, Черкаська область, 20325)
за період з 14.10.2013 до 14.11.2013 було
виявлено один лист з рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення адресований позивачу за
№176 з Умані, що видано одержувачу
12.11.2013 (рекомендований лист із копією
постанови від 18.10.2013), оскільки
Уманським міським ВДВС направлено
постанови від 14.10.2013, від 18.10.2013, від
28.11.2013, від 02.12.2013, від 02.12.2013, від 09.12.2013
(а.с.77, 79, 80, 81, 82, 83) на адресу: вул.
Парижської Комуни, 2/38, м. Умань,
Черкаська область. Суд враховує, що при
поданні позовної заяви та інших
документів до Черкаського окружного
адміністративного суду позивач
зазначає адресу для листування: вул.
Парижської Комуни, 2/38, м. Умань,
Черкаська область (позовна заява (а.с. 3),
заява про усунення недоліків (а.с. 61),
позовна заява (а.с. 65), клопотання від
19.02.2014 (а.с. 102), пояснення до заперечення
від 20.02.2014 (а.с. 106), заява від 27.02.2014 (а.с.
136)).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Ромашов проти
України» (заява № 67534/01) зазначено: п.1
ст.6 пр.1 ЄКПЛ гарантує кожному право на
звернення до суду з позовом щодо
будь-яких його цивільних прав та
обов'язків; таким чином, ця стаття
проголошує «право на суд», одним з
аспектів якого є право на доступ, тобто
право подати до суду позов.

У поданому адміністративному позові
від 17.01.2014 (а.с.3) зазначено адресу
позивача: вул. Парижської Комуни 2/38, м.
Умань, Черкаська область; після
усунення недоліків у заяві від 07.02.2014
зазначено адреси позивача: с.
Городецьке, Уманський район, 20325 та вул.
Парижської Комуни 2/38, м. Умань,
Черкаська область (а.с.61).

Судом досліджено, що згідно
рекомендованого поштового
повідомлення №009 (а.с.127) постанову
від 14.10.2013 отримано керівником ОСОБА_4
17.10.2013 (місце виконання операції Умань
1). Відповідно до інформації з
офіційного джерела «Укрпошта» (а.с.148)
поштове відправлення (штрих-кодовий
ідентифікатор 009) вручено за
довіреністю 17.10.2013 о 15 год. 19 хв., тобто
фактично спростовано доводи позову
про єдине поштове відправлення, що
надходило до Уманського ЦПЗ №8 ДП
«Укрпошта» (а.с. 4), оскільки останнє
значилось серед іншої кореспонденції
(а.с.148): 16.10.2013 за індексом 20301, місце
виконання - Умань 1, операція -
приймання; 16.10.2013 за індексом 20301, місце
виконання - Умань 1, операція -
відправлення; 16.10.2013 за індексом 20399,
місце виконання - Умань ЦПЗ №8, операція
- надходження; 16.10.2013 за індексом 20399,
місце виконання - Умань ЦПЗ №8, операція
- відправлення; 17.10.2013 за індексом 20399,
місце виконання - Умань ЦПЗ №8, операція
- надходження; 17.10.2013 за індексом 20399,
місце виконання - Умань ЦПЗ №8, операція
- відправлення до ВПЗ; 17.10.2013 за індексом
20301, місце виконання - Умань 1, операція -
вручення за довіреністю.

Судом досліджено журнал
кореспонденції за 2013 рік (а.с.146-147) і
враховано, що наявний запис №2356:
найменування Пролісок призначення
експертизи, №31979-9, одержано
уповноваженою особою Пролісок 06.12.13;
запис №2348: найменування Пролісок
відкладення, №32081-9, одержано
уповноваженою особою Пролісок 06.12.13;
запис №2349: найменування Пролісок
скасування, №32080-9, одержано
уповноваженою особою Пролісок 06.12.13, що
свідчать про обізнаність позивача як
про виконавче провадження так і про час
на добровільне виконання. У скарзі до
Уманського міськрайонного суду,
зокрема зазначено « 06.12.13 Боржником
отримано поштою постанову про
призначення експерта»(а.с.141).

Тобто, позивач був обізнаний про
відкриття виконавчого провадження
14.10.2013 та стягнення виконавчого збору
за рішенням від 09.12.2013. Доказів
оскарження постанови від 14.10.2013, якою
визначено семиденний строк для
добровільного виконання - не надано.
Доказів про сплату заборгованості
перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» і
виконання рішення суду від 13.05.2013
№705/886/13-ц позивачем не надано.
Твердження представника позивача про
те, що із запізненням, а саме 08.01.2014
позивач дізнався про стягнення
виконавчого збору за рішенням від
09.12.2013 не відповідає встановленим
обставинам і як наслідок обов'язок
сплати виконавчого збору за
правомірною постановою про стягнення
виконавчого збору від 09.12.2013 є не
виконаним з боку позивача.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вирішуючи спір, суд враховує, що у силу
вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами і неухильно
виконувати процесуальні обов'язки, що з
огляду на запроваджений ст.8
Конституції України принцип
верховенства права та в кореспонденції
з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає
обов'язок кожної особи, яка бере участь
в адміністративній справі довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.
Розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Частиною 2 ст.71 КАС
України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У цьому контексті суд зазначає, що
заперечуючи проти позову за правилами
ч.2 ст.71 КАС України, відповідач надав
належні і допустимі докази в
обгрунтування правомірності дій
суб'єкта владних повноважень, зокрема
вчинених головним державним
виконавцем Уманського міського ВДВС
при прийнятті постанови від 09.12.2013 ВП
№40191338 про стягнення виконавчого збору,
довів правомірність дій відповідно до
вимог законодавства при реалізації
процедур виконавчого провадження з
метою виконання рішення суду у справі
№705/886/13-ц згідно виконавчого листа від
01.08.2013 №705/886/13-ц;2/705/518/13.

Одним із фундаментальних аспектів
верховенства права є принцип юридичної
визначеності, що передбачає повагу до
принципу res judicata - принципу
остаточності рішень суду. Визнаючи
силу прецедентів, ЄСПЛ застосовує
принцип stare decisis («стояти на
вирішеному») - принцип, за яким не можна
відходити від раніше прийнятого
рішення. Це право було б ілюзорним, якби
правова система держави дозволяла, щоб
остаточне, обов'язкове рішення
залишалось недіючим на шкоду однієї зі
сторін.

Відповідно до ст.162 КАС України, при
вирішенні справи по суті суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю або
частково, у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення. Суд пропонував
особам, які беруть участь у справі,
подати докази і з власної
ініціативи витребував докази, яких, на
думку суду, не вистачало для вирішення
справи (ст.11 КАС України).

Суд бере до уваги, що відповідач,
здійснюючи процедури виконавчого
провадження, діяв згідно чинного
законодавства і вчиняв дії з метою
забезпечення виконання рішення суду,
тому відсутні підстави як для визнання
неправомірними оскаржуваних дій так і
для скасування постанови від 09.12.2013 ВП
№40191338 про стягнення виконавчого збору.

З огляду на викладене, на підставі
наявних у справі доказів, дослідивши
обставини і докази адміністративної
справи, проаналізувавши правові норми,
враховуючи доводи сторін, суд дійшов
висновку, що позов не належить
задовольняти.

Керуючись ст.ст. 11, 86, 94, 159, 160,
162, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, що може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
складання постанови в повному обсязі.
Якщо постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то строк подання апеляційної
скарги обчислюється з дня отримання
нею копії постанови.

Повний текст постанови
виготовлено 04 березня 2014р.

Суддя

Л.В.Трофімова