Справа № 694/1353/13-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
694/1353/13-а Головуючий
у 1-й інстанції: Нестерчук Т.М.
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

04 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді
Файдюка В.В.

суддів: Чаку Є.В.

Старової Н.Е.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області на ухвалу Звенигородського
районного суду Черкаської області від
13 вересня 2013 року у справі за заявою
головного державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області про зміну
способу та порядку виконання судового
рішення у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області про перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Звенигородського районного
суду Черкаської області від 13 вересня
2013 року задоволено заяву головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області про зміну
способу та порядку виконання судового
рішення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Управління Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області звернулося з апеляційною
скаргою та просить суд скасувати
ухвалу суду першої інстанції та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні заяви про зміну способу
виконання постанови суду.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
обґрунтована та підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконанні у ВПВР УДВС ГУЮ у Черкаській
області знаходиться постанова
Звенигородського районного суду від 28
грудня 2011 року, якою зобов'язано УПФУ в
Звенигородському районі Черкаської
області нарахувати та виплатити на
користь ОСОБА_3 підвищення до пенсії,
передбачене статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
від 18 листопада 2004 року в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру, встановленого ч.1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та визначеного законом
прожиткового мінімуму для
непрацездатних осіб, з 09 червня 2011 року
по 22 липня 2011 року включно, з
врахуванням фактично сплачених сум.

Відділом примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області на підставі
статей 17, 19, 20, 25 Закону України «Про
виконавче провадження» відкрито
виконавче провадження.

На виконання постанови про відкриття
виконавчого провадження Управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області своїм листом №2578/07 від 29 липня
2013 року повідомило про часткове
виконання рішення суду, а саме
стягувачу була нарахована доплата в
сумі 258,88 грн. В іншій частині вказана
постанова не виконується у зв'язку з
відсутністю коштів для здійснення
виплат за рішеннями суду, оскільки всі
виплати УПФУ здійснює виключно за
цільовим призначенням, що
підтверджується листом боржника.

Перевіряючи обґрунтованість подання
про зміну способу і порядку виконання
судового рішення та її відповідність
чинному законодавству, колегія суддів
виходить з наступного.

Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Відповідно до вимог статті 2 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» - держава
гарантує виконання рішення суду про
стягнення коштів та зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за яким є, зокрема, державний орган.
Водночас судові рішення у справах,
пов'язаних із соціальними виплатами,
які мають зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належить до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За змістом п. 2 ч. 4 статті 105 КАС України,
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії.

Згідно з п. 2 ч. 2 статті 162 КАС України, у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії.

Аналіз резолютивної частини постанови
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 28 грудня 2011 року
та синтез наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин державний виконавець
просив змінити не спосіб виконання
постанови суду, а судове рішення по
суті позовних вимог та вирішити
додаткову позовну вимогу про стягнення
коштів, яка не була предметом розгляду
та дослідження адміністративного суду
під час прийняття цієї постанови. Хоча
в адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(статті 198, 223 КАС України).

Відтак, суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою, як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача, та способом
виконання судового рішення, як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Відповідно до статті 263 КАС України - за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду, що видав
виконавчий лист, із поданням, а сторона
виконавчого провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення. Питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення може бути
розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил
наведеної норми є обставини, що
перешкоджають належному виконанню
судового рішення в адміністративній
справі: ускладнюють його виконання або
роблять неможливим. Для відстрочення
чи розстрочення виконання судового
рішення такою обставиною може бути
недостатність коштів на рахунку,
стихійне лихо, для зміни способу чи
порядку виконання судового рішення -
неможливість виконання судового
рішення внаслідок відсутності,
пошкодження або знищення об'єкта
стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів зазначає, що аналіз
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції свідчить про те, що суд
першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 12 лютого 2014 року у справі №
К/800/598/14.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини», цей Закон регулює відносини,
що виникають у зв'язку з обов'язком
держави виконати рішення
Європейського суду з прав людини у
справах проти України; з необхідністю
усунення причин порушення Україною
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод і протоколів до
неї; з впровадженням в українське
судочинство та адміністративну
практику європейських стандартів прав
людини; зі створенням передумов для
зменшення числа заяв до Європейського
суду з прав людини проти України.

Згідно до статті 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини», суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та практику
Суду як джерело права.

Так, Європейським судом з прав людини у
справі «Кечко проти України»
зазначено, що органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
коштів як причину невиконання своїх
зобов'язань.

Таким чином, колегія суддів вважає
безпідставним заяву головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення, оскільки заявником не
доведено наявність обставин,
передбачених ч. 1 статті 263 КАС України.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції невірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
неповно з'ясував обставини справи, у
зв'язку з чим ухвала підлягає
скасуванню з ухваленням нової про
відмову у задоволенні подання про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення

Згідно зі ст.ст. 199 ч. 1 п. 6, 202 ч. 1 п.п. 1, 4
КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право: скасувати ухвалу
суду і постановити нову ухвалу, якщо
визнає, що судом першої інстанції
неповно з'ясовано обставини справи,
порушено норми матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 199, 202, 205, 206, 212, 254,
263 КАС України,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області - задовольнити.

Ухвалу Звенигородського районного
суду Черкаської області від 13 вересня
2013 року - скасувати та постановити нову.

У задоволенні заяви головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Файдюк В.В.

Судді:
Чаку Є.В.

Старова Н.Е.