Справа № 2а-3465/11/0970
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року
Справа
№ 876/12933/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання
Саламахи О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційні скарги
ОСОБА_1 та Департаменту будівництва,
житлово-комунального господарства,
містобудування та архітектури
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Департаменту будівництва,
житлово-комунального господарства,
містобудування та архітектури
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації, Івано-Франківської
обласної державної адміністрації,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - ліквідаційна комісії
Головного управління регіонального
розвитку та будівництва
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації про стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2003 року позивач - ОСОБА_1
звернувся з позовом до
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації, Управління
капітального будівництва обласної
державної адміністрації про визнання
незаконними дій відповідачів щодо його
звільнення, скасування розпорядження
голови облдержадміністрації від 13.01.2003
року за №19, зобов'язання поновлення на
роботі, відшкодування моральної та
матеріальної шкоди. Із врахуванням
уточнених позовних вимог, позивач
просив стягнути з Департаменту
будівництва, житлово-комунального
господарства, містобудування та
архітектури Івано-Франківської
обласної державної адміністрації на
його користь 169 631,54 грн. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за
період з 14 січня 2003 року по 01 серпня 2005
року та зобов'язати відповідача в
термін до 7 днів, після набуття чинності
постанови, подати до суду звіт про
виконання судового рішення.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 01.08.2005 року визнано незаконним
розпорядження голови
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації №19 від 13.01.2003 року про
звільнення ОСОБА_1 з посади заступника
начальника - головного інженера
управління капітального будівництва
обласної державної адміністрації з 14
січня 2003 року, згідно пункту 1 статті 40
КЗпП України у зв'язку із скороченням
посади, та поновлено позивача на посаді
заступника начальника - головного
інженера управління капітального
будівництва обласної державної
адміністрації з 14 січня 2003 року.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 15 908,67 грн.
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу за період з 14.01.2003
року по 01.08.2005 року та 5000,00 грн.
моральної шкоди.

Відповідно до постанови апеляційного
суду Івано-Франківської області від
19.01.2006 року рішення суду першої
інстанції в частині визнання
незаконним розпорядження про
звільнення позивача з роботи та про
поновлення його з 14.01.2003 року на посаді
набрало законної сили. В іншій частині
апеляційним судом рішення змінено та
ухвалено нове рішення про стягнення з
управління капітального будівництва
Івано-Франківської
облдержадміністрації на користь
ОСОБА_1 12394,79 грн. втраченого заробітку
за час вимушеного прогулу за період з
14.01.2003 року по 01.08.2005 року та 5000,00 грн.
моральної шкоди.

У частині стягнення на користь ОСОБА_1
заробітної плати за час вимушеного
прогулу справа неодноразово
розглядалася в різних судових
інстанціях і ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
06.10.2011 року в справі №К-10904/10 касаційну
скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Скасовано постанову
Івано-Франківського міського суду від
10.09.2008 року та постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20.01.2010 року щодо стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, а справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 29.11.2011 року
замінено відповідача у справі -
управління капітального будівництва
на Головне управління регіонального
розвитку та будівництва
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації.

Ухвалою Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 07.06.2013 року
допущено заміну відповідача -
Головного управління регіонального
розвитку та будівництва
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації на його правонаступника
- Департамент будівництва,
житлово-комунального господарства,
стобудування та архітектури
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 23
вересня 2013 року позов задоволено
частково. Стягнено з Департаменту
будівництва, житлово-комунального
господарства, містобудування та
архітектури Івано-Франківської
обласної державної адміністрації на
користь ОСОБА_1 26283 грн. 77 коп.
заробітної плати за час вимушеного
прогулу за період з 14 січня 2003 року по 01
серпня 2005 року (із зазначеної суми
підлягають стягненню обов'язкові
платежі та внески). В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції, із
посиланням на Порядок обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995 року №100,
із змінами та доповненнями, мотивована
тим, що обчислення середньої
заробітної плати для оплати вимушеного
прогулу ОСОБА_1 повинно проводитись з
виплат за останні 2 календарні місяці
роботи, що передували події, з якою
пов'язана відповідна виплата -
звільнення позивача з роботи.

