Справа № 808/8601/13-а
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року Справа № 808/8601/13-а
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі,
головуючого - судді Артоуз О.О., при
секретарі судового засідання
Філоненко Ю.М. розглянув у порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовною заявою: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до: Державної
податкової інспекції у Комунарському
районі

м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів

у Запорізькій
області

про: визнання
протиправними та скасування
податкових

повідомлень-рішень,
рішення про застосування

фінансових санкцій

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2013 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у
Комунарському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області, в якому позивач
просить суд визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення форми «С» від
21.02.2013 №№ , , скасувати
рішення про застосування фінансових
санкцій від 21.02.2013 № .

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на те, що
фактична перевірка була проведена з
порушенням норм Податкового кодексу
України, оскільки у податкового органу
не було законних підстав для
проведення перевірки. Акт перевірки
ґрунтується на недостовірних даних та
відомостях, які не підтверджені
документально.

З урахування вище зазначеного позивач
вважає податкові повідомлення-рішення
від 21.02.2013 №№ , та рішення
про застосування фінансових санкцій
від 21.02.2013 № , винесені за
результатами проведеної фактичної
перевірки, протиправними та такими, що
підлягають скасуванню. Просить позовні
вимоги задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечує, з підстав зазначених у
письмових запереченнях (вх. №5431 від
10.02.2014) зокрема зазначає, що в ході
проведення фактичної перевірки
відділу магазину позивача встановлені
порушення п.1,2, п.12, п. 13 ст. 3 Закону
України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а саме: не роздрукування та не
видання розрахункового документу;
порушення обліку товарних запасів на
складах та за місцем їх реалізації на
загальну суму 10 804,90 грн.,
невідповідність сум готівкових коштів
на місці здійснення розрахунків на 215,60
грн., п.2.6 Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, затвердженого Постановою
Національного Банку України від 15.12.2004
№637, а саме: у КОРО №р/1 від 03.03.2012
не оприбутковані готівкові кошти на
загальну суму 221,75 грн., п.1 Постанови КМУ
від 30.10.2008 №957 «Про встановлення
розміру мінімальних оптово -
відпускних і роздрібних цін на окремі
види алкогольних напоїв», а саме:
реалізація алкогольних напоїв за
цінами нижче мінімальних, встановлених
державою.

Фактична перевірка проведена
правомірно та у повній відповідності
до чинного законодавства, а податкові
повідомлення-рішення від 21.02.2013 №№
, та рішення про
застосування фінансових санкцій від
21.02.2013 № прийняті податковим
органом у порядку встановленому чинним
законодавством, а тому підстави для їх
скасування відсутні. Просить відмовити
в задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Позивач подала до суду клопотання про
розгляд справи у порядку письмового
провадження зазначила, що позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

У судове засідання призначене на 19.02.2014
з'явився представник відповідача,
проти задоволення позовних вимог
заперечував у повному обсязі, з підстав
зазначених у письмових запереченнях.

Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Згідно з ч. 1 ст.41 КАС України суд під час
судового розгляду адміністративної
справи здійснює повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу. У разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Керуючись приписами статей 33, 35, 41, 128
КАС України суд розглянув справу на
підставі наявних доказів в порядку
письмового провадження, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
наявні докази, їх достатність і
взаємний зв'язок у сукупності, суд
дійшов до наступних висновків.

31.01.2013, на підставі наказу №47 від 22.01.2013
та направлень №№69,70 від 22.01.2013,
фахівцями ДПС у Запорізькій області
проведено фактичну перевірку
господарської одиниці - відділу
магазину, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, суб'єкта господарської
діяльності ФОП ОСОБА_1,

За результатом проведеної перевірки
було складено акт, який зареєстровано
за місцем здійснення діяльності 06.02.2013
за № 0033/08/00/22/НОМЕР_4 та за місцем
державної реєстрації 08.02.2013 за №
0011/08/27/22/НОМЕР_4.

Перевірка проведена в присутності ФОП
ОСОБА_1 та стажера-продавця ОСОБА_2.

В акті перевірки зазначено, що на місці
проведення розрахунків знаходиться
реєстратор розрахункових операцій
типу Mini 500.02МЕ заводський №ПБ57718789,
фіскальний № (реєстраційне
посвідчення видано ДПІ у Комунарському
районі м. Запоріжжя Запорізької
області ДПС 03.03.2012); довідка про
опломбування видана ПрАТ РСЦ
«Славутич» 14.05.2012 та КОРО №р/1
зареєстрована ДПІ у Комунарському
районі м. Запоріжжя Запорізької
області ДПС 03.03.2012.

Висновками акту перевірки №
0033/08/00/22/НОМЕР_4 - 0011/08/27/22/НОМЕР_4 від
05.02.2013-08.02.2013 встановлено порушення
позивачем:

- Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», зі змінами та доповненнями
(далі - Закон №265), а саме:

п.1,2 ст. 3 - не роздрукування та не
видання розрахункового документу на
загальну суму 40,25 грн., що є порушенням
вимог;

п.12 ст. 3 - порушення обліку товарних
запасів на складах та за місцем їх
реалізації на загальну суму 10 804,9 грн.
(надлишок ТМЦ на 3 120,20 грн. та нестача
ТМЦ на 7 684,70 грн.), що є порушенням вимог;

п. 13 ст. 3 - невідповідність сум
готівкових коштів на місці здійснення
розрахунків на 215,60 грн. (сума
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків - 240,60 грн., сума готівки, яка
зазначена в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій - 25,00 грн.), що є
порушенням вимог,

- п.2.6 Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, затвердженого Постановою
Національного Банку України від 15.12.2004
№637 та зареєстрованого в Мін'юсті
України 13.01.2005 за № 40/10320 (далі -
Положення), а саме: у КОРО №р/1 від
03.03.2012 не оприбутковані готівкові кошти
на загальну суму 221,75 грн. («Z»- звіти №0305
від 29.01.2013 на суму 119,25 грн., №0306 від
30.01.2013 на суму 102,5 грн.), про що
перевіряючими зроблено запис в розділі
2 КОРО.

- п.1 Постанови КМУ від 30.10.2008 №957 «Про
встановлення розміру мінімальних
оптово - відпускних і роздрібних цін на
окремі види алкогольних напоїв», зі
змінами та доповненнями (далі -
Постанова №957), а саме: згідно
фіскального чеку №3008 від 19.12.2012
встановлено реалізацію горілки
«Медофф класик» 0,25л за ціною 13,5 грн., що
нижче ніж встановлено Постановою (14,25
грн. за 0,25 л).

За результатами розгляду матеріалів
перевірки ДПІ у Комунарському районі м.
Запоріжжя прийняті:

- податкове повідомлення-рішення форми
«С» № від 21.02.2013, яким до позивача
застосовано штрафні (фінансові)
санкції на загальну суму 21 611,8 грн. у т.ч.
2,00 грн., застосованих з посиланням на п.1
ст.17 Закону України від 06.07.1995 № 265/95- ВР
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» (1,00 грн. за порушення вимог п. 1,2,
ст.3 та 1,00 грн. за порушенням вимог п.13
ст.3 Закону), на ст.20 Закону України від
06.07.1995 № 265/95-ВР.

- податкове повідомлення-рішення форми
«С» № від 21.02.2013 про яким до
позивача застосовано штрафні
(фінансові) санкції на загальну суму
1108,75 грн. (221,75 грн. х 5 кр.р), застосованих
з посиланням на абз. 3 ст.1 Указу
Президент України №436/95 від 12.06.1995.

- рішення про застосування фінансових
санкцій № від 21.02.2013 у розмірі 5 000
грн., з посиланням на абз. 12 ч. ІІ статті
17 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів».

Не погоджуючись з винесеними
податковими повідомленнями-рішеннями
форми «С» від 21.02.2013 №№ , та
рішенням про застосування фінансових
санкцій № від 21.02.2013 позивач
звернувся до суду.

Враховуючи викладене, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п.п. 20.1.4, 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 розділу
I Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків, зокрема, застосовувати до
платників податків передбачені
законом фінансові (штрафні) санкції
(штрафи) за порушення податкового чи
іншого законодавства, контроль за
додержанням якого покладено на
контролюючі органи; стягувати до
бюджетів та державних цільових фондів
суми грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом
та іншими законами України

Відповідно до норм ст. 80 Податкового
кодексу України фактична перевірка
здійснюється без попередження
платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на
підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом, копія якого вручається
платнику податків або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції, під розписку до
початку проведення такої перевірки, та
за наявності хоча б однієї з таких
обставин: у разі отримання в
установленому законодавством порядку
інформації від державних органів або
органів місцевого самоврядування, яка
свідчить про можливі порушення
платником податків законодавства,
контроль за яким покладено на
контролюючі органи, зокрема, щодо
здійснення платниками податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності патентів,
ліцензій, та інших документів, контроль
за наявністю яких покладено на
контролюючі органи, виробництва та
обігу підакцизних товарів;

Фактична перевірка проводиться двома і
більше посадовими особами
контролюючого органу у присутності
посадових осіб суб'єкта господарювання
або його представника та/або особи, що
фактично здійснює розрахункові
операції.

