Справа № 826/15123/13-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О.,
розглянувши у порядку письмового
провадження в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Вітал і К» на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 22.01.2014 року у справі за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від 29
квітня 2013 року № , № та №
,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
22.01.2014 року у позові відмовлено
повністю.

Позивач в апеляційній скарзі просить
скасувати постанову від 22.01.2014 року,
оскільки вважає, що матеріали справи не
відповідають висновкам суду, а також,
що суд першої інстанції порушив норми
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з матеріалами справи, ДПІ у
Дарницькому районі м. Києва проведена
планова виїзна перевірка позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01 січня 2010
року по 31 грудня 2012 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01
січня 2010 року по 31 грудня 2012 року.

За наслідками перевірки складено акт
перевірки № 1708/2240/31837627 від 11.04.2013 року.

В Акті перевірки зафіксовано порушення
ПП «Вітал і К», зокрема: пп. 3.1.1, п. 3.1
статті 3, п. 4.1 статті 4, пп. 7.4.5, п. 7.4, пп.
7.2.3, п. 7.2, пп. 7.3.1, п. 7.3 статті 7 Закону
України «Про податок па додану
вартість», п. 185.1 статті 185, п. 198.1, п. 198.3,
п. 198.4, п. 198.6 статті 198, статті 201
Податкового кодексу України, внаслідок
чого позивачем було занижено суму ПДВ,
що підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет всього на суму 324 462, 00 грн; п.п.
5.3.9 п. 5.3 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
внаслідок чого було занижено податок
на прибуток всього на 348 015, 00 грн; п. 2.3.
статті 2 Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, затвердженою постановою
правління Національного банку України
від 15 грудня 2004 року за № 637 та
перевищено граничну суму готівкового
розрахунку в касі на загальну суму 2
490 000, 00 грн.

На підставі висновків акту перевірки 29
квітня 2013 року прийняті наступні
податкові повідомлення-рішення:

- № , яким було збільшено суму
грошового зобов'язання позивача по
податку на додану вартість за
перевіряємий період в сумі 324 462, 00 грн
та нараховані штрафні санкції в сумі 80
592, 00 грн;

- № , яким ПП «Вітал і К» було
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку на прибуток приватних
підприємств в сумі 348 015, 00 грн та
нараховані штрафні санкції в сумі 84 814,
00 грн;

- № , яким до позивача було
застосовано суму штрафних санкцій у
розмірі 4 980 000, 00 грн.

За результатами адміністративного
оскарження податкові
повідомлення-рішення залишені без
змін, а скарги ПП «Вітал і К» - без
задоволення.

Позивач, вважаючи свої права
порушеними, звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
позові, дійшов висновку, що за
відсутності факту придбання послуг або
в разі якщо придбані послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку, відповідні суми не можуть
включатися до складу валових витрат та
податкового кредиту з податку на
додану вартість, навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів,
податкових накладних, виданих
зареєстрованими платниками податку на
додану вартість. Водночас що
стосується перевищення граничної суми
готівкового розрахунку в касі, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
ПП «Вітал і К» порушено зазначене
положення постанови Правління
Національного банку України, а тому
вірною є позиція податкового органу
про перевищення ПП «Вітал і К»
граничної суму готівкових розрахунків
на суму 2 490 000, 00 грн.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на таке.

За змістом п.5.1 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
валові витрати виробництва та обігу -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 названого
Закону не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Згідно пп.5.4.4 п.5.4 ст.5 названого Закону
до валових витрат включаються: витрати
платника податку на проведення
передпродажних та рекламних заходів
стосовно товарів (робіт, послуг), що
продаються (надаються) такими
платниками податку. Витрати на
організацію прийомів, презентацій і
свят, придбання і розповсюдження
подарунків, включаючи безоплатну
роздачу зразків товарів або безоплатне
надання послуг (виконання робіт) з
рекламними цілями, але не більше двох
відсотків від оподаткованого прибутку
платника податку за попередній звітний
(податковий) рік.

Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків,
сплачених (нарахованих) платником
податків у звітному періоді у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг),
вартість яких відноситься до складу
валових витрат виробництва (обігу) та
основних фондів чи нематеріальних
активів, що підлягають амортизації.

Не дозволяється включення до
податкового кредиту будь-яких витрат
по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт
(послуг) - актом прийняття робіт (послуг)
чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт (послуг).

Згідно пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 названого Закону
не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу України
встановлено, що не включаються до
складу витрат: витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Витрати для цілей визначення
податкового кредиту мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. Положеннями п. 198.2
Податкового кодексу України
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати податку за податковими
зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8
статті 187 цього Кодексу, а для операцій
з постачання послуг нерезидентом на
митній території України - дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно із п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.6 ст. 201 Податкового кодексу
України встановлено, що податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Отже, податкова
накладна є документом, який
підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у
ціні товару.

