Справа № 804/637/14
Суддя: Парненко Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

05 лютого 2014 р. Справа № 804/637/14
Суддя Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Парненко В.С.,
розглянувши у місті Дніпропетровську в
письмовому провадженні
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лідер» до
Державної податкової інспекції у
Хортицькому районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області про скасування
податкової вимоги, -
11.01.2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лідер» (надалі -
позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Хортицькому
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області (надалі - відповідач) про
скасування податкової вимоги №207-19 від
Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 22.01.2014 р.
відмовлено у задоволенні клопотання
позивача про зупинення провадження у
даній справі.
Позовні вимоги позивач обґрунтував
тим, що вважає винесену вимогу
необґрунтованою, винесеною з
порушенням норм матеріального права, а
отже підлягає скасуванню.
Позивач надав клопотання про розгляд
справи без його участі у порядку
письмового провадження.
Відповідач надав клопотання про
розгляд справи за його відсутності у
порядку письмового провадження. Надав
заперечення до позову, згідно якого
проти заявлених позовних вимог
заперечує, повідомляє, що на момент
розгляду даного спору податкова вимога
Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.
Згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності сторін, в
письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
Повноваження, компетенція
контролюючих органів, обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюється
Податковим кодексом України. Органи
державної податкової служби є
контролюючими органами щодо податків,
які справляються до бюджетів та
державних цільових фондів. Податкове
законодавство України ґрунтується на
таких принципах: загальність
оподаткування; рівність усіх платників
перед законом; невідворотність
настання визначеної законом
відповідальності у разі порушення
податкового законодавства; презумпція
правомірності рішень платника податку;
фіскальна достатність; соціальна
справедливість; економічність
оподаткування; нейтральність
оподаткування; стабільність;
рівномірність та зручність сплати;
єдиний підхід до встановлення податків
та зборів. Зазначені принципи
спрямовані на недопущення будь-яких
проявів податкової дискримінації.
Відповідно до п/п. 16.1.4. Податкового
кодексу України платники податків
зобов'язані сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.
В контексті наведеного пунктом 36.1.
Податкового кодексу України також
визначено, що податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи.
Положеннями підпункту 14.1.147 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
визначено, що плата за землю - це
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
Пунктом 287.3 ст. 287 Податкового кодексу
України визначено, що податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.
Згідно з п. 31.1. Податкового кодексу
України строком сплати податку та
збору визнається період, що
розпочинається з моменту виникнення
податкового обов'язку платника податку
із сплати конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий податок чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному податковим
Платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом
(п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України).
Податок чи збір, що не був сплачений у
визначений строк, вважається не
сплаченим своєчасно.
Підпункт 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України визначає поняття
податкової вимоги, як письмової вимоги
органу державної податкової служби до
платника податків щодо погашення суми
Відповідно до ст. 59 Податкового кодексу
України у разі, коли платник податків
не сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога надсилається не
раніше першого робочого дня після
закінчення граничного строку сплати
суми грошового зобов'язання.
Податкова вимога повинна містити
відомості про факт виникнення
грошового зобов'язання та права
податкової застави, розмір податкового
боргу, який забезпечується податковою
заставою, обов'язок погасити
податковий борг та можливі наслідки
його непогашення в установлений строк,
попередження про опис активів, які
відповідно до законодавства можуть
бути предметом податкової застави, а
також про можливі дату та час
проведення публічних торгів з їх
продажу. (абзац 2 п. 59.3 ст. 59 Кодексу).
Судом встановлено, що ТОВ «Лідер» має
наступні договори оренди землі
державної або комунальної власності:
договір від 08.07.2013 на земельну ділянку
за адресою: м. Запоріжжя, пр. Ювілейний,
22-б загальною площею 0,3043 га, для
розташування торгівельного комплексу
(державна реєстрація від 30.07.2010 №
земельну ділянку за адресою: м.
Запоріжжя, вул. Маршала Судця, 2-б
загальною площею 0,4964 га, для
розташування прибудованого приміщення
1-го поверх багатоповерхового
житлового будинку (державна реєстрація
Позивачем подано податкову декларацію
з плати за землю (орендна плата за
земельні ділянки державної або
комунальної власності) від 27.02.201 №
900979629 на загальну річну суму 248846,94 грн.
(по 20 737,25 грн. за кожен місяць) та
додаток 1 до податкової декларації з
вказаним земельним ділянкам, у яких
самостійно визначено грошові
ТОВ «Лідер» сплачувало самостійно
визначені грошові зобов'язання по
зазначеній податковій звітності до
03.09.2013 р. податковим органом було
сформовано податкову вимогу №207-19
Не погоджуючись з зазначеною
податковою вимогою позивач звернувся з
первинною скаргою до Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області (а.с.7-11), яку було залишено без
задоволення рішенням про результати
розгляду скарги від 24.10.2013р.
№4932/7/08-01-15-0211 (а.с.12-14). Позивач звернувся
з повторною скаргою до Міністерства
доходів і зборів України (а.с.15-18), яка
також була залишена без задоволення
рішенням про результати розгляду
повторної скарги від 25.11.2013р.
№15968/6/99-99-11-02-01-15 (а.с.19-21).

З матеріалів справи вбачається, що
06.03.2012 р. згідно договорів купівлі -
продажу нерухомого майна об'єкти
нерухомості за адресами на яких
розташовані земельні ділянки було
продано ТОВ «Південна реєстраційна
компанія» (а.с.51-54, 81-84).

Таким чином, позивач вважає, що
фактично він припинив використовувати
земельні ділянки з 06.03.2012 р., а саме з
дати укладення договорів
купівлі-продажу об'єктів нерухомого
майна, що розташовані на цих земельних
ділянках.

На підтвердження позовних вимог
позивач посилається на Рішення
Господарського суду Запорізької
області від 08.01.2014 р. (справа №908/3671/13) та
від 09.01.2014 р. (справа №908/3663/13), якими
розірвано договори оренди, за якими
позивачу нараховано податковий борг.

Рішення по справі №908/3663/13 набрало
законної сили 21.01.2014 р.

Щодо набрання законної сили рішенням
по справі №908/3671/13 у суду інформація
відсутня.

Суд звертає увагу, що рішення
Господарського суду Запорізької
області про розірвання договорів
оренди датовані 08.01.2014 та 09.01.2014 р. Тобто,
договори оренди від 08.07.2010 р. розірвані
08.01.2014 р. та 09.01.2014 р. відповідно.

З матеріалів справи вбачається, що
спірні зобов'язання по сплаті орендної
плати за земельні ділянки, і як
наслідок, виникнення заборгованості по
сплаті орендної плати та винесення
податкової вимоги, виникли в серпні 2013
р.

Таким чином, враховуючи, що
зобов'язання по сплаті заборгованості
виникли до винесення рішень
Господарського суду Запорізької
області, суд не може приймати дані
твердження позивача як достатні та
належні докази неправомірності
винесення податкової вимоги.

Згідно з п.288.1 ст.288 Податкового кодексу
України підставою для нарахування
орендної плати за земельну ділянку є
договір оренди такої земельної
ділянки.

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу
України передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

У відповідності до положень ст. 126
Земельного кодексу України право
власності або користування земельною
ділянкою оформлюється відповідно до
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Згідно ст.2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - це офіційне визнання і
і підтвердженню державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав ш нерухоме майно.

Згідно з п.27 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень затвердженого Постановою КМУ
від 22.06.2011 № 703 «Про затвердження
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме
майно» документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та: інших речових прав
на нерухоме майно, є укладений в
установленому законом порядку договір,
предметом якого є нерухоме майно, права
щодо якого підлягають державній
реєстрації, або речове право на
нерухоме маймо чи його дублікат.

Нормами цивільного законодавства
встановлено, що зміна або розірвання
договору вчиняється в такій самій
формі, що й договір, який змінюється,
або розривається, якщо інше не
встановлено договором, або законом чи
не випливає із звичаїв ділового
обороту (ст.654 Цивільного кодексу
України).

З наведеного вбачається, що обов'язки
зі сплати орендної плати за землю
припиняються з моменту припинення
договору оренди, що посвідчуються
відповідним документом (витягом про
державну реєстрацію права на нерухоме
майно).

Суд звертає увагу, що у період
виникнення спірних відносин позивачем
у встановленому законом порядку оренда
земельних ділянок припинена не була.

За таких обставин, враховуючи наведені
норми чинного законодавства, позивач
зобов'язаний сплачувати орендну плату
за земельні ділянки до моменту
державної реєстрації припинення такої
оренди.

Викладене вказує, що податкові
зобов'язання позивача на момент
винесення оскаржуваної податкової
вимоги було узгоджене, що також
свідчить про правомірність винесення
податкової вимоги №207-19 від 03.09.2013 р.

Відповідно до положень п. 60.1 ст.60
Податкового кодексу України податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога вважаються відкликаними, якщо:
60.1.1. сума податкового боргу самостійно
погашається платником податків або
органом стягнення; 60.1.2. контролюючий
орган скасовує раніше прийняте
податкове повідомлення-рішення про
нарахування суми грошового
зобов'язання або податкову вимогу; 60.1.3.
контролюючий орган зменшує нараховану
суму грошового зобов'язання раніше
прийнятого податкового
повідомлення-рішення або суму
податкового боргу, визначену в
податковій вимозі; 60.1.4. рішенням суду,
що набрало законної сили, скасовується
повідомлення-рішення контролюючого
органу або сума податкового боргу,
визначена в податковій вимозі; 60.1.5.
рішенням суду, що набрало законної
сили, зменшується сума грошового
зобов'язання, визначена у податковому
повідомленні-рішенні контролюючого
органу, або сума податкового боргу,
визначена в податковій вимозі.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.2
пункту 60.1 цієї статті, податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога вважаються відкликаними з дня
прийняття контролюючим органом
рішення про скасування такого
податкового повідомлення-рішення або
податкової вимоги (п. 60.3 ст.60
Податкового кодексу України).

У своєму запереченні відповідач
вказав, що у зв'язку з подачею позивачем
до податкового органу уточнених
податкових декларацій, податкові
зобов'язання останнього було зменшено,
внаслідок чого на момент розгляду
даного позову вся сума боргу
вважається погашеною, що
підтверджується обліковою карткою
платника. Отже, податкова вимога
вважається відкликаною.

З привиду зазначеного позивачем ніяких
пояснень або заперечень до суду не
надавалося.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За наведених обставин у сукупності, суд
не вбачає підстав для задоволення
адміністративного позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лідер» до
Державної податкової інспекції у
Хортицькому районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області про скасування
податкової вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Враховуючи те, що під час звернення до
адміністративного суду позивач
сплатив судовий збір за майнові вимоги
у розмірі 182,70 грн., із необхідних 1827,00
грн. то з нього підлягає стягнення до
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 1644,30 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лідер» до Державної
податкової інспекції у Хортицькому
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про скасування податкової
вимоги, - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лідер» на користь
Державного бюджету України судовий
збір в сумі 1644,30 грн. (одна тисяча
шістсот сорок чотири грн., 30 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
виготовленої у повному обсязі.

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили 05.02.14 СуддяВ.С.
Парненко В.С. Парненко

З оригіналом згідно

Помічник судді
Ю.Ю.Ковтун