Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/64094/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Кобилянського М.Г., Стародуба
О.П.,

секретар судового засідання Василенко
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку касаційного
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної податкової
адміністрації України про визнання
протиправними та скасування наказів,
поновлення на посаді за касаційними
скаргами Державної податкової
адміністрації України та ОСОБА_2 на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 19 квітня 2011
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 12 вересня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що відповідно до наказу голови
Державної податкової адміністрації у
Рівненській області «Про
реорганізацію державних податкових
інспекцій області» від 10 січня 2007 року
№1 було ліквідовано державну податкову
інспекцію у Володимирецькому районі
Рівненської області та державну
податкову інспекцію у м. Кузнецовську
Рівненської області, створено
Кузнецовську об'єднану державну
податкову інспекцію у Рівненській
області, компетенція якої поширюється
на м. Кузнецовськ та Володимирецький
район Рівненської області. Наказом
голови ДПА України від 2 квітня 2007 року
№590-о ОСОБА_1 призначено на посаду
начальника Кузнецовської ОДПІ по
переводу з раніше займаної посади
заступника начальника ДПІ у
Кузнецовську Рівненської області.
Постановою Вищого адміністративного
суду України від 21 грудня 2010 року
змінено постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21 грудня 2009 року, поновлено
ОСОБА_2 на посаді начальника ДПІ у
Володимирецькому районі Рівненської
області. На виконання зазначених
судових рішень 21 лютого 2011 року
голова ДПА України наказом №239-о
поновив з 2 квітня 2007 року ОСОБА_2
на посаді начальника Кузнецовської
ОДПІ. Позивач зазначає, що фактично
судовими рішеннями ОСОБА_2 поновлена на
посаді в державному органі, який
ліквідовано, призначення ОСОБА_2 на
посаду в іншому новоствореному
податковому органі на підставі рішення
суду про поновлення на роботі можливе
лише за умови попереднього переведення
працівника з ліквідованої установи до
новоствореної. Наказом голови ДПА
України від 21 лютого 2011 року №240-о
ОСОБА_1 звільнено з посади начальника
Кузнецовської ОДПІ у зв'язку з
поновленням на роботу працівника, який
раніше виконував цю роботу, за пунктом 6
частини 1 статті 40 Кодексу законів про
працю України. Вважає своє звільнення з
роботи незаконним, оскільки
відповідачем не виконані вимоги
частини 2 статті 40 КЗпП України,
відповідно до якої звільнення з
підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6
цієї статті, допускається, якщо
неможливо перевести працівника, за
його згодою, на іншу роботу. Крім цього,
всупереч вимогам частини 3 статті 40
КЗпП України позивача було звільнено з
роботи у період її перебування у
відпустці. Просила з урахуванням
уточнення позовних вимог визнати
протиправним та скасувати наказ голови
ДПА України від 21 лютого 2011 року №240-о
та поновити позивача на посаді
начальника Кузнецовської ОДПІ з 21
лютого 2011 року.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 19 квітня
2011 року позов ОСОБА_1 задоволено
повністю.

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 12 вересня
2011 року апеляційні скарги ОСОБА_2
та ДПА України залишено без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 19
квітня 2011 року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_2
та ДПА України, судами неповне
з'ясування обставин, які мають значення
у справі, порушення норм матеріального
та процесуального законодавства, що
призвело до неправильного вирішення
даного спору, відповідач та ОСОБА_2
просять скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове судове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційних скарг та
перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційні
скарги задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
при розгляді справи по суті
встановлено наступні обставини.

Відповідно до постанови Вищого
адміністративного суду України від 21
грудня 2010 року ОСОБА_2 поновлено на
посаді начальника ДПІ у
Володимирецькому районі Рівненської
області.

Наказом голови ДПА України від 21 лютого
2011 року №240-о ОСОБА_1 звільнено з 21
лютого 2011 року з посади начальника
Кузнецовської ОДПІ, яка є
правонаступником ДПІ у
Володимирецькому районі Рівненської
області та ДПІ у м.
Кузнецовську Рівненської області, у
зв'язку з поновленням на роботу
працівника, який раніше виконував цю
роботу, за пунктом 6 частини 1 статті 40
КЗпП України.

Відповідно до наказу голови ДПА у
Рівненській області від 14 лютого 2011
року №19-в ОСОБА_1 з 18 лютого 2011 року по 21
лютого 2011 року перебувала у відпустці.

Згідно з листом директора Департаменту
персоналу ДПА України від 1 квітня 2011
року №203/04-0118 під час звільнення ОСОБА_1
з посади начальника Кузнецовської ОДПІ
рівнозначних вакантних посад не було.

Пунктом 6 частини 1 статті 40 КЗпП
України передбачено, що трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку поновлення на роботі
працівника, який раніше виконував цю
роботу.

Відповідно до положень частин 2 та 3
статті 40 КЗпП України звільнення з
підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6
цієї статті, допускається, якщо
неможливо перевести працівника, за
його згодою, на іншу роботу. Не
допускається звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності (крім
звільнення за пунктом 5 цієї статті), а
також у період перебування працівника
у відпустці.

Задовольняючи позов, суди першої та
апеляційної інстанцій прийшли до
обґрунтованого висновку, що правові
підстави звільнення ОСОБА_1 з посади за
пунктом 6 частини 1 статті 40 КЗпП
України відсутні, оскільки ОСОБА_2
раніше не працювала на посаді
начальника Кузнецовської ОДПІ. Крім
цього, відповідачем при звільненні
позивача з роботи було порушено вимоги
частин 2 та 3 статті 40 КЗпП України.

Враховуючи викладене, суди першої та
апеляційної інстанцій належним чином
встановили обставини справи, дали
відповідну оцінку дослідженим у
судових засіданнях доказам у справі та
прийшли до обґрунтованого висновку про
наявність законних підстав для
задоволення позовних вимог, оскільки
при звільнення позивача з посади
відповідачем допущено порушення вимог
чинного трудового законодавства.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційних скарг.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167 ч. 2, 210, 220,
221, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Державної податкової
адміністрації України та ОСОБА_2
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 19 квітня 2011
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 12 вересня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Стародуб О.П.

Кобилянський М.Г.