Справа № 826/15894/13-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Смолій І.В.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 09.12.2013 у справі за
адміністративним позовом дочірнього
підприємства публічного акціонерного
товариства «Київхліб» «Хлібокомбінат
№ 2» до Державної податкової інспекції
у Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

ДП ПАТ «Київхліб» «Хлібокомбінат № 2»
звернулось до суду першої інстанції з
позовом, в якому просило: визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 30.05.2013 №
та № .

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
09.12.2013 позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням відповідач звернувся
із апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
у задоволенні позовних вимог
відмовити.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи на
підставі направлення від 24.04.2013 №665,
виданого ДПІ у Подільському районі м.
Києва ДПС, Матурою Романом Іллічем -
головним державним податковим
ревізором-інспектором, інспектором
податкової служби І рангу відділу
спеціальних перевірок управління
податкового контролю згідно із п. п.
78.1.1, п. п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі
змінами і доповненнями, наказу
Державної податкової інспекції у
Подільському районі м. Києва ДПС від
24.04.2013 №759, постанови слідчого відділу
ДПІ у Подільському районі м. Києва ДПС
від 16.04.2013 за матеріалами кримінального
провадження №0000031, проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку дочірнього підприємства
публічного акціонерного товариства
«Київхліб» «Хлібокомбінат №2» з питань
правильності обчислення та повноти
сплати до бюджету податку на прибуток
підприємства та податку на додану
вартість по фінансово-господарських
взаємовідносинах з TOB «Саноіл Торг»
() за період з 01.01.2011 по
01.04.2013.

За результатами перевірки складено акт
від 15.05.2013 за № 1734/22-409/00376260, яким
встановлено допущення позивачем
порушень:

- п. 138.1, пп. 138.5.1 п. 138.5 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1
ст. 139 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено зобов'язання
з податку на прибуток підприємств на
загальну суму 5 141 857, 00 грн.;

- п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
позивачем занижено зобов'язання з
податку на додану вартість на загальну
суму 4 471 180, 00 грн.

На підставі вказаного акту перевірки
ДПІ у Подільському районі м. Києва ДПС
винесено податкові
повідомлення-рішення від 30.05.2013:

- № , яким за позивачем визначено
суму зобов'язання з податку на прибуток
підприємств в сумі 5 141 857, 00 грн., в тому
числі за основним платежем в розмірі 5
141 857, 00 грн. та штрафні санкції в розмірі
0 грн.

- № , яким за позивачем визначено
суму зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 6 121 364, 00грн., в тому
числі за основним платежем в розмірі 4
471 180, 00 грн. та штрафні санкції в розмірі
1 650 184, 00грн.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що оскільки формування
податкового кредиту за господарськими
операціями підтверджено первинною
документацією, господарські операції
були реальними, у зв'язку з чим є
підстави для скасування спірних
податкових повідомлень-рішень.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законодавством України. Податкові
повідомлення-рішення є обґрунтованими,
оскільки у ході перевірки встановлено
порушення вимог податкового
законодавства, що свідчить про
заниження позивачем грошових
зобов'язань.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції та вважає доводи
апелянта безпідставними, враховуючи
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
05.03.2011 позивачем укладено з TOB «Саноіл
Торг» договір купівлі-продажу № 05-03-11,
відповідно до умов якого TOB «Саноіл
Торг» (продавець) зобов'язується
передати у власність, а позивач
(покупець) прийняти і оплатити
українську нерафіновану соняшникову
олію. Найменування асортимент,
кількість та вартість товару
визначалася у специфікаціях, які є
невід'ємною частиною договору. Умови
поставки: EXW - термінал TOB «Евері», м.
Миколаїв, вул. Громадянська, 117.

Згідно специфікації № 1 від 11.03.2011
поставлено 268,600 тон нерафінованої
соняшникової олії. Згідно специфікації
№ 2 від 30.04.2011 поставлено 200,000. тон
нерафінованої соняшникової олії.
Загальна кількість товару по договору
№05-03-11 становить 468,600 тон.

На виконання умов договору № 05-03-11 та
специфікацій до нього, продавець (TOB
«Саноіл Торг») фактично передав, а
покупець (позивач) прийняв:

- 11.03.2011 українську нерафіновану
соняшникову олію 268,600 т на суму 3120326,2
грн. в тому числі ПДВ 520054,37 грн., що
оформлено видатковою накладною №95 від
11.03.2011 та зареєстрованою в Реєстрі
податковою накладною № 101.

- 30.04.2011 українську нерафіновану
соняшникову олію 200,000 т на суму 2169200,0
грн., в тому числі - ПДВ 361533,33 грн., що
оформлено видатковою накладною №161 від
30.04.2011 та зареєстрованою в Реєстрі
податковою накладною № 171.

16.03.2011 позивач уклав з TOB «Саноіл Торг»
договір купівлі-продажу № 16-03-11,
відповідно до умов якого TOB «Саноіл
Торг» (продавець) зобов'язується
передати у власність, а позивач
(покупець) прийняти і оплатити
українську нерафіновану соняшникову
олію. Найменування асортимент,
кількість та вартість товару
визначалася у специфікаціях, які є
невід'ємною частиною договору. Умови
поставки: EXW - термінал ТОВ «Евері», м.
Миколаїв, вул. Громадянська, 117.

На виконання умов договору №16-03-11 та
специфікацій №1 від 30.04.2011 продавець (TOB
«Саноіл Торг») передав, а покупець
(позивач) прийняв українську
нерафіновану соняшникову олію 160,000 т на
суму 1735360,0 грн., в тому числі ПДВ 289226,67
грн., що оформлено видатковою накладною
№162 від 30.04.2011 та зареєстрованою в
Реєстрі податковою накладною № 172 ;

30.08.2011 ДП ПАТ «Київхліб» «Хлібокомбінат
№2» уклало з TOB «Саноіл Торг» договір
купівлі-продажу № 30-08-11, відповідно до
умов якого TOB «Саноіл Торг» (продавець)
зобов'язується передати у власність, а
ДП ПАТ «Київхліб» «Хлібокомбінат №2»
(покупець) прийняти і оплатити
українську нерафіновану соняшникову
олію. Найменування асортимент,
кількість та вартість товару
визначалася у специфікаціях, які є
невід'ємною частиною договору. Умови
поставки: EXW - термінал TOB «Евері», м.
Миколаїв, вул. Громадянська, 117.

Згідно специфікації № 1 від 30.09.2011 мало
бути поставлено 640,700 тонн
нерафінованої соняшникової олії.
Загальна кількість товару по договору
№ 30-08-11 становить 640, 700 тонн.

На виконання умов договору № 30-08-11 та
специфікації до нього, продавець (TOB
«Саноіл Торг») передав, а покупець (ДП
ПАТ «Київхліб» «Хлібокомбінат №22»)
прийняв:

- 30.09.2011 українську нерафіновану
соняшникову олію 57,700 т на суму 540360,50
грн., в тому числі ПДВ 90060,09 грн.
(видаткова накладна №513 від 30.09.2011 та
податкова вкладна №928 від 30.09.2011);

- 30.09.2011 українську нерафіновану
соняшникову олію 583,000 т на суму 5459795,00
грн., в тому числі ПДВ 909965,83 грн.
(видаткова накладна №512 від 30.09.2011 та
податкова накладна №927 від 30.09.2011)

20.10.2011 ДП ПАТ «Київхліб» «Хлібокомбінат
№2» уклало з TOB «Саноіл Торг» договір
купівлі-продажу №20-1041, відповідно до
умов якого TOB «Саноіл Торг» (продавець)
зобов'язується передати у власність, а
ДП ПАТ «Київхліб» «Хлібокомбінат №2»
(покупець) прийняти і оплатити
українську нерафіновану соняшникову
олію. Найменування, асортимент,
кількість та вартість товару
визначалася у специфікаціях, які є
невід'ємною частиною договору. Умови
поставки: EXW - термінал TOB «Евері», м.
Миколаїв, вул. Громадянська, 117.

Згідно специфікації № 1 від 28.11.2011 мало
бути поставлено 447, 530 тонн
нерафінованої соняшникової олії.
Згідно специфікації № 2 від 14.12.2011 мало
бути поставлено 1038,500 тонн
нерафінованої соняшникової олії.
Загальна кількість товару по договору
Х905-03-11 становить 1486,030 тонн. .

На виконання умов зазначеного договору
та специфікацій до нього, продавець (TOB
«Саноіл Торг») передав, а покупець (ДП
ПАТ «Київхліб» «Хлібокомбінат №2»)
прийняв :

- 8.11.2011 українську нерафіновану
соняшникову олію 447,530 т на суму 4200069,05
грн., в тому числі ПДВ 700011,51 грн. що
оформлено видатковою накладною №1305
від 28.11.2011 та зареєстрованою в Реєстрі
податковою накладною № 1700;

- 15.12.2011 українську нерафіновану
соняшникову олію 538,500 т на суму 4978971,0
грн., в тому числі ПДВ 829828,5 грн., що
оформлено видатковою накладною № 1430
від 15.12.2011 та зареєстрованою в Реєстрі
податковою накладною № 1854;

- 14.12.2011 українську нерафіновану
соняшникову олію 500,000 т на суму 4623000,0
грн., в тому числі ПДВ 770500,0 грн., що
оформлено видатковою накладною № 1428
від 14.12.2011 року та зареєстрованою в
Реєстрі податковою накладною №1852;

На підтвердження господарських
операцій з передачі права власності на
нерафіновану соняшникову олію TOB
«Саноіл Торг» виписало та
зареєструвало в Єдиному реєстрі
податкові накладні.