Суд першої інстанції посилається на те,
що посадовий оклад заступника
начальника управління - головного
інженера ОСОБА_1 в період вимушеного
прогулу з 14 січня 2003 року по 01 серпня 2005
року повинен складати: з 01.09.2003 року -
237,60 грн (180 + 180 х 32,0%); з 01.11.2004 року - 304,13
грн. (237,60 + 237,60x28%); з 01.01.2005 року - 336,06 грн.
(304,13 + 304,13 х 10,5%).

Коефіцієнт, на який необхідно
прокоригувати виплати, що включаються
при обчисленні середньої заробітної
плати, розраховується шляхом ділення
тарифної ставки (окладу) станом на
01.01.2005 року (тобто станом на останнє
підвищення посадових окладів в період
вимушеного прогулу) на тарифну ставку
(оклад) станом на 14.03.2003 року (тобто до
початку періоду вимушеного прогулу) та
становить 1,867 (336,06 грн. : 180,00 грн.).

Враховуючи викладене, прокоригована
заробітна плата заступника начальника
правління - головного інженера ОСОБА_1
за листопад-грудень 2002 року складає
1001,18 грн./місяць (536,25 грн. х 1,867).

Середньоденна заробітна плата
заступника начальника управління -
головного інженера ОСОБА_1 за
листопад-грудень 2002 року становить 46,57
грн. (1001,18 грн. + 1001,18 грн./ : /21 робочий
день + 22 робочих днів/).

У період вимушеного прогулу з 14.01.2003
року по 01.08.2005 року, згідно листів
Міністерства Праці та Соціальної
політики «Про розрахунки норм
тривалості робочого часу» на 2003, 2004, 2005
роки за №010-1135 від 06.11.2002 року; за
№03-3/7221-013-015 від 18.11.2003 року; за
№03-3/10426-036-15 від 12.10.2004 року кількість
робочих днів склала 639.

Таким чином, розмір заробітної плати
заступника начальника управління -
головного інженера ОСОБА_1 за час
вимушеного прогулу з 14 січня 2003 року по
1 серпня 2005 року складає 29758,23 грн. (46,57
грн. х 639 робочих днів).

Крім того, суд першої інстанції
зазначає, що враховуючи величини
приросту індексу споживчих цін та
виходячи з вимог Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення», відповідно до Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.07.2003 року за №1078 сума індексації
заробітної плати заступника
начальника управління - головного
інженера ОСОБА_1 за час вимушеного
прогулу з 14 січня 2003 року по 1 серпня 2005
року складає 1115,67 грн. Таким чином,
приймаючи до уваги вказані розрахунки,
розмір виплат, належних ОСОБА_1 за час
вимушеного прогулу з 14 січня 2003 року по
1 серпня 2005 року,складає 30873,90 грн. (29758,23
грн. + 1115,67 грн.).

Разом з тим, ОСОБА_1, відповідно до
рішення Івано-Франківського міського
суду від 01.08.2005 року, отримав середній
заробіток за один місяць в сумі 536,25 грн.
та допомогу по безробіттю в сумі 3513,88
грн., тому розмір виплат, належних
ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу з 14
січня 2003 року по 01 серпня 2005 року
складає 26283,77 грн. (29758,23 грн. + 1115,67 грн. -
3513,88 грн.- 536,25 грн.).

Зазначена сума визначена без утримання
податку на доходи фізичних осіб й інших
обов'язкових платежів, оскільки їх
справляння і сплата є обов'язком
роботодавця.

Суд першої інстанції посилається на те,
що розмір виплат позивачу за час
вимушеного прогулу і розрахунок
середньої заробітної плати з
врахуванням підвищення посадових
окладів позивача в період з 14.01.2003 року
по 01.08.2005 року та індексації доходу
повністю підтверджується висновком
судової економічної експертизи від
23.04.2013 року за №278.

Крім того, судом першої інстанції
зазначено, що так як виконання рішення
суду про стягнення грошових коштів на
користь ОСОБА_1 буде проводитися
відповідно до норм Закону України «Про
виконавче провадження», яким
передбачено захист прав учасників
виконавчого провадження, клопотання
позивача про зобов'язання відповідача
подати у семиденний строк звіт про
виконання судового рішення, після
набуття чинності постанови,
задоволенню не підлягає.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_1 та
Департамент будівництва,
житлово-комунального господарства,
містобудування та архітектури
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації оскаржили її, подавши
апеляційні скарги.

Апелянт ОСОБА_1 у своїй апеляційній
скарзі просить скасувати постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2013 року та прийняти нову постанову,
якою повністю задовольнити позовні
вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, апелянт - ОСОБА_1 зазначає, що
використання робочих днів для
обчислення місячної заробітної плати,
відповідно до чинного законодавства,
застосовується при відрядній та
погодинній оплаті праці, які не
застосовуються у оплаті праці
державних службовців - працівників
органів державної виконавчої влади.
Таким чином, розмір його середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з
14.01.2003 року по 01.08.2005 року визначений
судом з грубими порушеннями норм
чинного законодавства. Стверджує, що
розмір його середнього заробітку,
визначеного ним відповідно до вимог
чинного законодавства складає 169631,54
грн.

Крім того, на думку апелянта,
індексація середнього заробітку за час
мого вимушеного прогулу також
визначена судом першої інстанції з
чисельними порушеннями чинного
законодавства.

Апелянт вважає, що виконуючи вимоги
пункту 38 Правових позицій
постановлених Судовою колегією в
цивільних справах ВСУ, суд був
зобов'язаний, для обчислення його
середньомісячної заробітної плати,
помножити його заробітну плату до
звільнення - 536,25 грн. на загальний
коефіцієнт підвищення його посадового
окладу, визначений на дату
постановлення рішення в цій частині,
посадовий оклад до звільнення - 180,00
грн., посадовий оклад на дату
постановлення постанови - 2558,00 грн. і
загальний коефіцієнт підвищення
посадового окладу на дату
постановлення рішення - 2588,00 : 180,00 грн. =
14,2111 разів.

Середньомісячна заробітна плата, яку
мав визначити суд, відповідно до
Правових позицій на які він послався -
536,25 грн. х 14,2111 разів = 7620,79 грн.

Відповідно середній заробіток за час
вимушеного прогулу мав бути
постановлений судом в сумі - 215740,43 грн. -
його розрахунок поданий до суду - 21.11.2011
року.

ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції
у постанові грубо порушив чинне
законодавство, зазначивши, що за 30,5
місяців вимушеного прогулу його
середній заробіток складає - 29758,23 грн.

Разом з тим, апелянт вказує на те, що суд
першої інстанції був зобов'язаний
задовольнити його позовну вимогу щодо
зобов'язаня відповідача (державний
орган.) в термін до 7 днів після набуття
чинності постанови, подати звіт до суду
про виконання цього судового рішення.

Апелянт - Департамент будівництва,
житлово-комунального господарства,
містобудування та архітектури
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації у своїй апеляційній
скарзі просить скасувати постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2013 року.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, апелянт - Департамент
будівництва, житлово-комунального
господарства, містобудування та
архітектури Івано-Франківської
обласної державної адміністрації
вказує на те, що ГУРРБ ОДА не є
правонаступником УКБ ОДА, тому не може
відповідати по зобов'язаннях
останнього, тим більше, що дане питання
уже було предметом розгляду в
господарському суді
Івано-Франківської області, яким
винесено ухвалу від 20.04.2006 року по
справі №5/14 в якій зазначено, що «станом
на 14.04.2006 року управління капітального
будівництва обласної державної
адміністрації вилучено з ЄДРПОУ, місце
проведення державної реєстрації
припинення - виконавчий комітет
Івано-Франківської міської ради, дата
здійснення такого запису - 05.04.2006 року.
За наведених обставин, провадження у
справі підлягає припиненню.

Також питання правонаступництва було
предметом розгляду в
Івано-Франківському окружному
адміністративному суді. Зокрема,
постановою від 27.04.2010 року по справі
№2а-4394/08/0970 встановлено, що ліквідація
управління капітального будівництва
Івано-Франківської
облдержадміністрації була проведена у
відповідності до чинного
законодавства, а Головне управління
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
Івано-Франківськоїоблдержадміністрац
ії не є його правонаступником.

