Справа № 2а-916/12
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/6826/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.,

Загороднього
А.Ф.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22 січня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Богунської районної
ради м.Житомира про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

встановила:

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Богунської районної ради м.Житомира
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Богунського районного суду
м. Житомира від 03 грудня 2012 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано
неправомірними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Богунської районної ради м.Житомира.
Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Богунської районної ради м.Житомира
вирішити питання про надання статусу
інваліда війни шляхом видачі
посвідчення інваліда війни III групи
ОСОБА_2 на підставі наданих нею
документів.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22 січня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нову постанову
про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 22 січня 2013 року скасувати, та
залишити в силі постанову Богунського
районного суду м. Житомира від 03 грудня
2012 року.

Перевіривши наведені доводи в
касаційній скарзі, рішення судів щодо
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії (посвідчення
серії НОМЕР_1) та інвалідом 3 групи
захворювання, пов'язаного з роботами по
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи (довідки до актів огляду
МСЕК серії 10 АААБ 238451, експертний
висновок № 6306 від 04 жовтня 2000 року).

Згідно довідки виданої Житомирською
обласною лікарнею вбачається, що
ОСОБА_2 27 травня 1986 року була відряджена
по санітарній авіації в с. Липкі Романи
Овруцького району для надання допомоги
важко хворій, зі змісту виписки з
наказу №45 від 03 лютого 1987 року
вбачається, що ОСОБА_2 - врач кардіолог,
відряджена в Овруцький район для
надання допомоги в проведенні
диспансеризації населення з 17 лютого
1987 на два тижні.

ОСОБА_2 звернулась до відповідача з
питання встановлення йому статусу
інваліда війни, проте отрималав
відмову від 28 вересня 2012 року № Д-248 з
посиланням на те, що необхідно надати
документальне підтвердження, що вона
брала участь у складі формувань
Цивільної оборони.

Не погоджуючись з відмовою
відповідача, позивач звернувся до суду
з проханням, надати статус інваліда
війни.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
має право та достатні підстави для
надання статусу інваліда війни.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
приймаючи нове рішення про відмову в
задоволенні позову, виходив з того, що
надані ОСОБА_2 документи не
підтверджують її участі у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у складі невоєнізованих формувань
Цивільної оборони.

Однак, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не може
погодитись з такими висновками судів
попередніх інстанцій, оскільки рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
прийняті по недостатньо з'ясованим і
перевіреним обставинам справи, що
мають значення для її правильного
вирішення, з огляду на наступне.

Згідно статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову. Доказування правомірності
рішення, означає також і доказування
фактичних обставин, за яких може бути
прийнято відповідне рішення.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 є постраждалою
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1, виданого
Житомирською обласною держаною
адміністрацією від 24 січня 2012 року.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" до
ветеранів війни належать: учасники
бойових дій, інваліди війни, учасники
війни.

Вимогами пункту 9 частини 2 статті 7
вищевказаного Закону, передбачено, що
до інвалідів війни належать також
інваліди з числа: осіб, залучених до
складу формувань Цивільної оборони,
які стали інвалідами внаслідок
захворювань, пов'язаних з ліквідацією
наслідків Чорнобильської катастрофи.

Експертним висновком від 04 жовтня 2000
року № 6306 встановлено, що захворювання
позивача пов'язане з роботами по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Положенням про Цивільну оборону СРСР,
затвердженого постановою КПРС і Ради
Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року №
1111, та Положенням про невоєнізовані
формування ЦО СРСР, затвердженого
наказом начальника ІДО СРСР від 06
червня 1975 року № 90, формування ЦО, в
тому числі -невоєнізовані,
створювались для виконання заходів по
ліквідації аварій, катастроф,
стихійних лих, великих пожеж, та їх
наслідків, а також при ліквідації
аварій, катастроф, стихійних сил,
великих пожеж, та їх наслідків, а також
при застосуванні засобів масового
ураження (у воєнний час), захисту і
організації життєзабезпечення
населення. Завдання щодо викання
завдань виробничого характеру на них
не покладалися та не покладаються.

Разом з тим, судами першої та
апеляційної інстанцій при винесенні
рішень не було взято до уваги та не
встановлено чи приймав позивач участь
в ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у складі формувань
Цивільної оборони, та чи наявне
документальне підтвердження участі у
таких формуваннях. Також судами не було
встановлено чи відносився до завдань
Цивільної оборони характер
виконуваних позивачем робіт.

Отже, приймаючи рішення у даній справі,
суди першої та апеляційної інстанцій
не в повній мірі встановили обставини,
які мають значення для справи, їх
юридичну оцінку, а також не дали оцінку
всім доказам, з яких суди виходили при
прийнятті рішення.

Вказані порушення норм матеріального
та процесуального права не можуть бути
усунені судом касаційної інстанції з
урахуванням положень статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства щодо
відсутності можливості досліджувати
докази, встановлювати та визнавати
доведеними обставини, що не були
встановлені в судових рішеннях, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, що відповідно до
вимог статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування судових
рішень і направлення справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Богунського районного суду
м. Житомира від 03 грудня 2012 року та
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 22 січня 2013
року у справі за позовом за позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Богунської районної ради м.Житомира
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії -
скасувати.

Справу направити на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І. Гаманко

А.Ф. Загородній