Справа № 345/5812/13-а
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 р.
Справа № 14243/13/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів:
Попка Я.С., Яворського І.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 31
жовтня 2013 року про відмову у
задоволенні заяви про зміну способу
виконання судового рішення у справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі про перерахунок
пенсії, -

В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про
зміну способу виконання постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.02.2013 р.,
просить стягнути з управління
Пенсійного фонду України в м. Калуш та
Калуському районі на її користь кошти в
розмірі 1901,21 грн.

Ухвалою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 31
жовтня 2013 року в задоволенні заяви
ОСОБА_1 про зміну способу виконання
судового рішення - відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції
мотивована тим, що зміна способу
виконання судового рішення не повинна
змінювати суті резолютивної частини
постанови.

Не погодившись із ухвалою суду першої
інстанції, її оскаржив заявник, який в
поданій апеляційній скарзі, вважаючи
оскаржувану ухвалу такою, що не
відповідає обставинам справи,
винесеною з неповним з'ясуванням
обставин справи, просить таку
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою задовольнити заяву позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення з
наступних підстав.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Колегією суддів встановлено, що на
підставі постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12.02.2013р. Калуським міськрайонним
судом 15.04.2013 року було видано
виконавчий лист №2-а-6094/11 про
зобов»язання управління Пенсійного
фонду України в м. Калуш та Калуському
районі провести нарахування та виплату
ОСОБА_1 щомісячної компенсації в разі
втрати годувальника та пенсії у
зв»язку з втратою годувальника
відповідно до ст. ст. 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з врахуванням ст.ст. 28, 37 Закону України
«Про загальнообов»язкове державне
страхування» за період з 14 грудня 2010
року по 22 липня 2011 року та з урахуванням
проведених у вказаний період виплат.

На виконання зазначеного виконавчого
листа УПФУ в м. Калуш та Калуському
районі провело перерахунок державної
пенсії позивачу за період з 14.12.2010 р. по
22.07.2011 р., сума до виплати за цей період
складає 1901,21 грн., проте зазначеної суми
коштів позивачу виплачено не було.

За приписами пункту 2 частини 4 статті 105
КАС України адміністративний позов
може містити вимоги про зобов'язання
відповідача - суб'єкта владних
повноважень прийняти рішення або
вчинити певні дії. У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2
ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.02.2013р. та
синтез наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин ОСОБА_1 просила
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити позовну вимогу про
стягнення коштів, яка була предметом
розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак апеляційний суд звертає увагу
на відмінності між позовною вимогою як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача від способу виконання
судового рішення як одного з його
заходів.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду апеляційної
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду
апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що суд
першої інстанції, не може змінювати
спосіб виконання постанови суду,
змінюючи її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Крім того, вирішення питання про
стягнення коштів як заборгованості
невиплаченої пенсії, яка нарахована у
разі виконання рішення
адміністративного суду, відноситься до
юрисдикції цивільних судів.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийняв
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги його не
спростовують.

Керуючись ст.160, ст.ст.195, 197, п.1 ч.1 ст.199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 31
жовтня 2013 року про відмову у
задоволенні заяви про зміну способу
виконання судового рішення у справі
№345/5812/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п»ять днів після
направлення її копії особам, що беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуюча суддя
Р.Б . Хобор

суддя
Я.С. Попко

суддя
І.О. Яворський