Крім того апелянт вказує на те, що судом
першої інстанції при винесенні
оскаржуваної ухвали та постанови не
з'ясовано факт ліквідації Головного
управління регіонального розвитку та
будівництва Івано-Франківської ОДА
шляхом внесення про це запису до
єдиного реєстру юридичних та фізичних
осіб-підприємців. Адже, на час
винесення вказаної ухвали такого
запису не існувало. Отже, юридична
особа не була ліквідована, а відповідно
до Департаменту будівництва,
житлово-комунального господарства,
містобудування та архітектури не
перейшли права та зобов'язання
головного управління регіонального
розвитку та будівництва.

Однак, суд першої інстанції зробив
немотивований висновок про те, що на
даний час права та обов'язки
відповідача виконує Департамент, якому
у зв'язку з цим виділені кошти на
погашення кредиторської
заборгованості ліквідованих
управлінь. При цьому, суд першої
інстанції не зробив жодного посилання
на документ, який би передбачав
передачу прав та обов'язків щодо
виплати ОСОБА_1 заборгованості по
заробітній платі.

Крім того, суд першої інстанції при
винесенні оскаржуваної постанови не
з'ясував можливість здійснення виплати
заробітної плати за час вимушеного
прогулу ОСОБА_1 ліквідаційною комісією
Головного управління регіонального
розвитку та будівництва
Івано-Франківської
облдержадміністрації.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції
прийшов до помилкового висновку щодо
розміру належних ОСОБА_1 виплат за час
вимушеного прогулу з 14 січня 2003 року по
01 серпня 2005 року в сумі 26283,77 грн.
Вказана сума повинна бути зменшена на
13189,87 грн., які виплачені ОСОБА_1 за цей
самий період вимушеного прогулу
Івано-Франківською ОДА, згідно
постанови Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20.01.2010 року,
ще до її скасування Вищим
адміністративним судом України та
направлення справи на новий розгляд.
Факт виплати підтверджується
виконавчим листом, виданим в квітні 2010
року та відомістю про виплату грошей
№129, на якій ОСОБА_1 особисто розписався
про отримання 10947,59 грн. Решту - 2242,28 грн.
сплачено згідно виконавчого листа, як
обов'язкові платежі та внески.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційних скарг, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційні скарги не підлягають до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.235 КЗпП України, у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір. При винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

При цьому у разі затримки власником або
уповноваженим ним органом виконання
рішення органу, який розглядав
трудовий спір про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час затримки
(ст.236 КЗпП України). Отже, безперечним є
обов'язок роботодавця сплатити
незаконно звільненому працівнику як
середній заробіток за час вимушеного
прогулу, так і середній заробіток за
час затримки виконання рішення про
поновлення.

Як зазначено в ухвалі Вищого
адміністративного суду від від 06.10.2011
року в справі №К-10904/10, підставами до
скасування касаційним судом рішень
судів першої та апеляційної інстанцій
стало неповне з'ясування судами
дійсних обставин справи та порушення
норм процесуального права.

Зокрема, вирішуючи спір в частині
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу позивача, суди
прийшли до правильного висновку про те,
що період вимушеного прогулу становить
з 4 січня 2003 року по 1 серпня 2005 року,
правильно визначено середньоденну
заробітну плату позивача, яку він
отримував за два місяці до звільнення
та є вихідним критерієм обрахунку
заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

Однак, при цьому суди першої та
апеляційної інстанцій не з'ясували, чи
збільшився посадовий оклад позивача та
не визначили відповідний коефіцієнт,
на який необхідно прокоригувати
виплати, що включаються при обчисленні
середньої заробітної плати, що
підлягає виплаті ОСОБА_1 за час
вимушеного прогулу. Крім того, в
судових рішеннях не наведені індекси
інфляції, відповідно до яких мала
коригуватися заробітна плата позивача
за час вимушеного прогулу.

Встановлено, що розмір виплат позивачу
за час вимушеного прогулу і розрахунок
середньої заробітної плати, з
врахуванням підвищення посадових
окладів позивача за період з 14.01.2003 року
по 01.08.2005 року та індексації доходу,
повністю підтверджується висновком
судової економічної експертизи № 278
від 23.04.2013 року, проведеної Львівським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз.

Для дослідження експерту були надані
оригінали та фотокопії наступних
документів:

- розрахунок середнього заробітку за
час вимушеного прогулу за період з
14.01.2003 року по 01.08.2005 року, складений
позивачем ОСОБА_1;

- штатний розпис управління
капітального будівництва
Івано-Франківської ОДА на 2001, 2002, 2003 та
2012 роки з розшифровкою;

- рішення Івано-Франківського міського
суду від 01.08.2005 року, яким визнано
незаконним розпорядження голови
Івано-Франківської ОДА №19 від 13.01.2003
року про звільнення ОСОБА_1 з посади
заступника начальника - головного
інженера управління капітального
будівництва обласної державної
адміністрації з 14 січня 2003 року у
зв'язку із скороченням посади та
поновлено позивача на посаді з 14 січня
2003 року;

- довідки управління капітального
будівництва Івано-Франківської ОДА:
№09-07/1 від 23.01.2003 року про середню
заробітну плату ОСОБА_1 за
липень-грудень 2002 року; №09-07/373 від
05.07.2005 року про нарахування компенсації
позивачу за невикористану відпустку; №
09-07/400 від 12.07.2005 року про розмір
нарахованої премії;

- лист Головного управління
регіонального розвитку та будівництва
Івано-Франківської ОДА № 777/02-25 від
25.07.2011 року про заробіток посадової
особи, рівнозначною займаній посаді
ОСОБА_1 з 01.04.2011 року по 01.05.2012 року;

- довідку-розрахунок ПП
«Західно-українська
аудиторсько-консалтингової групи
«ЛЕКС» про розмір виплат коштів за час
вимушеного прогулу.

Обчислення середньої заробітної плати
у всіх випадках її збереження, в тому
числі і під час вимушеного прогулу,
проводиться відповідно до Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№100 (надалі - Порядок від 8 лютого 1995
року №100, із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 2 Порядку, обчислення
середньої заробітної плати для оплати
часу щорічної відпустки, додаткових
відпусток у зв'язку з навчанням,
творчої відпустки, додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей,
або для виплати компенсації за
невикористані відпустки провадиться
виходячи з виплат за останні 12
календарних місяців роботи, що
передують місяцю надання відпустки або
виплати компенсації за невикористані
відпустки. Працівникові, який
пропрацював на підприємстві, в
установі, організації менше року,
середня заробітна плата обчислюється
виходячи з виплат за фактичний час
роботи, тобто з першого числа місяця
після оформлення на роботу до першого
числа місяця, в якому надається
відпустка або виплачується
компенсація за невикористану
відпустку. У всіх інших випадках
збереження середньої заробітної плати
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата. Працівникам, які
пропрацювали на підприємстві, в
установі, організації менше двох
календарних місяців, середня заробітна
плата обчислюється виходячи з виплат
за фактично відпрацьований час.

Тобто, обчислення середньої заробітної
плати ОСОБА_1 повинно проводитися з
виплат за останні 2 (два) календарні
місяці роботи, що передують події (в
даному випадку звільнення позивача з
роботи), з якою пов'язана відповідна
виплата.

Згідно з п. 3 Порядку від 8 лютого 1995 року
№100 від 08.02.1995 року при обчисленні
середньої заробітної плати у всіх
випадках її збереження включаються:
основна заробітна плата; доплати і
надбавки (за надурочну роботу та роботу
в нічний час; суміщення професій і
посад; розширення зон обслуговування
або виконання підвищених обсягів робіт
робітниками-почасовиками; високі
досягнення в праці (високу професійну
майстерність); умови праці;
інтенсивність праці; керівництво
бригадою, вислугу років та інші);
виробничі премії та премії за економію
конкретних видів палива,
електроенергії і теплової енергії;
винагорода за підсумками річної роботи
та вислугу років тощо. Премії
включаються в заробіток того місяця, на
який вони припадають, згідно з
розрахунковою відомістю на заробітну
плату. Нарахування виплат, що
обчислюються із середньої заробітної
плати за останні два місяці роботи,
провадяться шляхом множення
середньоденного (годинного) заробітку
на число робочих днів/годин, а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком.