Відповідно до п. 198.6 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог
статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Правові наслідки у вигляді виникнення
права платника податку на формування
витрат та податкового кредиту з ПДВ
наступають лише у разі реального
(фактичного) вчинення господарських
операцій з придбання
товарів/робіт/послуг, що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають економічному змісту,
відображеному в укладених платником
податку договорах, а не лише оформлення
відповідних документів або рух
грошових коштів на рахунках платників
податку.

Під час перевірки дослідженню
підлягали взаємовідносини позивача з
ПП «Дніпробізнесінвест-2000», ТОВ
«Укртех-Сервіс», ТОВ «Екобудгруп», ТОВ
«КПД Групп», ТОВ «Декос Альянс», ТОВ
«Мегаполіс Техбуд», ТОВ «Укрстрой
Гідравліка», ТОВ «Розетка. УА», ТОВ «БСК
«Барельєф», ТОВ «Селлбілд», ТОВ «Сервіс
Ком», ПП «УБК «Будтехсервіс».

За умовами договору № 03/11 від 10
листопада 2009 року, TOB
«Дніпробізнесінвест-2000» надано
позивачу послуги підряду по виконанню
будівельно-монтажних робіт на об'єкті:
«Напівпідземна автостоянка в кварталі
вулиць Лебедева - Кумача та Землячки»,
що знаходяться за адресою: м. Київ,
Соломянський район, вул. Лебедева
Кумача, 5.

Відповідно до договору № 04/11 від 27
листопада 2009 року TOB
«Дніпробізнесінвест-2000» позивачу
надано послуги підряду по виконанню
будівельних та ремонтних робіт на
об'єкті: «Торгівельно-діловий та
офісно-житловий комплекс на перетині
вулиць проспекту Перемоги та вул.
Індустріальної», що знаходяться за
адресою: м. Київ, Солом'янський район,
вул. Гетьмана, 1. Даний договір укладено
на виконання позивачем зобов'язань за
договором підряду № 06/12 від 03 грудня 2009
року, укладеного між позивачем
(Підрядник), TOB «Інмар Плюс» (Інвестор)
та TOB «Київська фінансова будівельна
компанія» (Замовник).

Відповідно до договору № 28/01-10 від
28.01.2010, TOB «КПД ГРУПП» зобов'язується
виконати роботи згідно кошторису та
проектної документації на об'єкті
«Торгівельно-діловий та
офісно-житловий комплекс на перетині
вулиць проспекту Перемоги та вул.
Індустріальної», що знаходяться за
адресою: м. Київ, Солом'янський район,
вул. Гетьмана, 1. Між позивачем та TOB
«Селлбілд» 11 лютого 2010 року було
укладеного договір № 06/10, згідно
якого TOB «Селлбілд» зобов'язувалося
виконати монтажно-ремонтні роботи на
об'єкті: Торгівельно-діловий та
офіно-житловий комплекс па перетині
вулиць проспекту Перемоги та вул.
Індустріальної», що знаходяться за
адресою: м. Київ, Соломянський район,
вул. Гетьмана, 1.

03 вересня 2009 року між позивачем та TOB
«Укртех-Сервіс» укладеного договір
підряду № 12/09, згідно якого TOB
«Укртех-Сервіс» зобов'язувалося
виконати роботи згідно кошторису
проектної документації на об'єкті:
«Торгівельно-діловий та
офісно-житловий комплекс на ретині
вулиць проспекту Перемоги та вул.
Індустріальної», що знаходяться за
адресою: м. Київ, Солом'янський район,
вул. Гетьмана, 1.

Між позивачем та TOB «Екобудгруп» 05
травня 2010 року укладено договір на
виконання ремонтних робіт № ЕК-5-5/1,
відповідно до якого «ТОВ «Екобудгруп»
зобов'язувалося виконати ремонтні
роботи в будинках на житлово-офісному
комплексі, що знаходяться за адресою: м.
Київ, вул. Гетьмана, 1А, 1Б, 1В.

Дані договори також було укладено в
рамках виконання позивачем зобов'язань
за договором підряду № 06/12 від 03 грудня
2009 року.

