Справа № 248/182/14-а
Суддя: Лутай А. М.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2014 року Харцизький міський
суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Лутай А.М.,

при секретарі - Сауніної С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Харцизьк
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління соціального
захисту населення Харцизької міської
ради про стягнення шкоди нанесеної
незаконними діями, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в січні 2014 року звернулась до
суду з вказаним адміністративним
позовом до Управління соціального
захисту населення Харцизької міської
ради про стягнення шкоди нанесеної
незаконними діями. Позов мотивує тим,
що рішенням Харцизького міського суду
від 15.03.2013р. за її позовом визнано
безвісно відсутнім батька дитини
ОСОБА_2 з підстав того, що тривалий час
місце його проживання невідоме.
Рішення набрало законної сили 26.03.2013
року. Відповідно до ч.8 ст.181 Сімейного
Кодексу України та п.2 «Порядку
призначення та виплати тимчасової
державної допомоги дітям, батьки … та
місце проживання яких невідоме» (далі
Порядок) мають право на призначення
тимчасової державної допомоги на
дитину. Виходячи з наданого Законом
права та на підставі наведеного
рішення суду вона подала відповідну
заяву до УСЗН про призначення
тимчасової державної допомоги на
дитину. Повідомленням відділу
соціальної допомоги від 19.08.2013р. №263
відмовлено у надані цієї соціальної
допомоги на дитину, що є порушенням
чинного законодавства України та
рішення Харцизького міського суду від
15.03.2013р. За захистом порушеного права
вона звернулась до суду. Рішенням
Харцизького міського суду від 25.11.2013р.,
що набуло законної сили, визнано
протиправною відмову Управління
соціального захисту у призначенні
тимчасової державної допомоги на
дитину. Вона знов подала заяву до
відповідача про призначення та виплату
встановленої законом допомоги на
дитину. Незважаючи на чинне
законодавство та рішення судів,
відповідачем у призначенні такої
допомоги знову відмовлено, що є
безумовним порушенням конституційних
прав та свобод, у тому числі дитини, чим
нанесено матеріальну та моральну
шкоду, яка полягає в глибоких душевних
стражданнях, яких вона зазнала у
зв'язку з очевидно протиправною
поведінкою відповідача щодо неї та її
дитини, що не може бути компенсовано у
достатній мірі для відновлення
травмованого психологічного стану.
Окрім того, її матеріальний стан був
суттєво погіршений, і вона вимушена
пристосовуватись до проживання в
умовах за межами встановленого
законодавством рівня мінімального
забезпечення з вини відповідача, тому
просить зобов'язати відповідача
розрахувати та сплатити всю суму
допомоги на дитину, починаючи з дня
звернення за такою допомогою,
зобов'язати відповідача виконати
вимоги ст.181 Сімейного Кодексу України,
відповідно до «Порядку призначення та
виплати тимчасової державної допомоги
дітям, батьки яких ухиляються від
сплати аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме», затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 22.02.2006р.
№189, призначити та виплачувати таку
державну допомогу на дитину, стягнути з
відповідача моральну шкоду у сумі
матеріальної шкоди, розрахованої за
весь період незаконної невиплати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
уточнила свої позовні вимоги
зазначивши, що Конституцією та чинним
законодавством України гарантується
забезпечення стягнення матеріальної
та моральної шкоди завданих
протиправними діями суб'єкта владних
повноважень,

підтверджених рішенням суду, що є
однією з форм відповідальності за
протиправні дії допущені при виконанні
своїх обов'язків. На час розгляду
справи відповідач так і не скасував
свої протиправні рішення та
відмовляється визнавати та
поновлювати порушені ним права, а отже
безпідставно та свавільно продовжує
наносити матеріальну шкоду дитині,
гарантовану державою, що є підставами
для стягнення цієї шкоди через судовий
захист порушеного права. Не зважаючи на
рішення суду, що має силу закону,
відповідач відмовляється визнавати
свої дії протиправними, не призначає та
не виплачує державну допомогу на
дитину та тим самим наносить її дитині
матеріальну шкоду, яка визначена
чинним законодавством. Підставою для
невизнання законного права на
отримання державної допомоги на дитину
та відмову у припиненні визнаних судом
протиправних дій, є невизнання або
нерозуміння рішення суду від 15.03.2013р., в
частині того, що безвісна відсутність
це встановлений у судовому порядку
факт тривалої відсутності громадянина
в місці його постійного проживання,
коли місцезнаходження його невідоме.
Її конституційні права та права її
дитини не можуть залежати від власного
розуміння чи нерозуміння чинного
законодавства однією особою, навіть
якщо вона здійснює владні
повноваження. Позивач зазначає, що
незаконними діями відповідача їй
завдано матеріальної та моральної
шкоди яка полягає у нанесенні шкоди в
розмірі суми невиплаченої
матеріальної допомоги, що підлягала
сплаті при умові, якщо б ці права не
були порушені відповідачем. Просить
стягнути з відповідача на її користь
матеріальну шкоду у сумі 1785,60грн., а
також моральну шкоду у сумі 1785,60грн.

Представник позивача - ОСОБА_3, в
судовому засіданні позовні вимоги
ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі,
просив їх задовольнити.

