Справа № 2а-221/11
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року
Справа № 6519/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Заверухи О.Б.,

суддів
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України у Володимирецькому районі
Рівненської області на постанову
Володимирецького районного суду
Рівненської області від 14 січня 2011 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області та Управління праці та
соціального захисту населення
Володимирецької районної державної
адміністрації про зобов'язання
нарахувати та виплатити основну та
додаткову пенсії особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи,

ВСТАНОВИВ :

14.12.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області та Управління праці та
соціального захисту населення
Володимирецької районної державної
адміністрації про зобов'язання
перерахувати та виплатити йому раніше
призначену державну та додаткову
пенсії, виплату яких передбачено
статтями 50,54 Закону України від 28
лютого 1991 року №796-12 «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виходячи з розміру
мінімальної пенсії та щорічну державну
допомогу на оздоровлення розмір якої
встановлено ст. 48 Закону України від 28
лютого 1991 року №796-12 «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2008-2010 роки.

Постановою Володимирецького районного
суду Рівненської області від 14 січня 2011
року, прийнятою у скороченому
провадженні, вищевказаний позов
задоволено частково. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області провести на користь ОСОБА_1
перерахунок та виплату основної та
додаткової пенсій за період з 14.06.2010
року, у розмірі, встановленому ст. 50, ст.
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено за
безпідставністю позовних вимог.
Постанова допущена до негайного
виконання.

Не погодившись із постановою її
оскаржило Управління Пенсійного фонду
України у Володимирецькому районі
Рівненської області, вважає, що судом
при винесенні рішення допущено
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати рішення суду
першої інстанції та винести нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову повністю, а також зупинити
негайне виконання постанови.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС
України, суд відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд вважає, що апеляційна скарга
задоволенню підлягає частково з
наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач є особою яка постраждала від
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
першої категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 від 29.07.2002
року та визнана інвалідом ІІ групи.

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Абзацом 2 частини 1 статті 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
визначено, що особам, віднесеним до 1
категорії, інвалідам ІI групи
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю в
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими, по
II групі інвалідності - 8 мінімальних
пенсій за віком. Порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Постановами КМ України № 530 від 28.05.2008р.,
№ 836 від 26 липня 1996 року та №654 від
16.07.2008р. всупереч положень ст.ст. 50,54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» КМ України установив
розміри сум, з яких проводиться
розрахунок пенсій, при тому що ці суми
не відповідають розмірам мінімальної
пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами суд першої
інстанції правильно дійшов висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачеві застосуванню підлягає ст. 50
та ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постанова Кабінету
Міністрів України, яка істотно звужує
обсяг встановлених законом прав.

Частиною 3 статті 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що у разі збільшення
визначеного законом розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, підвищується
розмір пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи, перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
а перерахунок проводиться з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «
Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії за віком за наявності у
чоловіків 25, а у жінок - 20 років
страхового стажу встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. За кожний повний
рік страхового стажу понад 25 років
чоловікам і 20 років жінкам пенсія за
віком збільшується на 1 відсоток
розміру пенсії, обчисленої відповідно
до статті 27 цього Закону, але не більше
ніж на 1 відсоток мінімального розміру
пенсії за віком, зазначеного в абзаці
першому цієї частини. У частині другій
цієї статті вказано, що за наявності
страхового стажу меншої тривалості,
ніж передбачено частиною першою цієї
статті, пенсія за віком встановлюється
в розмірі, пропорційному наявному
страховому стажу, виходячи з
мінімального розміру пенсії за віком.

Положення ч. 3 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Крім цього колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції про
те, що розмір щорічної одноразової
допомоги позивачу визначено Кабінетом
Міністрів України, а також приймаючи до
уваги, що Закон України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» та Постанови
Кабінету Міністрів України, які
визначають порядок та розміри доплати
до пенсії особам, що проживають та
працюють на території радіологічного
забруднення, є чинними, і
неконституційними не визнавались, тому
дії відповідача в 2010 році відповідають
вимогам чинного законодавства, у
зв'язку з чим підстав для задоволення
позову в частині стягнення допомоги за
2010 рік суд першої інстанції не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1
щодо нарахування та виплати основної
та додаткової пенсій за шкоду,
заподіяну здоров'ю починаючи з 14.06.2010
року.

Також суд першої інстанції підставно
та обґрунтовано зобов'язав відповідача
продовжувати нарахування і виплату
позивачу основної та додаткової пенсій
відповідно до ст. 50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» на весь час
дії цього Закону, оскільки визначення
кінцевого періоду, за який необхідно
здійснювати перерахунок та виплату
основної та додаткової пенсій
позивачу, є безпідставним та
суперечить самій правовій природі
інституту призначення, перерахунку та
виплати пенсії.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивача
здійснює Пенсійний фонд України в
особі Управління Пенсійного фонду
України у Володимирецькому районі
Рівненської області, відповідний
обов'язок слід покласти на відповідача
у справі.

Оскільки суд першої інстанції
правильно по суті вирішив спір, однак
при цьому помилково допустив негайне
виконання ухваленої постанови в
цілому, колегія суддів визнає можливим
змінити постанову, оскільки системний
аналіз положень ч. 1 та 2 ст. 256 КАС
України вказує на можливість негайного
виконання судових рішень у справах
цієї категорії виключно у межах суми
стягнення за один місяць.

Відповідно до ст.201 КАС України
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є: 1)
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права; 2) вирішення не
всіх позовних вимог або питань.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст.197, ч.1 п.2 ст. 198,
ст.200, ст. 201, ч.2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області - задовольнити частково, а
постанову Володимирецького районного
суду Рівненської області від 14 січня 2011
року у справі № 2а-221/11- змінити.

На підставі п.1 ч.1 ст.256 КАС України
допустити зазначену постанову до
негайного виконання у межах суми
стягнення за один місяць.

В решті постанову Володимирецького
районного суду Рівненської області від
14 січня 2011 року у справі № 2а-221/11 - без
змін.

Постанова апеляційного
адміністративного суду є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.Б.
Заверуха

Судді О.М. Гінда

В.В. Ніколін