Між позивачем та ПП «УБК
«Будтехносервіс» 30 липня 2012 року
укладено договір № 3012, згідно якого ПП
«УБК «Будтехносервіс» зобов'язується
виконати будівельні роботи на об'єкті:
«Бізнес центр з надбудованими офісними
приміщеннями (III черга будівництва)», що
знаходиться за адресою: перетин
проспекту П. Тичини та Дніпровської
набережної в Дніпровському районі м.
Києва. Даний договір укладено
позивачем в межах виконання своїх
зобов'язань по договору підряду №
3-03/Б-09 від 03 березня 2009 року, за яким
позивач, як підрядна організація,
здійснював будівництво об'єкту:
«Бізнес центр з надбудованими офісними
приміщеннями (III черга будівництва)», що
знаходиться за адресою: перетин
проспекту П. Тичини та Дніпровської
набережної в Дніпровському районі м.
Києва.

Згідно з рахунком-фактурою № 120714 від 12
липня 2011 року ПП «Вітал і К» оплатило TOB
«Декос Альянс» послуги на оплату
виносної площадки для приймання
будівельних матеріалів.

Згідно з рахунком-фактурою № СФ-0000068
від 24 листопада 2011 року ПП «Вітал і К»
оплатило TOB «Мегаполіс Техбуд»
постачання будівельних матеріалів.

Відповідно до рахунку - фактури № 00000064
від 24 червня 2011 року позивач оплатив
поставлені TOB «Укрстрой Гідравліка»
будівельні матеріали (брус).

Окрім того, позивачем придбано у ТОВ
«Розетка. УА» офісну техніку (ноутбуки,
принтер, миші для ноутбуків), що
підтверджується рахунком-фактурою №
СФ-0019443 від 21 січня 2011 року на оплату
офісної техніки.

В межах виконання договору № 01-06/12 від 07
червня 2012 року TOB «БСК «Барельєф»
надано позивачу послуги підряду по
виконанню робіт з улаштування фасаду з
утепленням стін на об'єкті: «Надбудова
напівпідземної автостоянки для
розміщення об'єктів
соціально-побутового призначення та
організації майданчиків для мешканців
будинку, розташованої за адресою: м.
Київ, Солом'янський район, вул. Лебедева
Кумача, 5.

Відповідно до рахунків-фактур №
СФ-000020901 від 02 вересня 2010 року та №
СФ-000250803 від 25 серпня 2010 року позивач
оплатив товар (безконтактна карта),
поставлений TOB «Сервіс Ком».

Сплачені за вказаними зобов'язаннями
кошти були включені позивачем до
валових витрат та податкового кредиту
з податку на додану вартість
відповідних звітних періодів, що
перевірялись органом доходів і зборів.

При цьому, позивачем на підтвердження
своєї позиції надано суду акти
прийому-передачі виконаних
будівельних робіт, довідки про
вартість виконаних робіт, кошториси,
договірні ціни, акти виконаних робіт,
рахунки-фактури, оборотно-сальдові
відомості, податкові накладні,
банківські виписки, податкові
декларації на підтвердження
фактичного здійснення господарських
операцій.

Водночас суд апеляційної інстанції для
надання обґрунтованої оцінки
матеріалам справи, вважає за необхідне
взяти до уваги інформацію, наведену в
Акті перевірки.

Зокрема, постановою Святошинського
районного суду м. Києва № 1/2608/324/12 від
20.03.2012 встановлено, що контрагента
позивача ПП «TOB
«Дніпробізнесінвест-2000» створено з
метою прикриття незаконної діяльності.

Актом ДПІ у Печерському районі м. Києва
від 25.04.2012 № 974/22-3/35140833 фактично
підтверджено неправомірність
формування податкового кредиту
контрагентом позивача - TOB «КПД ГРУПП».

Актом ДПІ у Печерському районі м. Києва
від 26.01.2012 № 28/23-10/37505731 встановлено, що
контрагент позивача - ТОВ «Декос
Альянс» здійснював діяльність,
спрямовану на здійснення операцій,
пов'язаних з наданням податкової
вимоги третім особам.

Окрім того, матеріалами справи
підтверджується неправомірне
формування податкового кредиту по
ланцюгу контрагентів - ТОВ «Мегаполіс
Техбуд», ТОВ «Укрстрой Гідравліка»,
ТОВ «Розетка. УА», ТОВ «БСК «Барельєф»,
ТОВ «Селлбілд», ТОВ «Сервіс Ком», ПП
«УБК «Будтехсервіс».

Таким чином, оскільки вказаними
доказами підтверджується неправомірне
формування позивачем витрат та
податкового кредиту, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про відмову у позові в частині
скасування податкових-повідомлень
рішень від 29 квітня 2013 року: № ,
яким було збільшено суму грошового
зобов'язання позивача по податку на
додану вартість та № , яким
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку на прибуток приватних
підприємств.