Нормам ст. 81 Податкового кодексу
України визначено, що посадові особи
контролюючого органу мають право
приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування контролюючого
органу, реквізити наказу про
проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу; копії наказу про
проведення перевірки; службового
посвідчення осіб, які зазначені в
направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення документальної виїзної
або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) від допуску до перевірки на
інших підставах, ніж визначені в абзаці
п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику
податків та/або посадовим (службовим)
особам платника податків (його
представникам або особам, які фактично
проводять розрахункові операції) такі
особи розписуються у направленні із
зазначенням свого прізвища, імені, по
батькові, посади, дати і часу
ознайомлення.

Так, судом встановлено, що направлення
на проведення перевірки №№69,70 від
22.01.2013 разом із наказом №47 від 22.01.2013
надані ФОП ОСОБА_1, про що свідчать
розписки від 22.01.2013.

Крім того, в матеріалах міститься лист
Голови районної адміністрації
Запорізької міської ради по
Комунарському району вих. №01-16/1084 від
21.12.2012 (вх. №168/09 від 21.12.2012) «Про
проведення перевірок та наслухування
суб'єктів господарювання», в якому
районна адміністрація Запорізької
міської ради по Комунарському району
просить податковий орган провести
перевірки суб'єктів господарювання, у
яких низький коефіцієнт
податкоспроможності, що, можливо, є
наслідком порушення податкового
законодавства. У додатку до вказаного
листа є перелік суб'єктів
господарювання, які здійснюють
діяльність з вірогідними порушеннями
податкового законодавства, в якому
міститься ФОП ОСОБА_1, яка здійснює свою
господарську діяльність у відділі
магазину, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

З огляду на вищенаведене, суд вважає
дії відповідача з проведення перевірки
є правомірними та такими, що вчинені в
межах чинного законодавства.

Щодо висновків викладених в акті
перевірки в частині порушення
позивачем п. 12 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», на підставі чого до позивача
застосовані штрафні санкцій у розмірі
21 609,80 грн. не відповідають фактичним
обставинам, у зв'язку з чим не можуть
бути визнано законними та
обґрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг)

Статтею 6 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» передбачено, що облік товарних
запасів фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

На даний час жодним
нормативно-правовим актом України не
передбачений порядок ведення обліку
товарних запасів фізичною особою -
підприємцем.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», якою керувався відповідач при
прийнятті рішення, фінансова санкція
застосовується до суб'єктів
підприємницької діяльності, що не
ведуть або ведуть з порушенням
встановленого порядку облік товарів за
місцем реалізації та зберігання. При
цьому фінансова санкція
застосовується у розмірі подвійної
вартості не облікованих товарів за
цінами реалізації.

Таким чином, обов'язковою умовою
притягнення до юридичної
відповідальності є порушення
встановленого законодавством порядку
обліку товарів, в результаті якого
виявлено не обліковані (не
оприбутковані) товари.

На виконання ст.9 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» Постановою Кабінету Міністрів
України №1269 від 26.09.2001 «Про
затвердження Порядку ведення книги
обліку доходів і витрат» затверджено
Порядок ведення книги обліку доходів і
витрат.

Згідно з п.5 Порядку форми Книги обліку
доходів і витрат, яку ведуть фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності протягом календарного року
суб'єктом підприємницької діяльності
до книги заносяться такі відомості:
порядковий номер запису; дата
здійснення операції, пов'язаної з
проведеними витратами і/або отриманим
доходом; сума витрат за фактом їх
здійснення, в тому числі заробітна
плата найманого працівника; сума
вартості товарів, отриманих для
продажу (надання послуг); сума виручки
від продажу товарів (надання послуг).

Тобто, форма Книги обліку доходів і
витрат не передбачає ведення обліку
товарних запасів.

Таким чином, законодавством України
визначено порядок ведення доходів і
витрат суб'єктами малого
підприємництва-фізичними особами, але
не обліку товарів і тому Книга обліку
доходів і витрат до Закону про РРО
відношення не має.

Крім того, визначальною підставою для
застосування фінансових санкцій,
згідно ст.21 Закону про РРО, є
встановлення контролюючим органом не
облікованого товару.

Між тим, акт перевірки не містить в собі
відомостей про встановлення
посадовими особами податкового органу
не облікованого товару, що є підставою
для визначення фінансових санкцій у
порядку, передбаченому ст.21 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Щодо висновків викладених в акті
перевірки в частині порушення
позивачем п.1 Постанови КМУ від 30.10.2008
№957 «Про встановлення розміру
мінімальних оптово - відпускних і
роздрібних цін на окремі види
алкогольних напоїв», а саме: реалізація
алкогольних напоїв за цінами нижче
мінімальних встановлених державою, на
підставі чого до позивача застосовані
штрафні санкцій у розмірі 5000 грн. суд
вважає, що вони не відповідають
фактичним обставинам, у зв'язку з чим не
можуть бути визнано законними та
обґрунтованими виходячи з наступного.

Перевіркою встановлено, що згідно
фіскального чеку №3008 від 19.12.2012
встановлено реалізацію горілки
«Медофф класик» 0,25 л за ціною 13,5 грн., що
нижче ніж встановлено Постановою (14,25
грн. за 0,25 л).

Судом досліджено лист ТОВ «Кримська
горілочна компанія» вих. №КВН/423/16-30 від
04.03.2013, та встановлено, що станом на
04.03.2013 Запорізька філія ТОВ «КГК»
випускає горілку «Медофф класик»
ємкістю 0,2 л.

Так, судом встановлено, що позивачем у
реєстраторі розрахункових операцій, в
коригуванні виду товару - горілка
«Медофф класик» було допущено технічну
помилку, а саме: заміть ємкості 0,2л.
закодовано ємкість 0,25 л.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення
розміру мінімальних оптово-відпускних
і роздрібних цін на окремі види
алкогольних напоїв» визначено
мінімальну роздрібну ціну за 1 літр
100-відсоткового спирту (застосовується
до 28.02.2013) для горілки та лікеро -
горілчаних виробів за УКТЗЕД 2208 30 - 2208 90
у розмірі 142,5 грн.

З урахуванням вищезазначеного, суд
приходить до висновку, що фактична
реалізація вказаної горілки
проводилась по встановленим
стандартам мінімальних цін на
алкогольні напої та у відповідності до
Постанови КМУ№ 957 від 30.10.2008, тобто - 0,2 л
за ціною 13,50 грн.

Щодо порушень позивачем п. 1,2 п. 13 ст. 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», а саме: не
проведення розрахункових операцій
через РРО, не роздрукування
відповідного розрахункового
документу, що підтверджує виконання
розрахункової операції та не
відповідність сум готівкових грошових
коштів на місці проведення
розрахунків, сумі коштів, яка зазначена
у денному Х-звіті РРО та п.2.6 Положення

про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого Постановою
Національного Банку України від 15.12.2004
№637 та зареєстрованого в Мін'юсті
України 13.01.2005 за № 40/10320 (далі -
Положення), а саме: не оприбуткування
готівкових коштів у книзі ОРО
представником позивача не надано суду
доказів, які спростовують висновки
податкового органу про вчинення
вищезазначених правопорушень, крім
того, позивачем безпосередньо не
заперечується вчинення вказаних
правопорушень.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених ст. 11 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст.162 КАС України у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень чи окремих його
положень, дій чи бездіяльності і про
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень.

Виходячи з заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку про
часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до заявлених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України
«Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VІ під
час подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 162, 163, 167 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Комунарському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, рішення про
застосування фінансових санкцій
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Комунарському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області № від 21.02.2013 в
частині застосування штрафних санкцій
у розмірі 21609,80 грн. за порушення п.12 ст.3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Визнати протиправним та скасувати
рішення про застосування фінансових
санкцій Державної податкової
інспекції у Комунарському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області №
від 21.02.2013.

В іншій частині позовних вимог
відмовити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4)
на користь Державного бюджету України
судовий збір у розмірі 68 (шістдесят
вісім) грн. 34 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя О.О.
Артоуз