Справа № 2-а/289/34/13
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"06" лютого 2014 р.
Справа № 2-а/289/34/13

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Кузьменко Л.В.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Іваненко Т.В.,

при секретарі
Зеліковій О.В. ,

за участю сторін:

позивачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника
позивачів: ОСОБА_5,

від відповідача виконавчого комітету
Радомишльської міської ради: не
з'явились,

від відповідача: Радомишльської
районної спілки споживчих товариств:
Данильченко І.А., голови РСС, Черкаса
С.К., представника за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Радомишльської районної спілки
споживчих товариств на постанову
Радомишльського районного суду
Житомирської області від "27" грудня 2003
р. у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4
до Радомишльської міської ради
Житомирської області, Виконавчого
комітету Радомишльської міської ради
Житомирської області, Радомишльської
районної спілки споживчих товариств
про визнання протиправним та
скасування рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року позивачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, звернулись до суду з позовом до
відповідачів, в якому (з урахуванням
уточнених та збільшених позовних
вимог), з посиланням на ту обставину, що
вони та Радомишльська районна спілка
споживчих товариств є засновниками та
власниками уставного капіталу і майна
підприємства КП «Кооператор», просили
визнати протиправним та скасувати
рішення виконкому Радомишльської
міської ради від 16 березня 2006 року за
№59 в частині видачі Радомишльській
райспоживспілці Свідоцтва про право
власності на майновий комплекс бази
райспоживспілки, що знаходиться за
адресою по АДРЕСА_1 Крім того, просили
визнати протиправним та скасувати
Свідоцтво про право власності видане
Радомишльській райспоживспілці
Радомишльською міськрадою 30 березня 2006
року за № 987339 на вказаний майновий
комплекс.

Постановою Радомишльського районного
суду Житомирської області від 27 грудня
2013 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Радомишльської міської від 16
березня 2006 року за № 59 в частині видачі
Радомишльській райспоживспілці
Свідоцтва про право власності на
майновий комплекс бази
райспоживспілки, що знаходиться за
адресою по АДРЕСА_1

Визнано протиправним та недійсним
Свідоцтво про право власності видане
Радомишльській райспоживспілці
Радомишльською міськрадою 30 березня 2006
року за №987339 на майновий комплекс бази,
що складається з бази, контори та трьох
складів в АДРЕСА_1 та скасовано його в
цілому.

З постановою суду першої інстанції не
погодилась Радомишльська районна
спілка споживчих товариств, подала
апеляційну скаргу, в якій з підстав
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповноти з"ясування обставин, що мають
значення для вирішення спору,
невідповідності висновків суду першої
інстанції обставинам справи, просить
скасувати постанову суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити позивачам
у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивачів, представника позивачів та
представників Радомишльської спілки
споживчих товариств, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
спірне рішення органу місцевого
самоврядування та видане на його
підставі Свідоцтво про право власності
на майновий комплекс порушують права
позивачів. Оскільки позивачі разом з
Райспоживспілкою являються
засновниками та власниками майна,
переданого до статутного фонду
підприємства, то спірним рішенням
виконком позбавив позивачів частки
майна та коштів у статутному фонді.

З висновками суду першої інстанції
колегія суддів не погоджується з
огляду на таке.

Діяльність споживчої кооперації
врегульовано Законом України "Про
споживчу кооперацію", який визначає її
правові, економічні та соціальні
основи. Цим Законом установлено
правовий статус організацій споживчої
кооперації, а також закріплено їх
незалежність і самостійність.

Статтею 1 Закону України "Про споживчу
кооперацію" встановлено, що споживча
кооперація в Україні - це добровільне
об'єднання громадян для спільного
ведення господарської діяльності з
метою поліпшення свого економічного та
соціального стану (здійснення
торговельної, заготівельної,
виробничої та іншої діяльності, не
забороненої чинним законодавством
України, сприяння соціальному і
культурному розвитку села, народних
промислів і ремесел, участь у
міжнародному кооперативному русі).

Згідно з частиною першою статті 111
Господарського кодексу України
споживча кооперація є системою
самоврядних організацій громадян
(споживчих товариств, їх спілок,
об'єднань), а також підприємств та
установ цих організацій, самостійною
організаційною формою кооперативного
руху.

Власність споживчої кооперації
складається з власності споживчих
товариств, спілок, підпорядкованих їм
підприємств і організацій та їх
спільної власності (пункт 1 статті 9
Закону України "Про споживчу
кооперацію").

З матеріалів справи слідує, що позивачі
та Радомишльська районна спілка
споживчих товариств є засновниками
Кооперативного підприємства
"Кооператор".

Таким чином, відповідно до положень
Закону України "Про споживчу
кооперацію", Статуту КП "Кооператор" та
Установчого договору його засновники
об"єднали частину фінансових,
матеріальних та трудових ресурсів на
договірних засадах з метою ефективного
виконання завдань споживспілки,
визначених Законом, для досягнення
цілей та завдань, що визначені
засновниками, поліпшення економічного
та соціального становища засновників.

Відповідно до п.7.3.2 Установчого
договору (а.с.10-17) Радомишльська РСС,
частка якої у статутному фонді
становить 55% на суму 48520 грн., передала
як внесок до статутного фонду майно за
залишковою вартістю: будівлі бази-35561,16
грн., огорожу, ворота-0 грн., басейн для
води-0 грн., сарай шлакоблочний-2936,63 грн.,
прибудову до сараю-99,05 грн,,склади-5397,93
грн., склад прирельсовий- 4125,23 грн.,
магазин "Книги" - 0 грн..

Як слідує з матеріалів справи та
встановлено судом, 16 березня 2006 року за
№59 виконавчим комітетом
Радомишльської міської Житомирської
області було винесено рішення про
видачу Свідоцтва про право власності
Радомишльській райспоживспілці на
майновий комплекс бази
Райспоживспілки, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 і складається з
контори та трьох складів.

30 березня 2006 року на підставі цього
рішення Радомишльською міською радою
за підписом голови ради Радомишльській
районній спілці споживчих товариств
було видано свідоцтво про право
власності серії САА за №987 339 на
майновий комплекс: базу, контору та три
склади за адресою АДРЕСА_1 яке за
вказаною юридичною особою було
зареєстроване Комунальним
підприємством «Житомирське міжміське
бюро технічної інвентаризації»
Житомирської обласної 26.03.2007 року, що
підтверджено витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно.

Як встановлено судом та не
заперечується представниками
Радомишльської районної спілки
споживчих товариств, вищевказане майно
знаходилось і знаходиться у статутному
фонді КП «Кооператор», що підтверджено
установчим договором про створення
кооперативного підприємства
«Кооператор» в редакції від 06 жовтня 2000
року, /реєстраційний №52 в управлінні
економіки Радомишльської
райдержадміністрації/ так і змінами в
редакції 05 грудня 2011 року за №29 /п.7.1.
установчого договору/.

Статтею 12 Закону України "Про
господарські товариства" встановлено,
що товариство є власником майна,
переданого йому учасниками у власність
як вклад до статутного (складеного)
капіталу.

Згідно зі ст. 85 Господарського кодексу
України господарське товариство є
власником майна, переданого йому у
власність засновниками і учасниками як
внески.

Частина 1 статті 115 Цивільного кодексу
України встановлює, що господарське
товариство є власником майна,
переданого йому учасниками товариства
у власність як вклад до статутного
(складеного) капіталу.

З матеріалів справи слідує та не
заперечується позивачами, що з моменту
створення КП "Кооператор" та передачі
засновниками часток до статутного
фонду підприємства, останнє до 2012 року
не зверталось у встановленому порядку
щодо реєстрації за ним права власності
на майно, що перебуває у статутному
фонді.

Слід також зазначити, що згідно з ч. 2 ст.
148 Цивільного кодексу України учасник
товариства може вийти зі складу його
засновників, наслідком вибуття
учасника, є право одержати вартість
частини майна, пропорційну його частці
у статутному капіталі товариства. За
домовленістю між учасником та
товариством виплата вартості частини
майна товариства може бути замінена
переданням майна в натурі.

Таким чином, оскільки вкладом
Радомишльської РСС у статутний капітал
КП "Кооператор" були кошти та майно, то в
разі волевиявлення РСС щодо виходу з
підприємства повернення частки у
натуральній формі можливе лише за
згодою Товариства.

Аналогічні приписи викладено у ст.54
Закону України "Про господарські
товариства".

З аналізу вказаних правих норм можна
дійти висновку, що оскаржуване рішення
виконавчого комітету міської ради
порушує права саме КП "Кооператор" як
юридичної особи, а не майнові права
конкретних його засновників.

Колегія суддів вважає, що наявність
можливого конфлікту майнових
інтересів між позивачами та
Радомишльскою РСС не впливає на
публічно-правовий характер спору між
позивачем та відповідачами - органами
місцевого самоврядування як суб'єктами
владних повноважень, проте, позивачам
належить довести які саме права та
обов"язки останніх порушуються спірним
рішенням.

Колегія суддів вважає, що оскаржуваним
рішенням відповідача не порушено права
позивачів як фізичних осіб, а докази їх
звернення за захистом охоронюваних
законом інтересів Кооперативного
підприємства "Кооператор", учасниками
якого вони є, на підставі належно
оформленого доручення цього
товариства - в матеріалах справи
відсутні.

Крім того, що стосується правомірності
дій відповідача - виконкому міської
ради, то колегія суддів зазначає
наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України

Згідно з підпунктом 10 пункту «б» статті
30 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» № 280/97-ВР до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать
делеговані повноваження, одним з яких є
облік та реєстрація відповідно до
закону об'єктів нерухомого майна
незалежно від форм власності.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації, їх обтяження
були врегульовані Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від 1
липня 2004 року №1952-IV, який спрямований
на забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна,
та Тимчасовим положенням про порядок
державної реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України 07.02.2002 №
7/5.

Пунктом 6.1 названого Положення
встановлено, що оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна
провадиться, зокрема, з видачею
органами місцевого самоврядування
свідоцтва про право власності.

За змістом абзацу другого статті 2
Закону України від 1 липня 2004 року №1952-IV
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі -
Закон №1952-IV) державною реєстрацією
речових прав на нерухоме майно, є
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 3 Закону №1952-IV визначено, що
права на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації виникають з
моменту такої реєстрації. Статтею 4
цього Закону в свою чергу передбачено,
що право власності на нерухоме майно
підлягає обов'язковій державній
реєстрації.

Відповідно до статті 5 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
вказаний вичерпний перелік об'єктів
нерухомого майна стосовно яких
проводиться державна реєстрація прав,
а саме : підприємства як єдині майнові
комплекси, житлові будинки, будівлі,
споруди (їх окремі частини), квартири.
Житлові та нежитлові приміщення.

Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно (далі - Державний реєстр
прав) містить дані про зареєстровані
речові права, їх обтяження, суб'єктів
речових прав, об'єкти нерухомого майна,
відомості про осіб, в інтересах яких
вчинено обтяження речового права,
копії документів про правочини, на
підставі яких проведено реєстрацію
прав, обтяження цих прав.

У Державному реєстрі прав на кожний
об'єкт, право власності на який
заявлено вперше, за рішенням
реєстратора (БТІ) про реєстрацію права
власності відкриваються відповідний
розділ та реєстраційна справа, які
містять дані про нерухоме майно (у тому
числі дані технічного стану будівель,
споруд, їх частин), а також дані про
право власності на нього та суб'єкта
цього права (розділ III "Державний реєстр
прав на нерухоме майно" Закону№1952-IV,
розділ VII Тимчасового положення).

Згідно з вимогами частини третьої
статті 15 Закону №1952-IV державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно проводиться, зокрема, за
наявності даних технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, речові права стосовно яких
підлягають реєстрації.

Таким чином, у разі реєстрації переходу
права власності на нерухоме майно дані
стосовно цього майна (в тому числі його
технічні характеристики), право щодо
якого реєструється, вже містяться у
Державному реєстрі прав.

Згідно з приписом підпункту 3.5.6 пункту
3.5 Тимчасового положення реєстратор
БТІ відмовляє у проведенні державної
реєстрації, якщо не проведено технічну
інвентаризацію об'єкта, права щодо
якого підлягають державній реєстрації,
або вона проведена не тим БТІ, що
здійснює свою діяльність на території,
у межах якої розташований такий об'єкт.

Дозвіл на проведення державної
реєстрації права власності надається
після проведення технічної
інвентаризації об'єкта відповідно до
приписів пункту 3.9 Тимчасового
положення, окрім випадків, коли заява
про державну реєстрацію права
власності подається не пізніше ніж
через дванадцять місяців після
виникнення такого права.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції не врахував, що в спірний
період часу БТІ було делеговано владні
повноваження у сфері суспільних
правовідносин, пов'язаних зі
здійсненням від імені держави дій щодо
реєстрації прав власності на нерухоме
майно. Саме в обов"язки БТІ входило
здійснення підготовки документів для
видачі свідоцтв про право власності на
об'єкти нерухомого майна, виготовлення
матеріалів технічної інвентаризації
(технічні паспорти), а в подальшому
після прийняття відповідного рішення
органу місцевого самоврядування -
оформлення свідоцтва на право
власності на об'єкти нерухомого майна.

Як слідує зі змісту позовної заяви
позивачами не оскаржуються як дії БТІ
так і сама реєстрація права власності
на спірне нерухоме майно.

Позивачами не надано будь-яких доказів
щодо того, що БТІ провело реєстрацію
права власності на майно з порушенням
встановленого Тимчасовим положенням
порядку, а саме з порушенням пункту 3.5.6,
згідно з яким реєстратор бюро
технічної інвентаризації повинен
відмовити у проведенні державної
реєстрації прав власності, і як
наслідок, виконкомом міської ради
безпідставно прийнято рішення про
видачу Свідоцтва про право власності.

З огляду на встановлені судом
апеляційної інстанції обставини,
колегія суддів дійшла висновку, що
права позивачів спірним рішенням
суб"єкта владних повноважень не
порушуються, оскільки оскаржуване
рішення не породжує правових наслідків
для позивачів - фізичних осіб, а
юридична особа, засновниками якої є
позивачі, відповідних вимог не заявляє.
Крім того, відповідач - орган місцевого
самоврядування, при прийнятті спірного
рішення діяв на підставі та в межах
повноважень і у спосіб, що передбачений
законодавчими актами України, чинними
на момент прийняття рішення.
Позивачами не наведено доказів щодо
протиправності рішення суб"єкта
владних повноважень, тому в
задоволенні позовних вимог належить
відмовити за їх безпідставністю.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі, знайшли своє
підтвердження, а тому в задоволенні
позову слід відмовити.

Згідно зі ст. ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Радомишльської
районної спілки споживчих товариств
задовольнити. Постанову
Радомишльського районного суду
Житомирської області від "27" грудня 2003
р. скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Радомишльської міської ради
Житомирської області, Виконавчого
комітету Радомишльської міської ради
Житомирської області, Радомишльської
районної спілки споживчих товариств
про визнання протиправним та
скасування рішення виконавчого
комітету Радомишльської міської ради
Житомирської області від 16 березня 2006
року №59 в частині видачі
Радомишльській районній спілці
споживчих товариств свідоцтва про
право власності на майновий комплекс
та визнання протиправним та скасування
Свідоцтва про право власності від
30.03.2006 року №987339 на майновий комплекс
бази, що складається з бази, контори та
трьох складів в АДРЕСА_1 відмовити за
безпідставністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Л.В. Кузьменко

судді: (підпис)
Л.О. Зарудяна

(підпис)
Т.В. Іваненко

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Л.В. Кузьменко

Повний текст cудового рішення
виготовлено "06" лютого 2013 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 вул.
В.Житомирська,62,м.Радомишль,Житомирськ
а область,12201

ОСОБА_4 вул.
Радіщева,8,м.Радомишль,Житомирська
область,12201

ОСОБА_5 вул. М.Житомирська, 71

3- відповідачу: Виконавчий комітет
Радомишльської міської ради
Житомирської області вул.Мала
Житомирська,12,м.Радомишль,Житомирська
область,12201

Радомишльська районна спілка
споживчих товариств вул.9-го
Січня,12,м.Радомишль,Житомирська
область,12201