Справа № 2а-9299/10/2/0170
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/44562/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Островича С.Е.

Рибченка А.О.

при секретарі судового засідання:
Мосійчук І.М.,

розглянувши касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим

на ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17.05.2011 року

та постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 19.11.2010 року

по справі № 2а-9299/10/2/0170

за позовом Державної податкової
інспекції у місті Сімферополі
Автономної Республіки Крим

до Приватного підприємства «Евро-Дг»

та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вітмет»

про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
місті Сімферополі Автономної
Республіки Крим звернулась до суду з
позовною заявою до Приватного
підприємства «Евро-Дг» та Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вітмет»
про стягнення 7141200,00 гривень.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 19.11.2010 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 17.05.2011 року
у даній справі відмовлено у
задоволенні позовних вимог з огляду на
їх безпідставність.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 02 квітня 2004 року між
Приватним підприємством «Евро-ДГ» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Вітмет» був
укладений договір № 02/04-01 купівлі -
продажу, предметом якого є придбання
останнім металобрухту та проведення
оплати його вартості в номенклатурі,
кількості в терміни та за цінами,
зазначеними в специфікаціях. Сторонами
загальна сума договору була визначена
10000000 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
виходили з наступних мотивів, з чим
погоджується суд касаційної інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи,
постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 24.12.2009 року
по справі №2а-6732/09/1470, залишеною без
змін ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14.07.2010 року,
спростовано висновки податкового
органу щодо визнання правочинів,
укладених ТОВ «Вітмет» з ПП «Євро-ДГ»
такими, що не спрямовані на реальне
настання правових наслідків.

Також не підтвердженим належними та
допустимими доказами є факт
нікчемності укладених відповідачами
угод та правомірність і
обґрунтованість дій податкового
органу щодо стягнення в доход держави
коштів, отриманих за правочинами,
укладеними з метою, завідомо
суперечною інтересам держави і
суспільства, з посиланням на їх
нікчемність на їх нікчемність.

Відповідно до ч.1 ст.208 ГК України якщо
господарське зобов'язання визнано
недійсним як таке, що вчинено з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, то за наявності
наміру в обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а у
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише у однієї із
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.

Оскільки податковим органом не
доведено в межах належності і
допустимості доказів здійснення
відповідачами господарських операцій
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, тому
правильними є висновки судів про
відсутність підстав для застосування
правових наслідків, передбачених ст.208
ГК України.

Відповідно до ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, суди дійшли вірного
висновку щодо відсутності підстав для
задоволення позову.

Відповідно до ст. 224 КАС України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим залишити без задоволення.

Ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 17.05.2011 року та постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 19.11.2010 року по
справі № 2а-9299/10/2/0170 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписОстрович С.Е. підписРибченко А.О.

Ухвала складена у повному обсязі 26.02.2014
р.