Відповідно до п.10 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів №100 від 8 лютого 1995 року, у
випадках підвищення тарифних ставок і
посадових окладів на підприємстві, в
установі, організації відповідно до
актів законодавства, а також за
рішеннями, передбаченими в колективних
договорах (угодах), як у розрахунковому
періоді, так і в періоді, протягом якого
за працівником зберігається середній
заробіток, заробітна плата, включаючи
премії та інші виплати, що враховуються
при обчисленні середньої заробітної
плати, за проміжок часу до підвищення
коригуються на коефіцієнт їх
підвищення.

Зі змісту довідки управління
капітального будівництва
Івано-Франківської ОДА №09-07/1 від 23.01.2003
року видно, що заробітна плата позивача
за листопад-грудень 2002 року складала
відповідно 536,25 грн. за місяць та
включала: посадовий оклад - 180,00 грн.;
доплата за ранг - 80,00 грн; доплата за
вислугу років - 39,00 грн або 15% посадового
окладу з доплатою за ранг; надбавки за
інтенсивність праці та особливий
характер роботи - 130,00 грн; премія - 107,25
грн.

За період вимушеного прогулу позивача
(з 14 січня 2003 року по 01 серпня 2005 року)
посадові оклади працівників апарату
органів виконавчої влади, органів
прокуратури, судів та інших органів
неодноразово підвищувались, зокрема:
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 06.08.2003 року за
№1207 з 01 вересня 2003 року - на 32 % посадові
оклади керівних працівників,
спеціалістів і службовців апарату
органів виконавчої влади, прокуратури,
судів та інших органів, схеми посадових
окладів яких затверджені постановою
Кабінету Міністрів України від 13
грудня 1999 року №2288; відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 04.11.2004 року за №1481 з 01 листопада 2004
року - на 28 % посадові оклади керівних
працівників, спеціалістів і службовців
апарату органів виконавчої влади,
органів прокуратури, судів та інших
органів, розміри яких затверджені
актами Кабінету Міністрів України,
зазначеними у переліку згідно з
додатком, з урахуванням їх підвищення
відповідно до постанов Кабінету
Міністрів України від 6 серпня 2003 року
за №1207 «Про підвищення посадових
окладів працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів» і від 2 жовтня
2003 року за №1557 «Про підвищення
посадових окладів працівників окремих
державних органів та установ»;
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 15.01.2005 року за №37
з 1 січня 2005 року - на 10,5 % посадові
оклади керівних працівників,
спеціалістів і службовців апарату
органів виконавчої влади, органів
прокуратури, судів та інших органів,
розміри яких затверджені актами
Кабінету Міністрів України.

За таких обставин, посадовий оклад
заступника начальника управління -
головного інженера ОСОБА_1 в період
вимушеного прогулу з 14 січня 2003 року по
1 серпня 2005 року повинен складати: з
01.09.2003 року - 237,60 грн. (180 + 180 х 32,0%); з 01.11.2004
року - 304,13 грн. (237,60 + 237,60x28%); з 01.01.2005 року
- 336,06 грн. (304,13 + 304,13 х 10,5%).

Коефіцієнт, на який необхідно
прокоригувати виплати, що включаються
при обчисленні середньої заробітної
плати, розраховується шляхом ділення
тарифної ставки (окладу) станом на
01.01.2005 року (тобто станом на останнє
підвищення посадових окладів в період
вимушеного прогулу) на тарифну ставку
(оклад) станом на 14.03.2003 року (тобто до
початку періоду вимушеного прогулу) та
становить 1,867 грн. (336,06 грн : 180,00 грн).
Тобто, прокоригована заробітна плата
позивача за листопад-грудень 2002 року
складає 1001,18 грн./місяць (536,25 грн. х 1,867
грн).

У період вимушеного прогулу (з 14 січня
2003 року по 1 серпня 2005 року) кількість
робочих днів позивача становить 639 і
розмір заробітної плати ОСОБА_1 за час
вимушеного прогулу складає 29 758,23 грн.
(46,57 грн. х 639 робочих днів).