Представники відповідача - УСЗН
Харцизької міської ради, Дикун А.С. та
Кейдун Т.П. в судовому засіданні
позовні вимоги не визнали, просили
відмовити в їх задоволенні та пояснили,
що тимчасова державна допомога, за
призначенням якої позивач звернулася
до Управління соціального захисту
населення Харцизької міської ради,
призначається у випадках встановлених
«Порядком призначення та виплати
тимчасової державної допомоги дітям,
батьки яких ухиляються від сплати
аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме. Зазначеним Порядком не
передбачено призначення тимчасової
державної допомоги, якщо батько дитини
визнаний безвісно відсутнім. Крім того,
з цього приводу вже є рішення
Харцизького міського суду від 25.11.2013
року, яким позивачу відмовлено у
призначенні тимчасової державної
допомоги на дитину.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає
позов необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Харцизького міського суду Донецької
області від 15 березня 2013 року визнано
безвісно відсутнім ОСОБА_2, який
записаний батьком дитини позивача -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.3).

В серпні 2013 року позивач звернулась до
УСЗН Харцизької міської ради із заявою
про призначення та виплату дитині
тимчасової державної допомоги з тих
підстав, що батько дитини визнаний
рішенням суду безвісно відсутнім та
місце його проживання невідоме, однак у
призначенні такої допомоги їй було
відмолено, у зв'язку з чим вона у серпні
2013 року звернулась до Харцизького
міського суду із адміністративним
позовом до УСЗН харцизької міської
ради про визнання протиправною відмови
у призначенні тимчасової державної
допомоги на дитину та зобов'язання
призначити допомогу.

Постановою Харцизького міського суду
Донецької області від 25 листопада 2013
року адміністративний позов ОСОБА_1 до
УСЗН Харцизької міської ради
задоволено частково, визнано
протиправною відмову УСЗН Харцизької
міської ради у призначенні ОСОБА_1
тимчасової державної допомоги з
підстави, передбаченої підпунктом 12
пункту 10 Порядку призначення та
виплати тимчасової державної допомоги
дітям, батьки яких ухиляються від
сплати аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
лютого 2006 р. №189. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено. (а.с.5-6).

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19.12.2013р.
зазначена постанова Харцизького
міського суду від 25.11.2013р. залишена без
змін.

28.11.2013 року ОСОБА_1 повторно звернулась
до УСЗН Харцизької міської ради із
заявою про призначення і виплату їй
допомоги на дитину з посиланням на
постанову Харцизького міського суду
від 25.11.2013 року (а.с.7).

З листа начальника УСЗН Харцизької
міської ради № Д-79-5.1-6.2 від 05.12.2013 року
вбачається, що у призначенні та виплаті
допомоги на дитину ОСОБА_1 було
відмовлено, так як згідно постанови
Харцизького міського суду від 25.11.2013
року не передбачено призначення такої
допомоги одному з батьків у випадку,
якщо інший визнаний безвісно
відсутнім, і підстав для розгляду права
на призначення тимчасової державної
допомоги дітям, батьки яких ухиляються
від сплати аліментів, не мають
можливості утримувати дитину або місце
проживання (перебування) їх невідоме -
не має (а.с.8).

Застосовуючи норми матеріального
та процесуального права при розгляді
справи суд виходить з наступного:

Згідно ст.6 КАС України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути:1) визнання права;
2) визнання правочину недійсним; 3)
припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є: 1)
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Таким чином, підставою для
відшкодування матеріальної (майнової)
та моральної (немайнової) шкоди, є
порушення прав, свобод або законних
інтересів особи, внаслідок чого
завдається ця шкода.

Враховуючи вищезазначене,
проаналізувавши усі зібрані по справі
докази у їх сукупності, суд вважає
необхідним відмовити позивачу в
задоволенні її адміністративного
позову про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, оскільки в судовому
засіданні не встановлено факт
порушення прав, свобод чи інтересів
позивача з боку відповідача, в
результаті якого позивачу була би
завдана шкода.

Посилання позивача на постанову
Харцизького міського суду від 25
листопада 2013 року, якою на її думку
визнано протиправною відмову УСЗН
Харцизької міської ради у призначенні
тимчасової державної допомоги на
дитину, суд вважає необґрунтованим,
оскільки зазначеною постановою
визнано протиправною відмову УСЗН
Харцизької міської ради у призначенні
ОСОБА_1 допомоги на дитину лише через
те, що їй відмовлено з посиланням не

на ті підстави «Порядку призначення та
виплати тимчасової державної допомоги
дітям, батьки яких ухиляються від
сплати аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме». Крім того, зазначеною
постановою, яка набрала законної сили,
позивачу відмовлено в задоволенні її
вимог про зобов'язання УСЗН Харцизької
міської ради призначити їй тимчасову
державну допомогу на дитину.

Керуючись ст.си.15, 16, 22, 23
Цивільного кодексу України,
ст.ст.6,7,8,9,10,11,14,70,71,72,159-163,166,167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її
адміністративного позову до
Управління соціального захисту
населення Харцизької міської ради про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди нанесеної незаконними діями.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Харцизький міський суд Донецької
області протягом 10 днів з дня
проголошення постанови.

Вступна і резолютивна частини
постанови прийняті у нарадчій кімнаті
та проголошені в судовому засіданні
05.03.2014 року. Повний текст постанови
складений 11.03.2014 року.

Суддя: