Справа № 2а-9152/09/2670
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2014 р. м. Київ
К-35273/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі м. Києва на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.10.2010 по
справі № 2а-9152/09/2670

за позовом ОСОБА_4

до Державної податкової
інспекції у Деснянському районі м.
Києва

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до
Державної податкової інспекції про
скасування податкових повідомлень від
09.02.2009 № , від 06.03.2009 № /1, від
07.05.2009 № /2, від 09.06.2009 № /3,
якими позивачу донараховано податкове
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 71 897,39 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
27.10.2009 у задоволенні позову відмовлено.

Київський апеляційний
адміністративний суд постановою від
02.09.2010 скасував рішення суду першої
інстанції та задовольнив позов у
повному обсязі, податкові повідомлення
- рішення від 09.02.2009 № , від 06.03.2009 №
/1, від 07.05.2009 № /2, від 09.06.2009 №
/3 скасував.

Не погодившись із судовим рішенням
апеляційної інстанції, Державна
податкова інспекція подала касаційну
скаргу, де посилаючись на порушення
судом норм матеріального права,
просить рішення суду апеляційної
інстанції скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

У поданих запереченнях на скаргу
позивач просить у задоволенні скарги
відмовити через її необґрунтованість.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги та
заперечення на неї, колегія суддів
вважає, касаційну скаргу необхідно
задовольнити частково з наступних
підстав.

Як встановлено судами, позивач за
результатами звітного 2006 року
задекларував дохід, отриманий від
продажу майнових прав у вигляді паю
Колективного підприємства "Київський
колективний завод безалкогольних
напоїв "Росинка" згідно договору від
07.06.2006 № 90/06 у розмірі 579 546,20 грн. та від
продажу майнових прав Колективного
підприємства "Київський колективний
завод безалкогольних напоїв "Росинка"
згідно договору від 23.06.2006 № 576/06 в
розмірі 40 813,10 грн.

Державним податковим органом було
проведено невиїзну документальну
перевірку дотримання вимог
податкового законодавства з питання
нарахування податку на доходи фізичних
осіб з доходів отриманих позивачем за
період з 01.01.2006 по 31.12.2006, оформленою
актом від 29.08.2008 № 5375/17-01/НОМЕР_2, та
встановлено порушення позивачем пп.
4.3.18 п. 4.3 ст. 4, пп. 9.6.2 п. 9.6 ст. 9 Закону
України від 22.05.2003 № 889-IV "Про податок з
доходів фізичних осіб" (втратив
чинність з 01.01.2011), що, на думку
контролюючого органу, полягало у
несплаті податку з доходів фізичних
осіб з доходу отриманого від продажу
майнових прав на підставі договорів
від 07.06.2006 № 90/06 та від 23.06.2006 № 576/06.
Висновок податкового органу щодо
допущеного позивачем порушення
мотивовано тим, що пільга, передбачена
пп. 4.3.18 п. 4.3 ст. 4 Закону № 889-IV,
поширюється лише на частину доходу,
отриманого позивачем внаслідок
продажу майнового паю у частині, що
складається з приватизаційного
майнового сертифікату власника паю - 0,30
грн. (4,27%), а тому розрахунок суми
податку з доходів фізичних осіб, що
підлягає сплаті до бюджету податковим
органом розраховано з урахуванням
передбаченої пільги, тобто з суми
доходу, що оподатковується, виключено
суму приватизаційного майнового
сертифікату власника паю.

На підставі вказаного акту перевірки
державним податковим органом прийнято
оспорюване позивачем податкове
повідомлення від 09.02.2009 № , яке за
результатами неодноразового
адміністративного оскарження залишено
без змін та, з метою доведення
граничних строків сплати
донарахованого податкового
зобов'язання, ухвалено оскаржувані
податкові повідомлення від 06.03.2009 №
/1, від 07.05.2009 № /2, від 09.06.2009 №
/3.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції цілком погодився з
зазначеною вище позицією Державної
податкової інспекції. Натомість суд
апеляційної інстанції зазначену
позицію не підтримав та, скасовуючи
рішення суду першої інстанції, дійшов
висновку, що відповідно до пп. 4.3.18 п. 4.3
ст. 4 Закону № 889-IV податкова пільга
поширюється на весь дохід отриманий
позивачем від продажу майнового паю.

Проте колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що вищезазначені рішення судів першої
та апеляційної інстанції не
ґрунтується на нормах чинного
законодавства з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, згідно довідки Відкритого
акціонерного товариства "Київський
завод безалкогольних напоїв "Росинка"
від 27.03.2007 № 175 сума первинного паю
ОСОБА_4 станом на 31.12.1993 становила 702 242,00
крб. (7,02 грн.) і була сформована за
рахунок: внеску власних коштів 45 000 крб.
(0,45 грн.), приватизаційного майнового
сертифікату неповнолітніх дітей 30 000,00
крб. (0,30 грн.), приватизаційного
майнового сертифікату власника паю 30 000
крб. (0,30 грн.), розподілу вартості майна,
придбаного в умовах оренди 91 952,00 крб.
(0,92 грн.), розподілу прибутку,
направленого на викуп заводу при
приватизації 505 290,00 крб. (5,05 грн.). На
момент відчуження майнових прав, з
урахуванням внеску з дивідендів (996,68
грн.), розподілу прибутку (93 153,95 грн.) та
індексації основних засобів (31 414,21 грн.)
та викупу частки паю заводом "Росинка"
27.12.2002 (-1500,00 грн.) персональний пай
позивача на дату відчуження становив 124
171,86 грн.

Відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону № 889-IV
загальний річний оподатковуваний
дохід складається з суми загальних
місячних оподатковуваних доходів
звітного року, а також іноземних
доходів, одержаних протягом такого
звітного року.

За змістом підпункту "б" пп. 9.6.8 п. 9.6 ст. 9
Закону № 889-IV не підлягає оподаткуванню
та не включається до складу загального
річного оподатковуваного доходу,
зокрема, дохід, отриманий платником
податку від продажу інвестиційних
активів у випадку, визначеному пп. 4.3.18
п. 4.3 ст. 4 цього Закону (сума доходу,
отриманого платником податку
внаслідок відчуження акцій (інших
корпоративних прав), одержаних ним у
власність в процесі приватизації в
обмін на приватизаційні сертифікати,
отримані ним відповідно до закону).

Відповідно до абз. 4 пп.9.6.8 п.9.6 ст.9
Закону № 889-IV у випадках, визначених
підпунктами "а" і "б" цього підпункту,
платник податку не включає до
розрахунку загального фінансового
результату операцій з інвестиційними
активами суму таких доходів та витрат
на придбання таких інвестиційних
активів.

Аналіз наведених законодавчих
положень дає підстави для висновку про
те, що від оподаткування звільняється
лише дохід від продажу інвестиційних
активів, які припадають на частку в
статутному фонді емітента, яка
сформована за рахунок приватизаційних
майнових сертифікатів. При цьому
вартісне збільшення інвестиційного
активу (пакету акцій чи майнового паю)
платника податку в майбутньому в
результаті юридичних фактів, які не
змінюють пропорцію його персонального
паю до статутного фонду (загальної
вартості майнового паю) емітента, не
має впливати на співвідношення
пільгової частки такого платника,
дохід від продажу якої не включається
до складу загального річного
оподатковуваного доходу, та частки,
дохід від продажу якої включається до
оподатковуваного доходу з його
зменшенням на вартість витрат на
придбання такої частки.

