Справа № 815/934/14
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/934/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року

м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Соколенко О.М.,

при секретарі - Громовій К.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Ізмаїльської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Одеській області до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості у розмірі 795,48 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Ізмаїльської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області (надалі
за текстом - Ізмаїльська ОДПІ або
позивач) до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (надалі за текстом - ФОП ОСОБА_1
або відповідач) про стягнення
податкового боргу по єдиному податку у
розмірі 795 грн. 48 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що станом на момент звернення
до суду за ФОП ОСОБА_1 рахується
заборгованість перед бюджетом по
єдиному податку за період з січня по
вересень 2013 року в сумі 795 грн. 48 коп.,
яка відповідачем у добровільному
порядку погашена не була, у зв'язку з
чим позивач звернувся до суду з
вказаною позовною заявою.

Ухвалою суду від 10.02.2014 року відкрито
провадження по справі № 815/934/14 із
призначенням її до розгляду у судовому
засіданні на 04.03.2014 року.

Позивач у судове засідання 04.03.2014 року
не з'явився, був належним чином
сповіщений про розгляд справи, разом з
тим, 04.03.2014 року надав до суду заяву про
розгляд справи за відсутності
представника позивача.

Відповідач - ФОП ОСОБА_1 про дату, час та
місце судового засідання повідомлена
належним чином за адресою, зазначеною у
позовній заяві та в ЄДР, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с. 25), у судове засідання
04.03.2014 року не з'явилась, про
поважність причин відсутності суд не
повідомила, заперечення на
адміністративний позов не надавала.

Таким чином, зважаючи на заяву позивача
про розгляд справи за відсутності
представника позивача, з урахуванням
належного сповіщення відповідача про
розгляд справи, суд розглядав справу за
відсутності сторін на підставі наявних
у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
обставини та факти, якими
обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх
доказами, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
зареєстрована як фізична особа -
підприємець Ізмаїльською районною
державною адміністрацією Одеської
області 26.11.2008 року за № 0001957
(ідентифікаційний номер - НОМЕР_1), що
підтверджується наявним в матеріалах
справи свідоцтвом про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
(а.с.14).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
знаходиться на обліку в Ізмаїльській
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області з 27.11.2008
року за № 2858, що підтверджується
довідкою про взяття на облік платника
податків №06 від 21.11.2013 року (а.с.7).

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач 14.12.2012 року звернулася до
Ізмаїльської ОДПІ із заявою про
застосування спрощеної системи
оподаткування з 01.01.2013 року (а.с. 11-13), в
якій зазначила вид своєї
підприємницької діяльності -
«роздрібна торгівля одягу на ринку».
Відповідно до вказаної заяви обрана
ставка єдиного податку при переході на
спрощену систему оподаткування
складає 10% до розміру мінімальної
заробітної плати (1 група платників
податку).

Згідно облікової картки відповідача,
остання, з урахуванням часткової
сплати суми єдиного податку у розмірі
240 грн., враховуючи нараховану
Ізмаїльською ОДПІ суму пені у розмірі
3,18 грн., має загальну заборгованість з
єдиного податку за 2013 рік у розмірі 795
грн. 48 коп. (а.с.18).

Згідно з п. 15.1 ст.15 Податкового кодексу
України платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.п.16.1.4. п. 16.1. ст. 16
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп.10.1.2 п.10.1 ст.10
Податкового кодексу України до
місцевих податків належить, зокрема,
єдиний податок.

Правові засади застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності, а також справляння єдиного
податку визначено главою 1 розділу XIV
Податкового кодексу України.

Згідно з п.291.3 ст.291 ПК України юридична
особа чи фізична особа - підприємець
може самостійно обрати спрощену
систему оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Групи платників єдиного податку, на які
поділяються суб'єкти господарювання,
які застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
встановлені у п.291.4 ст.291 ПК України.

Так, п.п.298.1.1, 298.1.2. п.298.1 ст.298
Податкового кодексу України (в
редакції, яка діяла на момент
виникнення заборгованості)
передбачено, що для обрання або
переходу на спрощену систему
оподаткування суб'єкт господарювання
подає до органу державної податкової
служби заяву. Зареєстровані в
установленому порядку фізичні особи -
підприємці, які до закінчення місяця, в
якому відбулася державна реєстрація,
подали заяву щодо обрання спрощеної
системи оподаткування та ставки
єдиного податку, встановленої для
першої або другої групи, вважаються
платниками єдиного податку з першого
числа місяця, наступного за місяцем, у
якому виписано свідоцтво платника
єдиного податку.

Як вже встановлено судом відповідач
14.12.2012 року звернулася до Ізмаїльської
ОДПІ із заявою про застосування
спрощеної системи оподаткування з
01.01.2013 року (а.с. 11-13), в якій зазначила
вид своєї підприємницької діяльності -
«роздрібна торгівля одягу на ринку».
Відповідно до вказаної заяви обрана
ставка єдиного податку при переході на
спрощену систему оподаткування
складає 10% до розміру мінімальної
заробітної плати (1 група платників
податку).

Згідно з пп. 293.1, 293.2. ст. 293 Податкового
кодексу України, ставки єдиного
податку встановлюються у відсотках
(фіксовані ставки) до розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року та у
відсотках до доходу (відсоткові
ставки). Фіксовані ставки єдиного
податку встановлюються сільськими,
селищними та міськими радами для
фізичних осіб - підприємців, які
здійснюють господарську діяльність,
залежно від виду господарської
діяльності, з розрахунку на
календарний місяць: 1) для першої групи
платників єдиного податку - у межах від
1 до 10 відсотків розміру мінімальної
заробітної плати; 2) для другої групи
платників єдиного податку - у межах від
2 до 20 відсотків розміру мінімальної
заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням двадцятої сесії VI скликання
Старонекрасівської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області
«Про встановлення ставок єдиного
податку для фізичних осіб - підприємців
на території Старонекрасівської
сільської ради», встановлено ставки
єдиного податку для фізичних
осіб-підприємців по кожному виду
діяльності з 01.01.2012 року, зокрема, для
першої групи платників єдиного податку
у розмірі 10 % розміру мінімальної
заробітної плати (а.с.17).

Пунктами 294.1, 294.2 ст.294 Податкового
кодексу України визначено, що
податковим (звітним) періодом для
платників єдиного податку першої групи
є календарний рік. Податковий (звітний)
період починається з першого числа
першого місяця податкового (звітного)
періоду і закінчується останнім
календарним днем останнього місяця
податкового (звітного) періоду.

Відповідно до п. 295.1. ст.295 Податкового
кодексу України, платники єдиного
податку першої і другої груп сплачують
єдиний податок шляхом здійснення
авансового внеску не пізніше 20 числа
(включно) поточного місяця. Такі
платники єдиного податку можуть
здійснити сплату єдиного податку
авансовим внеском за весь податковий
(звітний) період (квартал, рік), але не
більш як до кінця поточного звітного
року.

В свою чергу, мінімальна заробітна
плата у 2013 році закріплена ст.8 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» та складає у місячному
розмірі з 01 січня - 1147 грн.

Таким чином, з огляду на вказані
положення Податкового кодексу України,
згідно матеріалів справи та враховуючи
розмір мінімальної заробітної плати у
2013 році, відповідач зобов'язана
сплачувати єдиний податок в розмірі
114,70 грн. до 20 числа щомісячно протягом
2013 року.

Але відповідач, всупереч вказаних
вимог законодавства, належну до сплати
суму єдиного податку відповідач в
повному обсязі не сплатила, внаслідок
чого за нею перед бюджетом, станом на
дату подання позову та на момент
розгляду справи рахується податковий
борг по цьому платежу у розмірі 795 грн. 48
коп., з урахуванням нарахованої пені у
сумі 3,18 грн., що підтверджується
обліковою карткою відповідача з
єдиного податку (а.с.18).