Як зазначалось судом вище,
специфікаціями до договорів було
визначено здійснення поставки товару
позивачу на термінал ТОВ «Евері», що
знаходиться в м. Миколаїв по вул.
Громадянська, 117. Вказану обставину
також підтверджують надані позивачем
копії актів приймання-передачі.

Таким чином, у даному випадку поставка
товару здійснювалась в резервуари в
рамках виділеної ТОВ «Евері» квоти.
Використання таких резервуарів, як
свідчать матеріали справи, обумовлено
договором № 04/01/10 від 04.01.2010, укладеним
ТОВ «Евері» з ТОВ «Югекотоп» на надання
послуг з прийому, зберігання та
перевантаження олії соняшникової, та
відповідно договорів комісії
укладених позивачем з ТОВ «Югекотоп».

Договори комісії № 0505М від 05.03.2011, № 3008М
від 30.08.2011 та № 20100, укладені між
позивачем та ТОВ «Югекотоп» з метою
зниження господарських ризиків
позивача. Відповідно до змісту
вказаних договорів ТОВ «Югекотоп» від
власного імені та за рахунок позивача
зобов'язувалось укладати
зовнішньоекономічні договори експорту
української нерафінованої
соняшникової олії, при цьому, до
моменту реалізації такого товару він
являється власністю позивача.

Відвантаження, приймання, передачу,
зберігання та супроводження вантажу
відповідно до умов вказаних договорів
комісії покладалось на ТОВ «Югекотоп».
(пп. 2.5 договорів).

В підтвердження виконання умов
вказаних договорів комісії позивачем
до матеріалів справи додано копії
додаткових угод, якими безпосередньо
визначалась кількість товару та місце
поставки, копії актів
приймання-передачі, копії звітів
комісіонера, а також копії
зовнішньоекономічних контрактів та
вантажно-митних декларацій.

Згідно з п. 198.1 ст.198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та
послуг;придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх ввезенні на
митну територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України;
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст.198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно з до п. 199.1 ст.199 ПК України у разі
якщо придбані та/або виготовлені
товари/послуги частково
використовуються в оподатковуваних
операціях, а частково - ні, до сум
податку, які платник має право віднести
до податкового кредиту, включається та
частка сплаченого (нарахованого)
податку під час їх придбання або
виготовлення, яка відповідає частці
використання таких товарів/послуг в
оподатковуваних операціях.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до п.198.6 ст. 198 ПК України не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Законом України «Про бухгалтерський
обік та фінансову звітність в Україні»
передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Таким чином, враховуючи викладені
законодавчі норми, для підтвердження
включення до складу податкового
кредиту сум податку, сплачених у складі
ціни за придбаний товар (роботи,
послуги), необхідні первинні документи
(податкові накладні, видаткові
накладні, акти здачі-прийняття товару
тощо), оформлені відповідно до вимог
Закону України «Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в
Україні».

Закон України «Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в
Україні» (далі - Закон) поширюється на
всіх юридичних осіб, створених
відповідно до законодавства України,
незалежно від їх
організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством (ст. 2).

Частиною 2 ст. 3 Закону визначено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 Закону, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88, первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16
вищевказаного Положення,
забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать законодавчим та
нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили
і доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок,
встановлений Законом України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні».

Колегія суддів зазначає, що позивачем
надано до суду першої інстанції
належним чином оформлені документи
первинного обліку, а отже доведено факт
реального виконання умов укладених
договорів, що надає ДП ПАТ «Київхліб»
«Хлібокомбінат №2» право на
формування податкового кредиту та
валових витрат по господарських
операціях з TOB «Саноіл Торг».

Доводи апелянта про порушення
контрагентом позивача податкового
законодавства є безпідставними,
оскільки за дане порушення податкового
законодавства передбачена
індивідуальна відповідальність саме
для контрагента, а не для позивача.

У довідці Вищого адміністративного
суду України від 15.04.2010 «Про результати
вивчення та узагальнення практики
застосування адміністративними судами
окремих норм Закону «Про податок на
додану вартість» викладено, зокрема, що
ведення податкового обліку покладено
на кожного окремого платника податку,
при цьому такий платник несе
самостійну відповідальність за
порушення правил ведення податкового
обліку. Зазначена відповідальність
стосується кожного окремого платника
податку і не може автоматично
поширюватися на третіх осіб, у тому
числі на його контрагентів.

Аналогічна правова позиція висловлена
у постанові Верховного Суду України
від 31.01.2011 у справі № 21-47а10, відповідно
до якої чинне законодавство не ставить
у залежність право платника податків
на податковий кредит від дотримання
вимог податкового законодавства його
контрагентом.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Крім того, посилання апелянта на
нікчемність укладених між позивачем та
ТОВ «Саноіл Торг» правочинів з підстав
неможливості підтвердження
господарських відносин останнього з
ТОВ «Інфініті» є безпідставними з
огляду на наступне.

Відповідачем не надано будь-яких
обґрунтованих та логічних пояснень з
приводу взаємозв'язку таких операцій
із операціями, що викликають сумніви
податкового органу щодо їх реальності
на предмет виконання договорів
контрагентом позивача.

Колегія суддів звертає увагу, що
відповідно до інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
від 02.06.2011 № 742/11/13-11 передбачено, що
оцінюватися при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку. Не є обов'язковою передумовою
для визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Доводи апелянта про те, що перевезення
позивачем товару, відносно якого
обумовлювалось виконання умов
договорів повинно бути підтверджене
транспортними документами є
необгрунтованими з огляду на те, що
відповідно до розділу 1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України № 363 від 14.10.1997,
товарно-транспортна документація -
комплект юридичних документів, на
підставі яких здійснюють облік,
приймання, передавання, перевезення,
здавання вантажу та взаємні розрахунки
між учасниками транспортного процесу,
а товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Згідно із пп. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних
правил основними документами на
перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля.
Дорожній лист вантажного автомобіля є
документом, без якого перевезення
вантажів не допускається. Оформлення
перевезень вантажів
товарно-транспортними накладними
здійснюється незалежно від умов оплати
за роботу автомобіля.
Товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Після прийняття вантажу
згідно з товарно-транспортною
накладною водій (експедитор) підписує
всі її екземпляри. Перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом передається
перевізнику.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу, що правила перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні не
встановлюють правил податкового
обліку валових витрат платників
податку, а лише встановлюють права,
обов'язки та відповідальність
власників автомобільного транспорту
(перевізників). При цьому, документи,
обумовлені вказаними правилами,
зокрема, товарно-транспортна накладна
та подорожній лист не є документами
первинного бухгалтерського обліку, що
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей.

Аналогічна правова позиція висловлена
в ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 26.06.2012 у справі № К-27230/10.

Також, колегія суддів звертає увагу, що
пунктом 58.4 статті 58 Податкового
кодексу України, встановлено, що у разі
коли судом за результатами розгляду
кримінальної справи про злочини,
предметом якої є податки, збори,
винесено обвинувальний вирок, що
набрав законної сили, або винесено
рішення про закриття кримінальної
справи за нереабілітуючими підставами,
відповідний контролюючий орган
зобов'язаний визначити податкові
зобов'язання платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена рішенням суду, та прийняти
податкове повідомлення-рішення про
нарахування платнику таких податкових
зобов'язань і застосування стосовно
нього штрафних (фінансових) санкцій у
розмірах, визначених цим Кодексом.
Складання та надсилання платнику
податків податкового
повідомлення-рішення за податковими
зобов'язаннями платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена рішенням суду,
забороняється до набрання законної
сили рішенням суду у справі або
винесення постанови про закриття такої
кримінальної справи за
нереабілітуючими підставами.

Тобто, матеріали перевірки,
призначеної відповідно до
кримінально-процесуального закону або
закону про оперативно-розшукову
діяльність, разом з висновками органу
державної податкової служби
передаються правоохоронному органу, що
призначив перевірку, а статус таких
матеріалів перевірки та висновків
державної податкової служби
визначається
кримінально-процесуальним законом або
законом про оперативно-розшукову
діяльність, при цьому орган державної
податкової служби визначає суми
грошових зобов'язань, але податкове
повідомлення-рішення не приймає до
набрання законної сили обвинувальним
вироком, винесеним судом за
результатами розгляду кримінальної
справи про злочини, предметом якої є
податки, збори, або рішенням про
закриття кримінальної справи за
нереабілітуючими підставами.

Станом на день прийняття оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень
відповідного судового рішення по
кримінальній справі, яке б набрало
законної сили, не було прийнято, отже, у
відповідача не було передбачених ПК
України підстав для прийняття
зазначених податкових
повідомлень-рішень.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивачем правомірно сформовано
податковий кредит та валові витрати за
наслідками операцій з ТОВ «Саноіл
Торг», а тому податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 30.05.2013 №
та № є протиправними та
підлягають скасуванню, що вірно
встановлено судом першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
09.12.2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Василенко
Я.М.

Судді:
Кузьменко
В.В.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.