Справа № 522/25361/13-а
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 р. Справа № 522/25361/13-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Загороднюк В.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.

розглянувши у письмовому провадженні у
приміщенні Одеського апеляційного
адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси
на Постанову Приморського районного
суду м. Одеси від 20 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси про
визнання діяльності протиправною,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення невиплаченої частини
пенсійної виплати, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси
про визнання діяльності протиправною,
зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення невиплаченої частини
пенсійної виплати.

Постановою Приморського
районного суду м. Одеси від 20 грудня 2013
року позов задоволено частково.
Визнано протиправною діяльність
управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси, щодо
відмови нарахування позивачу частини
пенсії та виплатити заборгованої суми
у відповідності до статті 37 Закону
України „Про державну службу та статті
41 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси здійснити
позивачу перерахунок та виплату
заборгованої частини пенсії у розмірі 4
834,14 грн. В іншій частині позову
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні вимог
позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС
України, вищезазначена апеляційна
скарга розглядається в порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 перебувала на державній службі
на посадах в органах Пенсійного фонду
України, на час звільнення - в головному
управлінні Пенсійного фонду України в
Одеській області.

На підставі висновку медико-соціальної
експертної комісії Приморського
району м. Одеси згідно довідки до акта
огляду МСЕК від 11 травня 2011 року № 085316
серія 2-18 ОД позивачці було встановлено
2 групу інвалідності за загальним
захворюванням та починаючи з 26 серпня
2011 року управлінням Пенсійного фонду
України в Приморському районі м. Одеси
їй призначено пенсію по інвалідності у
розмірах, передбачених статтею 37
Закону України „Про державну службу у
сумі 2 555,28 гривень, яку позивачка
отримувала з 27.08.2011 р. по 05.10.2011 р., та
отримує з 16.03.2013 р. по теперішній час.

Підставою для нарахування пенсії
позивачки служила довідка від 26.08.2011
року № 8164/07, в якій відповідачем не була
заповнена колонка «інші виплати», в
якій слід було зазначити виплачені
позивачці суми індексації заробітної
плати та матеріальної допомоги та інші
виплати, оскільки з даних сум також, як
і з сум посадового окладу, щомісячних
премій, надбавок за ранг та вислугу
років, були сплачені страхові внески, а
з 01.01.2011 р. - єдиний страховий внесок.

За даними, які містяться у системі
персоніфікованого обліку із
загальнообов'язкового державного
соціального страхування,
середньомісячна сума заробітної плати
позивачки, з якої сплачено страхові
внески, а з 01.01.2011 року - єдиний
страховий внесок, за період з серпня 2009
р. по липень 2011 р. складає 3 564,02 гривень.

Оскільки на 26 серпня 2011 року стаж
державної служби, набутий позивачкою,
складав 19 років, то сума нарахованої
пенсії мала становити 3564,02 х 89:100 = 3 171,98
гривень.

Позивачка зверталася до відповідача з
письмовою заявою про перерахунок
пенсії із врахуванням усіх виплат, на
які нараховано страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 р. - єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, проте листом
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси № 362/Я-11
від 25.09.2013р., позивачці було відмовлено
у вказаному перерахунку з посиланням
на Постанову Кабінету Міністрів
України від 31.05.2000 року № 865.

Відповідно до Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування» пенсії призначаються
та виплачуються на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
«Про державну службу».

Відповідно до статті 5 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування від 9 липня 2003
року відносини, що виникають між
суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, регулюються
виключно цим Законом. Дія інших
нормативно-правових актів може
поширюватися на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим Законом, або
в частині, що не суперечить цьому
Закону. Умови набуття права та порядок
визначення розмірів пенсійних виплат
визначаються виключно цим Законом.

Стаття 41 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії: до заробітної плати
(доходу) для обчислення пенсії
враховуються суми виплат (доходу),
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески в межах встановленої
законодавством максимальної величини
заробітної плати (доходу), з якої
сплачуються страхові внески, а після
набрання чинності Законом України
„Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначеної
відповідно до закону.

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про
державну службу» передбачено, що на
одержання пенсії державних
службовців мають право чоловіки, які
досягли віку 62 роки, та жінки, які
досягли пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", за
наявності страхового стажу,
необхідного для призначення пенсії за
віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років,
та які на час досягнення зазначеного
віку працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії
не є державними службовцями, - у
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі, з якої було сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України
«Про державну службу» у разі
підвищення розміру заробітної
плати працюючим державним службовцям,
а також у зв'язку із набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу на момент виникнення
права на перерахунок пенсії.

Згідно з п. 4 Постанови КМУ «Про деякі
питання вдосконалення визначення
розмірів заробітку для обчислення
пенсії» від 31.05.2000р. №865, у разі
підвищення розміру заробітної плати
працюючим державним службовцям
відповідно до рішень Кабінету
Міністрів України (для службовців
Національного банку України
відповідно до рішень його Правління)
після набрання чинності Законом
України від 16 січня 2003 р. N 432-IV "Про
внесення змін до Закону України "Про
державну службу" заробітна плата для
перерахунку пенсії пенсіонерам, яким
пенсія призначена з дня набрання
чинності Законом України "Про державну
службу", визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент
перерахунку пенсії продовжують
працювати на посаді, з якої призначено
пенсію, - на підставі поданої довідки
про одержувану заробітну плату на
момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі
документів, поданих на час перерахунку,
виходячи із сум заробітної плати, яку
одержує працюючий державний
службовець на відповідній посаді, з
якої призначено (перераховано) пенсію,
на момент виникнення права на
перерахунок. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та
вислугу років враховуються в розмірах,
установлених Кабінетом Міністрів
України (для службовців Національного
банку України у розмірах, установлених
його Правлінням) на момент виникнення
права на перерахунок за відповідною
посадою та рангом на момент
призначення (перерахунку) пенсії.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
повинні діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією і Законами України.

Зважаючи на вищевикладене, невиплата
позивачці частини пенсійної виплати,
передбаченої ст. 37 Закону України „Про
державну службу", є протиправною і
такою, що суперечить Конституції та
законам України.

Таким чином, за період з 27.08.2011 р. по
05.10.2011 р., а також з 16.03.2013 р. по
теперішній час всупереч ст. 37 Закону
України „Про державну службу та ст. 41
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", розмір пенсійної виплати,
який проводився позивачу не
відповідав вимогам чинних Законів
України.

Виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами та принципом
верховенства права, при визначенні
розміру пенсії, застосуванню
підлягають вимоги
нормативно-правового акту вищої
юридичної сили, зокрема ст. 37 Закону
України „Про державну службу та ст. 41
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а не Постанови Кабінету
Міністрів України від 31.05.2000 року № 865,
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Як вбачається з матеріалів справи
загальний розмір заборгованості по
невиплаченій частині пенсії позивачки
за періоди з 27.08.2011 р. по 05.10.2011 р. та з
16.03.2013 р. по 30.09.2013 р. (включно) становить 4
834,14 гривень.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що в
частині вимог щодо стягнення з
відповідача на користь позивачки
компенсації грошових доходів (пенсії) у
зв'язку з порушенням строків
нарахування та виплати частини пенсії
за періоди з 27.08.2011 р. по 05.10.2011 р. та з
16.03.2013 р. по 30.09.2013 р. (включно) слід
відмовити, оскільки раніше не було
встановлено, що позивачка має право на
пенсію в більшому розмірі ніж їй
виплачувався.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 183-2, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси, - залишити
без задоволення.

Постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 20 грудня 2013 року по справі
№ 522/25361/13-а, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль