Справа № К/9991/5827/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/5827/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, судді Горбатюка С.А.
(доповідач)

Суддів Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.

провівши у касаційному порядку
попередній розгляд адміністративної
справи за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області до відділення Виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в м. Звенигородці
Черкаської області про зобов'язання
вчинити певні дії за касаційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Звенигородському районі
Черкаської області на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 23 березня
2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 грудня 2010 року

встановила:

У лютому 2010 року Управління Пенсійного
фонду України в Звенигородському
районі Черкаської області пред'явило
позов до відділення Виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в м. Звенигородці
Черкаської області про стягнення
щомісячної державної адресної
допомоги, підвищення до пенсії
інвалідам та витрат на їх доставку у
сумі 20430,56 грн.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 23 березня
2010 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 грудня 2010
року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій, УПФ
України в Звенигородському районі
Черкаської області подало касаційну
скаргу. Посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить їх
рішення скасувати та постановити нове
рішення у справі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої і
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що УПФ України в
Звенигородському районі Черкаської
області понесло витрати за січень 2010
року з виплати щомісячної державної
адресної допомоги, підвищення до
пенсії та витрат на їх доставку в
розмірі 20430,56 грн., потерпілим, які
отримували пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, а відповідач
відмовляється включити зазначені суми
до акту щомісячної звірки витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, а апеляційний суд.
погодившись з таким висновком,
виходили з того, що суми адресної
допомоги, підвищення до пенсії та
витрат на їх доставку не
відшкодовуються Фондом.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з такою правовою позицією
судів з огляду на таке.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 26 березня 2008 року
№ 265 "Про деякі питання пенсійного
забезпечення" (далі - постанова
Кабінету Міністрів України № 265)
запроваджена державна адресна
допомога, яка сплачується у разі, якщо
розмір пенсії не досягає встановленого
відсотка прожиткового мінімуму.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України,
передбачений статтею 21 Закону України
від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІУ "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон № 1105-ХІУ),
згідно з якою Фонд зобов'язаний у
встановленому законом порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії з
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Аналіз положень постанови Кабінету
Міністрів України № 265, якою
передбачено надання щомісячної
державної адресної допомоги, дає
підстави вважати, що така допомога, як
окремий вид соціальної допомоги, не
входить до складу розміру пенсії по
інвалідності та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

За змістом пункту 4 Постанови Кабінету
Міністрів України № 265, виплата
щомісячної державної адресної
допомоги та підвищення до пенсії
здійснюється за рахунок коштів, з яких
виплачується пенсія або державна
соціальна допомога.

Вирішуючи питання чи здійснюються ці
виплати за рахунок коштів Фонду, суди
правильно врахували, що страхування
від нещасного випадку є самостійним
видом загальнообов'язкового
державного соціального страхування, за
допомогою якого здійснюється
соціальний захист, охорона життя та
здоров'я громадян у процесі їх трудової
діяльності.

Одним із основних принципів
страхування від нещасного випадку є
цільове використання коштів, які
відповідно до статті 46 Закону № 1105-ХІУ
не формуються за рахунок Державного
бюджету України, не включаються до його
складу та використовуються виключно за
їх прямим призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що адресна
допомога та підвищення до пенсії як
окремий вид соціальної допомоги не
входить до складу розміру пенсії з
інвалідності та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, або професійного
захворювання, Фонд не може нести
витрати з виплати державної адресної
допомоги та підвищення до пенсії.

Таким чином, суди дійшли правильного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог, а доводи,
викладені в касаційній скарзі,
повторюють

аналогічні доводи позову та
апеляційної скарги, були належним
чином досліджені та оцінені судами, їх
висновків не спростовують та не дають
підстав вважати рішення судів такими,
що винесені з порушеннями норм
процесуального або матеріального
права.

Судові рішення законні і обгрунтовані,
підстав для їх скасування немає.

Доводи касаційної скарги правильність
висновків судів першої та апеляційної
інстанцій не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
рішення судами першої та апеляційної
інстанцій ухвалені з дотриманням норм
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області залишити без задоволення, а
оскаржувані постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 23
березня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 грудня 2010 року в адміністративній
справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області до відділення Виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в м. Звенигородці
Черкаської області про зобов'язання
вчинити певні дії - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справ