Справа № 2а-9967/10/2670
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/83647/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Малиніна В.В. (доповідач), Ситникова О.Ф.,
Черпака Ю.К.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги Головного
управління Міністерства України з
питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи в
місті Києві на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 02
березня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 листопада 2011 року по справі за
позовом Головного управління
Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи в місті
Києві до Контрольно - ревізійного
управління в місті Києві про визнання
нечинною вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2010 року Головне управління
Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи в м. Києві
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Контрольно - ревізійного управління в
м. Києві про визнання нечинною та
скасування вимоги № 26-06-14-14/2205 від 14.04.2010
року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
02.03.2011 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.11.2011 року,
у задоволені позову відмовлено.

Вказуючи, на допущені судами, на
думку позивача, неповне з'ясування
обставин, які мають значення у справі,
та порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
просить їх скасувати та задовольнити
позов.

У свою чергу, відповідач, надіслав
письмові заперечення на касаційну
скаргу, просить її вимоги залишити без
задоволення.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судами, відповідно до п.
1.2.1.1 плану роботи
Контрольно-ревізійного управління в м.
Києві на І квартал 2010 року, п. 11 Порядку
проведення інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.2006 року № 550
та на підставі направлень на
проведення ревізії, виданих
начальником КРУ в м. Києві від 22.01.2010
року № 160-165 та № 310, № 456
співробітниками відповідача проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності позивача за період з 01.01.2007
року по 01.01.2010 рік, про що повідомлено
позивача листом від 22.12.2009 року №
26-06-14-14/9238.

За результатами перевірки 16.03.2010
року складено акт № 06-30/258. На підставі
акту ревізії фінансово-господарської
діяльності № 06-30/258 відповідачем було
направлено позивачу вимогу від 14.04.2010
року № 26-06-14-14/2205 про вжиття заходів по
відшкодуванню порушень.

Відповідно до ст. 2 Закону України
«Про державну контрольно-ревізійну
службу в Україні», головним завданням
державної контрольно-ревізійної
служби є здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною контрольно -
ревізійною службою через проведення
державного фінансового аудита,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

Інспектування здійснюється у формі
ревізії та полягає у документальній і
фактичній перевірці певного комплексу
або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

Стаття 11 вказаного Закону визначає
поняття планової ревізії, до якої
відноситься ревізія у підконтрольних
установах, яка передбачена у плані
роботи органу державної
контрольно-ревізійної служби і
проводиться за місцезнаходженням
такої юридичної особи чи за місцем
розташування об'єкта права власності,
стосовно якого проводиться така
планова виїзна ревізія.

Умови та порядок проведення
перевірки Контрольно-ревізійного
управління визначені Порядком
проведення інспектування державною
контрольно-ревізійною службою, який
затверджено Постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року N
550 та Порядком планування
контрольно-ревізійної роботи органами
державної контрольно-ревізійної
служби, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 08.08.2001
року № 955.

Відповідно до п.п.45, 46 Порядку
«Проведення інспектування державною
контрольно-ревізійною службою»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 550 від 20.04.2006 року у
міру виявлення ревізією порушень
законодавства посадові особи служби,
не чекаючи закінчення ревізії, мають
право усно рекомендувати керівникам
об'єкта контролю невідкладно вжити
заходів для їх усунення та запобігання
у подальшому. Якщо вжитими в період
ревізії заходами не забезпечено повне
усунення виявлених порушень, органом
служби у строк не пізніше ніж 10 робочих
днів після реєстрації акта ревізії
надсилається об'єкту контролю письмова
вимога щодо усунення виявлених
ревізією порушень законодавства із
зазначенням строку зворотного
інформування. Про усунення виявлених
ревізією фактів порушення
законодавства цей об'єкт контролю у
строк, визначений вимогою про їх
усунення, повинен інформувати
відповідний орган служби з поданням
завірених копій первинних, розпорядчих
та інших документів, що підтверджують
усунення порушень.

У відповідності до листа - вимоги
від 14.04.2010 року № 26-06-14-14/2205 в ході
ревізії, встановлено порушення вимог
Постанови Кабінету Міністрів України
від 23.04.1999 року № 663 «Про норми
відшкодування витрат на відрядження в
межах України та за кордон» та п.1.5
наказу МНС України від 28.11.2007 року № 812
Головним управлінням, в період з 11.01.2008
року по 01.06.2008 року зайво виплачено
добових учасникам спортивних змагань
та навчально-тренувальних зборів в
сумі 5630 грн. Також відповідачем
встановлено, що внаслідок прийнятих
МНС України управлінських рішень, а
саме наказів від 19.12.2002 року № 331 та від
19.05.2004 року № 222, Головним управлінням в
період з 01.01.2007 року по 10.01.2008 року
виплачено добових учасникам
спортивних змагань та
навчально-тренувальних зборів за
нормами, що не погоджені Міністерством
фінансів України та перевищують
встановлені Постановою № 663 на
загальну суму 7770 грн.

Пунктом 1 Постанови № 663
встановлено для працівників
підприємств, установ та організацій
усіх форм власності (крім державних
службовців та осіб, які направляються у
відрядження підприємствами,
установами та організаціями, що
повністю або частково утримуються
(фінансуються) за рахунок бюджетних
коштів) граничні норми добових витрат.
У разі коли до рахунків на оплату
вартості проживання у готелях не
включаються витрати на харчування, для
відряджень у межах України добові
складають - 30 гривень.

Відповідно до вимог п.11 Постанови №
663 особливості направлення у
відрядження військовослужбовців, осіб
рядового і начальницького складу, які
проходять службу в Державній службі
спеціального зв'язку та захисту
інформації, органах і підрозділах
цивільного захисту, визначаються за
погодженням з Міністерством фінансів
відповідно Міністерством оборони,
Міністерством внутрішніх справ,
Службою безпеки, Службою зовнішньої
розвідки, Державним комітетом у
справах охорони державного кордону,
Головним управлінням командуючого
Національною гвардією, Управлінням
державної охорони, Міністерством з
питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи,
Адміністрацією Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації, а військовослужбовців
Державної фельд'єгерської служби при
Державному комітеті зв'язку та
інформатизації - також Державним
комітетом зв'язку та інформатизації.

Наказом МНС України 19.05.2004 року № 222
затверджена Інструкція «Про порядок
організації та проведення в органах
управління та підрозділах МНС України
спортивних змагань,
навчально-тренувальних зборів, масової
фізкультурно-оздоровчої роботи та
матеріального забезпечення учасників
цих заходів» (далі - наказ № 222), якою
визначено порядок організації та
проведення в органах управління та
підрозділах системи МНС України
спортивних змагань,
навчально-тренувальних зборів команд,
масової фізкультурно-оздоровчої та
секційної роботи, направлення на ці
заходи учасників, витрат коштів, які
виділяються згідно з кошторисами, для
матеріального забезпечення учасників
спортивних змагань.

Вказаним Наказом встановлено, що
забезпечення учасників
спортивно-масових заходів коштами на
харчування забезпечуються грошима. В
додатку 4 до наказу визначено норми
витрат на забезпечення учасників
спортивних заходів, в тому числі на
харчування під час проведення
чемпіонатів на першість МНС України
для спортсменів на харчування
нараховуються добові з коефіцієнтом 2,0,
а під час навчально-тренувальних робіт
2,2.

У зв'язку з чим позивач сплачував
спортсменам добові на харчування у
розмірі з 01.01.2007 року по 18.03.2008 року - 50
грн. та 55 грн., а з 19.03.2008 року - 60 грн. та
60,6 грн.

Згідно п. 7 Указу Президента України
Про Міністерство України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи від 28 жовтня
1996 року N 1005/96 (чинного на момент видання
Наказу № 222) МНС України в межах своїх
повноважень на основі та на виконання
законодавства України видає накази,
організовує і контролює їх виконання.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судами Наказ № 222 не
було погоджено з Міністерством
фінансів України, як того вимагає
Постанова № 663, яка має вищу юридичну
силу, ніж наказ № 222. Тому суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції вірно дійшов висновку
про відсутність підстав для його
застосування позивачем при визначені
розміру видатків на харчування для
спортсменів у розмірі вищому, ніж
передбачено Постановою № 663.

Таким чином, прийняте відповідачем
рішення за наслідками проведення
ревізії фінансово-господарської
діяльності позивача за період з 01.01.2007
року по 01.01.2010 року та відсутність
підстав для визнання протиправним та
скасування вимоги № 26-06-14-14/2205 від 14.04.2010
року про усунення порушень в частині
п.п.3 та 4.

З огляду на викладене, висновки
судів є правильними, обґрунтованими,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, зазначених висновків судів та
обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного
управління Міністерства України з
питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи в
місті Києві, - залишити без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 02
березня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 листопада 2011 року, - залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.В.Малинін

О.Ф.Ситников

Ю.К.Черпак