Правові, економічні та організаційні
основи підтримання купівельної
спроможності населення України в
умовах зростання цін, з метою
дотримання встановлених Конституцією
України гарантій щодо забезпечення
достатнього життєвого рівня населення
України, встановлені Законом України
«Про індексацію грошових доходів
населення» від 06.02.2003 року №491-IV (надалі
- Закон №491-IV).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» від 06.02.2003 року №491-IV (надалі
- Закон №491-IV) індексація грошових
доходів населення - це встановлений
законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг. Згідно ст. 4 Закону №491-IV
індексація грошових доходів населення
проводиться в разі, коли величина
індексу споживчих цін перевищила поріг
індексації, який установлюється в
розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу
споживчих цін для індексації грошових
доходів населення провадиться
наростаючим підсумком, починаючи з
місяця введення в дію цього Закону
(тобто з березня 2003 року). Для
проведення подальшої індексації
грошових доходів населення обчислення
індексу споживчих цін починається за
місяцем, у якому індекс споживчих цін
перевищив поріг індексації, зазначений
у частині першій цієї статті.

Встановлено, що величина приросту
індексу споживчих цін для проведення
індексації (у відсотках) становить:
протягом червня-грудня 2003 року - 1,8; у
січні 2004 року - 3,9; у лютому 2004 року - 5,5;
протягом березня-травня 2004 року - 7,1; у
червні-липні 2004 року - 8,7; у
серпні-жовтні 2004 року - 10,2; у листопаді
2004 року - 11,5; у грудні 2004 року - 14,0; у
січні 2005 року - 15,8; у лютому 2005 року - 18,6;
у березні-квітні 2005 року - 20,6; у
травні-червні 2005 року - 23,7; у липні 2005
року - 25,3.

З врахуванням зазначених величин
приросту індексу споживчих цін,
відповідно до Порядку проведення
індексації грошових доходів населення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.07.2003 року за
№1078, сума індексації заробітної плати
заступника начальника управління -
головного інженера ОСОБА_1 за час
вимушеного прогулу (з 14 січня 2003 року по
01 серпня 2005 року) складає 1115,67 грн.
Розмір виплат, належних ОСОБА_1 за час
вимушеного прогулу, складає 30873,90 грн.
(29758,23 грн + 1115,67 грн). З врахуванням
одержаної ОСОБА_1 суми допомоги по
безробіттю в розмірі 3513,88 грн. та
фактично отриманого середнього
заробітку за один місяць в розмірі 536,25
грн. (відповідно до рішення
Івано-Франківського міського суду від
01.08.2005 року), розмір виплат, належних
ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за
період з 14 січня 2003 року по 01 серпня 2005
року складає 26283,77 грн. (29758,23 грн + 1115,67
грн - 3513,88 грн. - 536,25 грн).

На думку апеляційного суду, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що проведений позивачем
розрахунок середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, середньоденної
зарплати та індексації не відповідає
вимогам Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів №100 від 8
лютого 1995 року, так як позивачем взято
до уваги розмір посадового окладу,
встановлений постановою Кабінету
Міністрів України № 34 від 6 лютого 2008
року. У випадках, коли до постановлення
рішення про оплату вимушеного прогулу
після звільнення працівника на
підприємстві, в установі, організації
неодноразово підвищувалися тарифні
ставки і посадові оклади, заробітна
плата, включаючи премії та інші
виплати, що враховуються при
обчисленні середньої заробітної плати,
коригується на загальний коефіцієнт їх
підвищення за проміжок часу до
вирішення справи.

Частиною 1 ст.71 КАС України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених ст.72 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.267 КАС України, суд,
який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Як вбачається із змісту ч.1 ст. 267 КАС
України, зобовязання суб'єкта владних
повноважень подавати до суду звіт про
виконання судового рішення є правом
суду, а не обовязком. З огляду на
вказане, суд першої інстанції також
правильно дійшов висновку про
відсутність підстав для зобовязання
суб'єкта владних повноважень подавати
до суду звіт про виконання судового
рішення.

З огляду на викладене, суд
апеляційної інстанції вважає, що
постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, а
доводи апелянтів на правомірність
прийнятої постанови не впливають та
висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, 198, 200,
205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та
Департаменту будівництва,
житлово-комунального господарства,
містобудування та архітектури
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 23 вересня
2013 року у справі №2а-3465/11/0970 за позовом
ОСОБА_1 до Департаменту будівництва,
житлово-комунального господарства,
містобудування та архітектури
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації, Івано-Франківської
обласної державної адміністрації,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - Ліквідаційна комісії
Головного управління регіонального
розвитку та будівництва
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації про стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 12.03.2014 року.