Справа № 2а-13052/10/14/0170
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/18421/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівЛіпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

секретар судового засідання Малина
Л.В.,

за участю представника відповідача
Попової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_5

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 07 червня 2011 року та
постанову і ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 14 лютого 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ (далі - УМВС) України на
Придніпровський залізниці про
скасування наказів та спонукання до
виконання певних дій,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з вказаним адміністративним
позовом. В обґрунтування вимог
зазначив, що проходив службу на посаді
оперуповноваженого Державної служби
боротьби з економічними злочинами
лінійного відділення на станції
Євпаторія лінійного відділу на станції
Сімферополь та за результатами
проведеної перевірки, наказом від 27
липня 2010 року № 504 його звільнено з
займаної посади з переводом на посаду,
не пов'язану з оперативно-розшуковою
діяльністю. Наказом тимчасово
виконуючого обов'язки начальника УМВС
України на Придніпровський залізниці
від 18 серпня 2010 року № 68 о/с до наказу №
504 від 27 липня 2010 року внесені зміни в
частині увільнення позивача. Наказом
начальника УМВС України на
Придніпровський залізниці від 08
вересня 2010 року № 73 о/с його відкликано
з чергової відпустки та в цей же день
звільнено з органів внутрішніх справ
за підпунктом «д» пункту 63 (через
службову невідповідність) Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114
(далі - Положення №114). Вважаючи дії
відповідача неправомірними та
уточнивши позовні вимоги, просив суд
скасувати вказані накази, поновити
його на службі, стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу та
відшкодувати моральну шкоду у розмірі
5000,00 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 07 червня 2011 року в
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 14 лютого 2012 року залишено без
розгляду позовні вимоги в частині
визнання незаконними та скасування
наказів УМВС України на
Придніпровський залізниці від 27 липня
2010 року № 504 та від 18 серпня 2010 року №68
о/с.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 14 лютого 2012 року скасовано рішення
суду першої інстанції та прийнято нове
рішення про відмову у задоволенні
іншої частини позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 порушує
питання про скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог. Зазначає,
що судами порушено норми матеріального
права, зокрема, не взято до уваги пункт
55 Положення №114 щодо порядку
відкликання працівника органів
внутрішніх справ із відпустки. Вказує,
що не був в установленому законом
порядку ознайомлений з висновками
атестації, а наказом УМВС України на
Придніпровський залізниці від 27 липня
2010 року №504 передбачалось звільнення з
посади, а не зі служби. Крім того, його
двічі притягнуто до дисциплінарної
відповідальності, що суперечить
положенням пункту 9 статті 11 Закону
України від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV
«Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» (далі -
Дисциплінарний статут ОВС). Вважає, що
апеляційний суд безпідставно
застосував наслідки пропуску ним
строку звернення до суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що з вересня 2002
року ОСОБА_5 проходив службу в органах
внутрішніх справ, а з 2006 року працював
на посаді оперуповноваженого
Державної служби боротьби з
економічними злочинами лінійного
відділення на станції Євпаторія
лінійного відділу на станції
Сімферополь.

Наказом начальника лінійного відділу
на станції Євпаторія від 28 серпня 2010
року № 178 позивачу надана
чергова відпустка за 2010 рік з 27 серпня
по 27 вересня 2010 року, проте наказом
начальника УМВС України на
Придніпровський залізниці від 08
вересня 2010 року №73 о/с ОСОБА_5
відкликано з цієї відпустки та
звільнено з органів внутрішніх справ у
запас за підпунктом «д» пункту 63
Положення №114 (через службову
невідповідність) на підставі подання
від 06 вересня 2010 року.

Пунктом 55 Положення №114 визначено, що
відкликання осіб рядового і
начальницького складу із чергової
відпустки, як правило, забороняється. У
разі крайньої необхідності
відкликання із чергової відпустки може
бути дозволено прямим начальником (від
начальника управління внутрішніх
справ Кримської АРСР, області, м. Києва,
йому рівних і вище).

Судами встановлено, що позивача
відкликано з відпустки за рапортом
начальника лінійного відділу на
станції Євпаторія ЛВ на станції
Сімферополь УМВС України на
Придніпровській залізниці від 06
вересня 2010 року з метою реалізації
наказу від 28 серпня 2010 року №68 о/с і
вирішення питання щодо звільнення
позивача з займаної посади, а також
переведення його на посаду, не
пов'язану з оперативно-розшуковою
діяльністю.

За таких обставин, колегія суду
погоджується з висновками судів, що
наказ відповідача від 08 вересня 2010 року
№73 о/с про відкликання з чергової
відпустки ОСОБА_5 виданий в межах
компетенції суб'єкта владних
повноважень та не суперечить
положенням пункту 55 Положення №114.

Порядок проходження публічної служби в
органах внутрішніх справ регулюється
Законами України «Про міліцію» від 20
грудня 1990 року565-XII, Дисциплінарним
статутом ОВС та Положенням №114.

Порядок і умови проходження служби
особами рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ, їх
права і обов'язки регулюються
Положенням № 114, пунктом 64 якого,
визначенні підстави звільнення осіб
середнього, старшого і вищого
начальницького складу, серед яких
передбачено звільнення через службову
невідповідність (пункт «д»).

З метою вдосконалення діяльності
органів внутрішніх справ, підвищення
ефективності їх роботи, поліпшення
добору, розстановки і виховання кадрів,
стимулювання підвищення кваліфікації,
ініціативності, творчої активності та
відповідальності працівників за
доручену справу проводиться атестація
осіб рядового і начальницького складу.
При цьому всебічно оцінюються їх
ділові, професійні, моральні та
особисті якості, рівень культури і
здатність працювати з людьми,
робляться висновки про відповідність
займаній посаді і даються рекомендації
щодо подальшої служби (пункт 47
Положення № 114).

Атестації осіб рядового і
начальницького складу має передувати
підготовча робота (організаційні та
виховні заходи, індивідуальні бесіди з
тими, хто підлягає атестації).

Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 22 березня 2005 року № 181
затверджено Інструкцію про порядок
проведення атестування особового
складу органів внутрішніх справ
України (далі - Інструкція), відповідно
до пункту 1.2 якої головним завданням
атестування є оцінка ділових,
професійних, особистих якостей
особового складу органів та
підрозділів внутрішніх справ, їх
освітнього та кваліфікаційного рівня,
фізичної підготовки на підставі
глибокого і всебічного вивчення,
визначення відповідності посадам, які
вони обіймають, стимулювання їх
творчої активності та
відповідальності за стан боротьби зі
злочинністю, зміцнення правопорядку,
визначення перспектив їх службової
кар'єри, запобігання вчиненню
працівниками органів внутрішніх справ
України протиправних дій, а також
виявлення таких працівників, які не
спроможні виконувати покладені на них
завдання.

Пунктом 4.11 Інструкції встановлено, що
на підставі всебічного розгляду
показників роботи, професійної
компетентності працівника і його
ділових та особистих якостей комісія
шляхом відкритого голосування приймає
один з таких висновків: займаній посаді
відповідає; займаній посаді не
відповідає.

Одночасно комісія може прийняти
рекомендацію щодо звільнення особи з
органів внутрішніх справ через
службову невідповідність.

Отже, висновок про відповідність чи
невідповідність працівника органів
внутрішніх справ займаній посаді може
дійти лише атестаційна комісія у
порядку, визначеному Інструкцією про
порядок проведення атестування
особового складу органів внутрішніх
справ України.

За умовами пункту 4.16. Інструкції у разі
незгоди з висновком атестаційної
комісії особа рядового чи
начальницького складу після засідання
атестаційної комісії протягом 10 днів з
часу оголошення цього висновку подає
мотивований рапорт на ім'я прямого
начальника. Рапорти підлягають
розгляду у місячний термін з дня
подання.

Судами встановлено, що у липні 2010 року
проводилось атестування ОСОБА_5 за
період роботи з лютого 2007 року по
липень 2010 року. За висновком проведеної
атестації, позивач не відповідав
займаній посаді, у зв'язку з чим він
підлягав звільненню з органів
внутрішніх справ. Проте, цей висновок
ОСОБА_5 не оскаржував, хоча
ознайомлений з ним 18 липня 2010 року, про
що свідчить його особистий підпис на
атестаційному листі (а.с. 77).

Вирішуючи спір та відмовляючи у
задоволенні позовних вимог в частині
скасування наказу начальника УМВС
України на Придніпровський залізниці
від 08 вересня 2010 року №73 о/с,
апеляційний суд обґрунтовано визнав
правомірним звільнення позивача через
службову невідповідність на підставі
висновку атестаційної комісії, яка
врахувала ділові, професійні та
особисті якості ОСОБА_5, його здатність
працювати з людьми, ставлення до служби
та дійшла висновку про невідповідність
позивача займаній посаді.

Доводи касаційної скарги щодо
повторного притягнення до
дисциплінарної відповідальності
висновків апеляційного суду не
спростовують, оскільки звільнення з
посади через службову невідповідність
не відноситься до дисциплінарної
відповідальності.

За таких обставин, підстав для
скасування постанови суду апеляційної
інстанції колегія суддів не вбачає.

Що стосується ухвали
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 14 лютого 2012
року, то залишаючи без розгляду позовні
вимоги в частині визнання незаконними
та скасування наказів від 27 липня 2010
року № 504 та від 18 серпня 2010 року № 68 о/с
апеляційний суд виходив з того, що
позивачем пропущено строк звернення до
суду, проте мотиви за яких суд
апеляційної інстанції застосував
наслідки частини 1 статті 100 КАС України
в судовому рішенні не зазначені. З
позовної заяви видно, що позивач
вказував на поважність причин пропуску
строку звернення до суду. Проте, в
оскаржуваному судовому рішенні
відсутні висновки щодо поважності цих
причин.

Отже, апеляційний суд не дав правову
оцінку обставинам, що перешкоджали
позивачу своєчасно звернутись до суду
за захистом своїх прав, а в постанові
суду відсутній висновок щодо
поважності причин пропуску цього
строку.

Згідно із статтею 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих в адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 220
КАС України, суд касаційної інстанції
не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні.

Підставою для скасування судового
рішення суду апеляційної інстанції і
направлення справи на новий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи
(частина друга статті 227 КАС України).

Враховуючи наведене, ухвала
апеляційного суду підлягає скасуванню
з направленням справи до суду
апеляційної інстанції на новий
апеляційний розгляд.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 14 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 14 лютого 2012
року скасувати, а справу в цій частині
направити на новий апеляційний розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді Д.В.
Ліпський Ю.К. Черпак