Водночас що стосується правомірності
прийняття відповідачем податкового
повідомлення-рішення № , яким до
позивача було застосовано суму
штрафних санкцій у розмірі 4 980 000, 00
грн за порушення норм з регулювання
обігу готівки, суд апеляційної
інстанції зазначає наступне.

Згідно з матеріалами справи, за
договором № 1705 від 31.05.2011 ПП «Вітал і К»
надало ОСОБА_3 поворотну фінансову
безвідсоткову допомогу (позику) в
розмірі 1 660 000 грн, що підтверджується
видатковим касовим ордером.

Як встановлено органом доходів і
зборів, ОСОБА_3 21 серпня 2008 року
зареєстрована в Ірпінській ОДПІ
Київської області ДПС як суб'єкт
підприємницької діяльності.

Водночас ПП «Вітал і К», згідно
видаткових касових ордерів від 30
серпня 2011 року, від 31 серпня 2011 року
видані кошти в сумі 480 000, 00 грн та 380 000, 00
грн відповідно, ОСОБА_4 на підставі
договору доручення № 38 від 29.08.2011 року.

Органом доходів і зборів встановлено,
що ОСОБА_4 є також фізичною
особою-підприємцем, яка 15 березня 2010
року зареєстровалася в Жовтневій МДПІ
м. Маріуполя Донецької області ДПС як
суб'єкт підприємницької діяльності.

Матеріалами справи підтверджується
відображення в касовій книзі ПП «Вітал
і К» вказаних операцій.

Відповідно до п. 2.3 статті 2 постанови
Правління Національного банку України
від 15 грудня 2004 року № 637 «Про
затвердження Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні», гранична сума готівкового
розрахунку одного підприємства
(підприємця) з іншим підприємством
(підприємцем) протягом одного дня за
одним або кількома платіжними
документами встановлюється
відповідною постановою Правління
Національного банку України. Платежі
понад зазначену граничну суму
проводяться виключно в безготівковій
формі. Кількість підприємств
(підприємців), з якими здійснюються
розрахунки, протягом дня не
обмежується.

Зазначені обмеження стосуються також
розрахунків готівкою між
підприємствами в оплату за товари, що
придбані на виробничі (господарські)
потреби за рахунок коштів, одержаних за
корпоративними спеціальними
платіжними засобами.

У разі здійснення підприємствами
готівкових розрахунків з іншими
підприємствами (підприємцями) понад
установлену граничну суму, кошти в
розмірі перевищення встановленої суми
розрахунків додаються до фактичних
залишків готівки в касі на кінець дня
платника готівки одноразово в день
здійснення цієї операції, з подальшим
порівнянням одержаної розрахункової
суми із затвердженим лімітом каси.

Як вбачається з матеріалів справи,
договір доручення № 38 від 29.08.2011 року та
договір № 1705 від 31.05.2011 поворотної
фінансової безвідсоткової допомоги
(позики) за своєю правовою природою є
договорами безпроцентної позики, а
правовідносини, які виникають на
підставі цих договорів, регулюються у
тому числі Цивільним кодексом України.

Згідно зі ст. 1048 Цивільного кодексу
України договір позики вважається
безпроцентним, якщо:

1) його укладено між фізичними особами
на суму, яка не перевищує
п'ятдесятикратного розміру
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, і він не пов'язаний із
здійсненням підприємницької
діяльності хоча б однією із сторін;

2) позичальникові передано речі,
визначені родовими ознаками.

З наведених норм вбачається, що при
укладенні договору безпроцентної
позики, у договорі має бути зазначене
цільове використання коштів, що не
пов'язане зі здійсненням
підприємницької діяльності. Всупереч
цій вимозі, у даних договорах відсутнє
положення щодо мети використання
грошових коштів, що видані ОСОБА_3 та
ОСОБА_4. При цьому, докази на які цілі
були використані отримані кошти у
справі також відсутні.

Водночас суд апеляційної інстанції не
заперечує проти доводів апелянта, що не
дивлячись на статус ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як
суб'єктів підприємницької діяльності,
їх правомочності як фізичних осіб,
даним статусом фізичних
осіб-підприємців не можуть бути
обмежені.

Проаналізувавши та оцінивши наведені
докази, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції та вважає, що орган доходів і
зборів правомірно застосував штрафні
санкції за порушення позивачем норм з
регулювання обігу готівки.

Таким чином встановивши, що судове
рішення ухвалене судом першої
інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для скасування
постанови Окружного адміністративного
суду м. Києва від 22.01.2014 року не вбачає.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, п. 2 ч. 1 ст.
197, ст.ст. 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Вітал і К» залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
22.01.2014 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.