Справа № 2а/2506/8694/2012
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Сапон А.В.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

28 лютого 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Чернігові на постанову Деснянського
районного суду м. Чернігова від 31
жовтня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Чернігові про зобов'язання вчинити
дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернулася до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м.Чернігові та просить
визнати дії відповідача по відмові їй у
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах за списком № 2
затвердженим постановою Ради
Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.56 р.
неправомірними та зобов'язати
відповідача призначити позивачу
пенсію за віком на пільгових умовах, за
списком № 2 затвердженим постановою
Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.56 р.

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 31 жовтня 2012 року
позов задоволено. Визнано дії
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові по відмові ОСОБА_2 в
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах за списком № 2
виробництв, цехів, професій і посад,
робота в яких дає право на державну
пільгову пенсію, затвердженим
постановою Ради Міністрів СРСР № 1173
від 22.08.56 р. неправомірними. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові призначити ОСОБА_2 пенсію
за віком на пільгових умовах, за
списком № 2 виробництв, цехів, професій
і посад, робота в яких дає право на
державну пільгову пенсію, затвердженим
постановою Ради Міністрів СРСР № 1173
від 22.08.56 р.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
представник Управління Пенсійного
фонду України в м.Чернігові подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову. В
своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення

Відповідно до ч.1 ст.197 КАС України
апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
залишенню без змін, з наступних
підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач звернулась до Управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
за призначенням мені пенсії на
пільгових умовах і подала необхідні
для цього документи, але отримала
повідомлення про відмову в призначенні
пенсії на пільгових умовах.

У своєму повідомленні про відмову у
призначенні позивачу пенсії на
пільгових умовах відповідач зазначив,
що в призначенні пенсії відмовлено,
оскільки в уточнюючій довідці, що
підтверджує пільговий трудовий стаж і
яка видана відповідно до п.20 Постанови
Кабінету Міністрів України № 637 "Про
порядок підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсії
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній" зроблено
посилання на список № 2 від 22.08.1956 р.

Вважаючи вказану відмову відповідача
протиправною, позивач звернувся до
суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, прийшов до висновку, що факт
роботи позивача на посаді муляра, що
дає право на пільгову пенсію
підтверджено записами у трудовій
книжці та уточнюючими довідками. За
таких обставин, відповідач при
вирішенні спірного питання не врахував
ряд обставин, які в сукупності
підтверджують право позивача на
пільгову пенсію

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
оскільки вони знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що позивач ОСОБА_2
працювала на Чернігівській фабриці
гумо-технічних виробів з 01.02.1983 року по
31.12.1991 року у шкідливих умовах, а саме у
виробництві засобів хімічного захисту,
що підтверджується записами в трудовій
книжці і дає право на пільгову пенсію
за Списком № 2 виробництв, цехів,
професій і посад, робота в яких дає
право на державну пільгову пенсію,
затвердженим постановою Ради
Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року.
Чернігівська фабрика гумо-технічних
виробів перетворена в Публічне
акціонерне товариство
виробничо-торгова фірма "Сіверянка".

Згідно п. б статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" № 1788-Х11 від
05.11.1991 року, право на пенсію за віком на
пільгових умовах мають працівники,
зайняті повний робочий день на роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за Списком №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України і за результатами атестації
робочих місць: жінки - після досягнення
50 років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого статтею
12 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" на 1 рік за кожні 2 роки 6
місяців такої роботи чоловікам і за
кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Частина 3 статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" встановлює, що
порядок пенсійного забезпечення осіб,
які працювали до введення в дію цього
Закону на роботах зі шкідливими і
важкими умовами праці, передбачений
законодавством, що діяло раніше,
визначається статтею 100 даного Закону,

Відповідно до ст.100 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" особам, які
працювали до введення в дію цього
Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбаченими
раніше діючим законодавством, пенсії
за віком призначаються на таких умовах:
особам, які мають на день введення в дію
цього Закону повний стаж на зазначених
роботах, що давав право на пенсію на
пільгових умовах, пенсії в розмірах,
передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством. Вказаною
статтею не передбачено, що умовою
нарахування пенсії є те, що працівник
після вступу Закон' в дію, не повинен
був працювати на роботах із шкідливими
і важкими умовами праці.

Згідно з п. З Порядку застосування
Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників, при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18.1 1.2005 року № 383 та зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 01.12.2005
року за №1451/ 11731, при визначенні права
на пенсію за віком, на пільгових умовах,
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи.

Пунктом 6 «Порядком застосування
Списків №1 і №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію за віком на пільгових
умовах», затвердженим наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 18.11.2005 року за № 383,
визначено, що працівникам
спеціалізованих підприємств і
організацій (ремонтних,
ремонтно-будівельних, монтажних та ін.),
зайнятим повний робочий день на
роботах із шкідливими умовами праці
безпосередньо у виробничих
структурних підрозділах інших
підприємств та організацій за
професіями та на посадах, передбачених
Списками, до стажу, який дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
зараховуються періоди роботи,
відпрацьовані на цих підприємствах або
в організаціях, за результатами
атестації відповідних робочих місць.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», основним
документом, що підтверджує стаж
роботи, є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової
книжки або відповідних записів у
ній встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Згідно п. 3 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 1993 року № 637 за відсутності
трудової книжки, а також у тих
випадках, коли в трудовій книжці
відсутні необхідні записи або
містяться неправильні чи неточні
записи про періоди роботи, для
підтвердженн трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і
відомості на видачу заробітної плати,
посвідчення,характеристики, письмові
трудові договори і угоди з відмітками
про їх виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що факт роботи позивача на
посаді муляра, що дає право на пільгову
пенсію підтверджено записами у
трудовій книжці та уточнюючими
довідками. А тому відповідач
протиправно відмовив позивачу у
призначенні пенсії на пільгових
умовах.

Доводи апеляційної скарги зазначених
висновків суду попередньої інстанції
не спростовують і не дають підстав для
висновку, що місцевим адміністративним
судом при розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В порушення ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідачем не надано належних та
допустимих доказів правомірності
своїх дій.

Надані докази були оцінені судом
першої інстанції, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Крім того, було оцінено
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, що відповідає
вимогам ст. 86 КАС України.

З огляду на зазначене та беручи до
уваги достатній і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності колегія суддів
дійшла висновку, що викладені у
позовній заяві доводи позивача є
обґрунтованими та, відповідно, його
вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню.

При цьому апеляційні скарги не містять
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційна скарга залишаються без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 197, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернігові
- залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 31 жовтня 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС
України). Касаційна скарга на судові
рішення подається безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.