Згідно п.п.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Отже, як вбачається з викладеного, у
відповідача за період з січня по
вересень 2013 року, який
заявлений позивачем до стягнення
згідно даного адміністративного
позову, рахується заборгованість по
єдиному податку з урахуванням
нарахованої пені у розмірі 795
грн. 48 коп. (792,30 грн. + 3,18 грн.).

Як встановлено судом, відповідач суму
боргу у визначені строки не сплатила.
Разом з тим, жодних доказів на
підтвердження сплати відповідачем
заборгованості по єдиному податку у
розмірі 795 грн. 48 коп. станом на момент
розгляду справи до суду не надано.
Наявність податкового боргу на час
розгляду справи підтверджена
податковим органом шляхом надання до
суду розрахунку суми заборгованості,
облікової картки платника податків.

Пунктом 59.1 ст.59 Податкового кодексу
України передбачено, що у разі коли
платник податків не сплачує узгодженої
суми грошового зобов'язання в
установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.5. ст.59 Податкового
кодексу України у разі якщо у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується (зменшується),
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Як встановлено судом з матеріалів
справи, 17.09.2013 року Ізмаїльською ОДПІ
винесено податкову вимогу форми «Ф»
№504-17/2052/Т/13 про сплату боргу у розмірі
451 грн. 38 коп., яка була надіслана
відповідачу та отримана останньою
19.09.2013 року, що підтверджується
матеріалами справи (а.с.15,16). Доказів
оскарження вказаної вимоги ні
відповідачем, ні позивачем до суду
надано не було.

Таким чином у відповідача наявна
заборгованість зі сплати єдиного
податку у розмірі 795 грн. 48 коп.

Підпунктом 20.1.19 п.20.1 ст.20 Податкового
кодексу України визначено, що
контролюючі органи мають право
застосовувати до платників податків
передбачені законом фінансові
(штрафні) санкції (штрафи) за порушення
податкового чи іншого законодавства,
контроль за додержанням якого
покладено на контролюючі органи;
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України; стягувати суми
недоїмки із сплати єдиного внеску;
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єктів
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитами (позиками), залученими
державою (Автономною Республікою Крим
чи територіальною громадою міста) або
під державні (місцеві) гарантії, а також
за кредитами із бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом та іншими
законами України.

Таким чином, позивач є органом
державної влади, уповноваженим
здійснювати функцію контролю за
визначенням та сплатою платником
податків і повноваження якого на
звернення до суду із позовом про
стягнення податкового боргу прямо
визначені законодавством України.
Отже, за відсутності добровільної
сплати відповідачем суми
заборгованості, вказана сума
податкового боргу відповідача
підлягає стягненню за рішенням суду.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд вважає, що позовні вимоги
Ізмаїльської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Одеській
області є обґрунтованими, а отже
підлягають задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутністю витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір), згідно з ч. 4 ст. 94
КАС України стягненню з відповідача не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 14, 70, 71, 72, 79, 86, 94,
128,158 - 163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов Ізмаїльської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській області до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості у розмірі 795,48
грн. - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1) заборгованість зі сплати
єдиного податку у розмірі 795 грн. 48 коп.
(сімсот дев'яносто п'ять гривень 48
копійок) на р/р 0014, код платежу
18050400, одержувач УДКСУ в Ізмаїльському
районі Одеської області, код за , банк одержувача - ГУДКСУ в
Одеській області, МФО 828011.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд
апеляційної скарги на постанову
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 11.03.2014 року.

Суддя

О.М.
Соколенко

Адміністративний позов
Ізмаїльської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Одеській
області до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у
розмірі 795,48 грн. - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер -
НОМЕР_1) заборгованість зі сплати
єдиного податку у розмірі 795 грн. 48 коп.
(сімсот дев'яносто п'ять гривень 48
копійок) на р/р 0014, код платежу
18050400, одержувач УДКСУ в Ізмаїльському
районі Одеської області, код за , банк одержувача - ГУДКСУ в
Одеській області, МФО 828011.

11 березня 2014 року.