Відповідно до Положення про порядок
видачі приватизаційних майнових
сертифікатів, затвердженого наказом
Національного банку України від 02.12.1994
№ 204, та постанови Кабінету Міністрів
України від 25.11.1992 № 655 "Про випуск в
обіг приватизаційних майнових
сертифікатів" (чинних на момент
проведення приватизації) одна особа
могла одержати один приватизаційний
майновий сертифікат. Таким чином,
вживання у пп. 4.3.18 п. 4.3 ст. 4 Закону № 889-IV
цього терміна у множині в сукупності з
тим, що термін "платник податку"
вживається в однині, дає підстави
стверджувати, що передбачена цим
Законом пільга поширюється і на
оподаткування доходу, одержаного в
результаті продажу паю еквівалентного
частці, яка приходиться і на
приватизаційний майновий сертифікат
неповнолітньої дитини.

Також необхідно зазначити, що до
оподатковуваного доходу включається і
пропорційне збільшення вартості
часток внаслідок індексації основних
засобів, що передбачено пп. 8.3.3 п.8.3 ст.8
Закону України від 28.12.1994 № 334/94-ВР "Про
оподаткування прибутку підприємств"
(чинного на момент виникнення спірних
відносин), відповідно до якого
платникам податків всіх форм власності
надано право застосовувати щорічну
індексацію балансової вартості груп
основних фондів та нематеріальних
активів. Частка доходу, яка не
включається до оподатковуваного
доходу від продажу паю, складається,
зокрема, з вартості приватизаційних
майнових сертифікатів, збільшеної за
рахунок індексації.

Аналогічно, збільшення статутного
фонду емітента на сукупну номінальну
вартість нарахованих дивідендів
збільшує вартість частки окремого
платника. При цьому відбувається
пропорційне збільшення обох часток - як
тієї, дохід від продажу якої не входить
до складу оподатковуваного доходу, так
і тієї, вартість придбання якої є
витратами платника та на суму яких має
зменшуватися оподатковуваний дохід.

Окрім того, п. 9.6 ст. 9 Закону № 889-IV
врегульовано особливості
оподаткування інвестиційного
прибутку.

Зокрема, відповідно до пп. 9.6.2 п. 9.6 ст. 9
зазначеного вище Закону інвестиційний
прибуток розраховується як позитивна
різниця між доходом, отриманим
платником податку від продажу окремого
інвестиційного активу, та його
вартістю, що розраховується виходячи з
суми витрат, понесених у зв'язку з
придбанням такого активу, з
урахуванням норм підпункту 9.6.4 цього
пункту.

Враховуючи вищезазначене, суди не дали
правової оцінки тому, чи є у розумінні
згаданих приписів витратами платника
податку такі джерела збільшення
майнового паю, як: розподіл вартості
майна, придбаного на умовах оренди;
розподіл прибутку, направленого на
викуп заводу; розподіл прибутку заводу,
оскільки в основі зазначених джерел
лежить трудовий вклад власників
майнових паїв.

Крім того, як вбачається із рішення від
07.05.2009 про результати розгляду
повторної скарги на оскаржуване
податкове повідомлення від 09.02.2009 №
Державною податковою
адміністрацією у м. Києві було
зазначено про ненадання документів, що
підтверджують витрати понесені на
придбання первинного паю (внесок
власних коштів) у сумі 0,45 грн. (а.с.30), що,
як вбачається з матеріалів справи,
призвело до неврахування зазначених
коштів до складу оподаткованого доходу
на який поширюється податкова пільга.
Проте зазначене не було досліджено
судами та не надано вказаній обставині
правової оцінки, як не надано такої
оцінки і щодо поширення податкової
пільги на внесок власних коштів, за
рахунок яких було сформовано первинний
пай позивача.

Зазначене свідчить про порушення
судами вимог ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якою передбачено, що судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, а
обґрунтованим - рішення, ухвалене судом
на підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
судові рішення підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи
необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду та
вирішення спору по суті і, в залежності
від встановленого, правильно визначити
норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Деснянському районі м.
Києва задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.10.2010 по
справі № 2а-9152/09/2670 скасувати, а
матеріали справи направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, крім як з
підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко