Справа № 593/239/14-а
Суддя: Німко Н. П.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/593/29/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" березня 2014 р.
м.Бережани

В складі:

Головуючого судді
Німко Н.П.

При секретарі судового засідання
Саламон Ю.О.

З участю:

Позивача
ОСОБА_1

Представника позивача
ОСОБА_2

Представника відповідача
Дарморіс О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Бережани
Тернопільської області
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Бережанському районі Тернопільської
області по визнання незаконною відмови
та зобов»язання відповідача
призначити пенсію на пільгових умовах,-

В С Т А Н О В И В:

10 лютого 2014 року позивачОСОБА_1
звернувся до суду із позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Бережанському районі Тернопільської
області, де згідно уточнених позовних
вимог просив суд визнати незаконною
відмову відповідача Управління
Пенсійного фонду України в
Бережанському районі Тернопільської
області в призначенні йому (позивачу),
як трактористу-машиністу пенсії зі
зменшенням пенсійного віку, згідно п.
«в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та зобов'язати
відповідача Управління Пенсійного
фонду України в Бережанському районі
Тернопільської області призначити
йому (позивачу), як
трактористу-машиністу пенсію зі
зменшенням пенсійного віку, згідно п.
«в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з дати його звернення до
відповідача, тобто з 05 листопада 2013
року.В обґрунтування позову загалом
послався на те, що відповідач відмовив
йому у призначенні пенсії зі зниженням
пенсійного віку, безпідставно
пославшись на те, що він (позивач) не
представив первинні документи, які б
містили відомості про те, що він
(позивач) був незвільненим бригадиром і
безпосередньо зайнятим у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського господарства
за період роботи з 1979 року по 2000 рік.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали в
повному обсязі, просять його
задовольнити. В обґрунтування
заявлених вимог дали пояснення
аналогічні змісту позовної заяви.

В судовому засіданні представник
відповідача позову не визнала в
повному обсязі, просить в його
задоволенні відмовити за
необґрунтованістю заявлених вимог. В
обґрунтування заперечень проти позову
дала пояснення, які за своїм змістом є
аналогічними письмовим запереченням.
Так, обґрунтовуючи законність відмови
позивачу у призначенні йому пенсії зі
зниженням пенсійного віку, вважає, що
позивачем не представлені документи,
які б містили відомості про те, що він
був незвільненим бригадиром і був
безпосередньо зайнятим у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського господарства
на протязі повного польового періоду в
рослинництві або на протязі
календарного року в тваринництві за
період роботи з 1979 року по 2000 рік.

Поряд з цим, представник відповідача в
судовому засіданні визнала та не
заперечила, що підприємства в яких
працював позивач є ліквідованими без
правонаступництва; первинні документи
про характер роботи позивача не
збереглися; також не заперечила
достовірність записів у трудовій
книжці позивача. Визнала, що за таких
обставин спірний характер роботи
позивача може бути підтверджений
показами свідків.

Суд, заслухавши позивача, його
представника та представника
відповідача, допитавши в судовому
засіданні свідків, всебічно дослідивши
та перевіривши подані сторонами докази
по справі в їх сукупності, приходить до
наступного.

Вiдповiдно до ч.1,2 ст.2 Кодексу
адмiнiстративного судочинства України,
завданням адмiнiстративного
судочинства є захист прав, свобод та
iнтересiв фiзичних осiб, прав та iнтересiв
юридичних осiб у сфері
публiчно-правових відносин вiд порушень
з боку органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх
посадових i службових осiб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числi на
виконання делегованих повноважень.

До адмiнiстративних судiв можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездiяльнiсть суб'єктів владних
повноважень, крiм випадків, коли щодо
таких рiшень, дій чи бездiяльностi
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до п.2 Розділу XV Закону
України «Про загальнообов»язкове
державне пенсійне страхування та п. «в»
ч.1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року (з
наступними змінами та доповненнями), на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком трактористи-машиністи
незалежно від місця останньої роботи,
які були безпосередньо зайняті у
виробництві сільськогосподарської
продукції в колгоспах, радгоспах, інших
підприємствах сільського господарства
- чоловіки після досягнення 55 років і
при загальному стажі роботи не менше 25
років, з них не менше 20 років на
зазначеній роботі.

Пунктом 1 Роз'яснення Міністерства
соціального забезпечення від 20.01.1992
року «Про порядок призначення пенсій
на пільгових умовах
трактористам-машиністам, які
безпосередньо зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції у
колгоспах, радгоспах та на інших
підприємствах сільського
господарства» передбачено, що до
трактористів-машиністів,
безпосередньо зайнятих у виробництві
сільськогосподарської продукції,
відносяться робітники, які оформлені
на роботу трактористами-машиністами,
мають відповідні посвідчення, постійно
зайняті на тракторах та інших
самохідних сільськогосподарських
машинах протягом повного сезону
сільгоспробіт у рослинництві та
тваринництві. Трактористам-машиністам,
які відробили повний польовий період
на тракторах та інших самохідних
сільськогосподарських машинах, весь
рік роботи зараховується до стажу, який
дає право на пільгове пенсійне
забезпечення і в тому випадку, якщо в
міжпольовий або міжсезонний період
вони виконували інші роботи (на
стаціонарних і причіпних установках та
агрегатах, по ремонту
сільськогосподарської техніки, на
тваринницьких фермах тощо).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
народився 07 травня 1958 року і станом на
05 листопада 2013 року, тобто на час
звернення до відповідача із заявою про
призначення згаданого виду пенсії та
на день розгляду справи в суді, мав та
має вік понад 55 років, що відповідає
вимогам ст. 13 ч.1 п. «в» Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Судом також встановлено, що позивач
ОСОБА_1 05 листопада 2013 року звернувся до
відповідача із заявою про призначення
йому пенсії за віком на пільгових
умовах, як трактористу-машиністу.

Згідно диплому серії НОМЕР_1 виданого 30
червня 1977 року Бережанським технікумом
механізації та електрифікації
сільського господарства, позивач
ОСОБА_1 здобув освіту по спеціальності
механізація сільського господарства
із присвоєнням кваліфікації
техніка-механіка.

Із відомостей трудової книжки серії
НОМЕР_2, заведеної 25 серпня 1977 року
позивача ОСОБА_1 вбачається, що:

- з 18 грудня 1979 року він прийнятий
в Бережанський агрохімцентр
бригадиром тракторної бригади.

- 26 листопада 1981 року у зв»язку з
ліквідацією Бережанського
агрохімцентру, переведений в
Бережанську «Райсільгоспхімію» і
прийнятий по переведенню бригадиром
тракторної бригади.

- 20 червня 1997 року, Бережанське ро
«сільгоспхімія» перейменоване на
Бережанське ВАТ «Сільгоспхімія»

- 14 грудня 2000 року звільнений із
вищезгаданого місця роботи за згодою
сторін.

Загальний стаж позивача згідно записів
у його трудовій книжці складає понад
25-ть років, а стаж роботи бригадиром
тракторної бригади - більше 20-ти років.
Зазначені факти стороною відповідача
не заперечено

Згідно із ст.62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року
№ 1788-ХІІ основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. Порядок підтвердження наявного
трудового стажу при відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній встановлюється Кабінетом
Міністрів України. Зазначеній нормі
відповідає п.1 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
визначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою КМУ № 637 від 12.08.1996 року.
Частиною 1 пункту 3 зазначеного Порядку
встановлено, що за відсутності
трудової книжки, а також у випадках,
коли в трудовій книжці відсутні
необхідні записи або містяться неточні
записи за періоди роботи, для
підтвердження трудового стажу
приймаються довідки, виписки із
наказів, особові рахунки і відомості на
видачу заробітної плати, посвідчення,
характеристики, письмові трудові
договори і угоди з відмітками про їх
виконання та інші документи, які
містять відомості про періоди роботи.

За правилами ч.1 ст.101 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» органи, що призначають
пенсії, мають право вимагати
відповідні документи від підприємств,
організацій,окремих осіб, а також
перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, даною нормою закону фактично
визначено, що перевірка достовірності
виданих документів покладається на
пенсійний орган, а сумніви останнього
щодо обґрунтованості їх видачі, самі по
собі не можуть бути підставою для
відмови у призначенні пенсії за
обставин, коли перевіркою встановлено
факт роботи трактористом - машиністом.

Позивач у справі подав належно
оформлені трудові книжки, що
підтверджують його трудовий стаж.

Як встановлено в судовому засіданні,
фактичною причиною відмови позивачу у
задоволенні його заяви про призначення
пенсії стала відсутність
підтверджуючих документів про його (
позивача) безпосередню зайнятість у
виробництві сільськогосподарської
продукції, яка видається
підприємством, на якому працював
позивач.

Однак, як вважає суд, відповідач
помилково прийшов до висновку, що
відсутність таких документів є
достатньо обґрунтованою підставою для
відмови у призначенні позивачу пенсії
на пільгових умовах, оскільки
неможливість отримання документів про
безпосередню зайнятість позивача у
виробництві сільськогосподарської
продукції у зв'язку з відсутністю таких
відомостей за місцем роботи позивача,
встановлено та підтверджено в судовому
засіданні

Пунктом 18 Постанови Кабінету Міністрів
України від 12 серпня 1993 року №637 «Про
затвердження Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній» передбачено, що за
відсутності документів про наявний
стаж роботи і неможливості одержання
їх внаслідок ліквідації підприємства,
установи, організації або відсутності
архівних даних з інших причин, ніж ті,
що зазначені в пункті 17 цього Порядку,
трудовий стаж установлюється на
підставі показань не менше двох
свідків, які б знали заявника по
спільній роботі на одному
підприємстві, в установі, організації
(в тому числі колгоспі) або в одній
системі і мали документи про свою
роботу за час, стосовно якого вони
підтверджують роботу заявника.

Як зазначено вище, особами, які
приймають участь у справі визнано та не
заперечено, що підприємства в яких
працював позивач є ліквідованими без
правонаступництва; первинні документи
про характер роботи позивача не
збереглися; достовірність записів у
трудовій книжці позивача не оспорена і
за таких обставин спірний характер
роботи позивача може бути
підтверджений показами свідків.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_6 пояснив, що дійсно, в період з
1977 року по 1998 рік він працював спочатку
у Бережанському агрохімцентрі, а потім
у Бережанській райсільгоспхімії
трактористом-машиністом, де бригадиром
тракторної бригади був позивач ОСОБА_1
Свідок підтвердив, що за вказаний
період позивач, окрім своїх обов»язків
як бригадира, також постійно виконував
й сільськогосподарські роботи
безпосередньо на тракторі.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 пояснив, що дійсно, в період з 1980
року по 2003 рік він працював спочатку у
Бережанському агрохімцентрі, а потім у
Бережанській райсільгоспхімії
трактористом-машиністом, де бригадиром
тракторної бригади був позивач ОСОБА_1
Свідок підтвердив, що за вказаний
період позивач, окрім своїх обов»язків
як бригадира, також постійно, повний
робочий день працював і безпосередньо
на тракторних машинах, виконуючи
різного характеру
сільськогосподарські роботи.

Покази вищезгаданих свідків також
підтверджуються дослідженими в
судовому засіданні записами у їх
трудових книжках, з яких вбачається, що
свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дійсно у
зазначений ними період часу (в який
входить спірний період роботи позивача
на посаді бригадира тракторної
бригади) працювали у цій же організації
трактористами-машиністами.

Отже, факт роботи позивача
трактористом та його безпосередню
зайнятість у виробництві
сільськогосподарської продукції за
період з 1979 по 2000 роки доведено у
судовому засіданні показами свідків
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та записами у їх
трудових книжках.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відсутність документів, які
підтверджуютьбезпосередню зайнятість
позивача у виробництві
сільськогосподарської продукції не
може бути підставою для відмови у
реалізації позивачем його
конституційного права на соціальний
захист, оскільки такі обставини
виникли не з вини позивача, а виключно з
вини адміністрації підприємств, де
працював позивач.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до переконання, що позивач
набув права на призначення йому пенсії
за віком на пільгових умовах згідно п. 2
розділу 15 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»та п. «в» ч. 1 ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України суд
при вирішенні справ керувався
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією України.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що при вирішенні питання щодо
призначення позивачу пенсії за віком
на пільгових умовах відповідач діяв не
на підставі та не у спосіб, що визначені
Законом України «Про пенсійне
забезпечення»та вищезазначеними
підзаконними нормативно-правовими
актами.

Враховуючи вищезазначене, суд
приходить до висновку, що має місце
порушення прав позивача, які
підлягають захисту і повинні бути
відновлені шляхом задоволення даного
позову, а саме - визнання судом
неправомірними дійвідповідача щодо
відмови у призначенні позивачу пенсії
за віком на пільгових умовах та
зобов'язання відповідача призначити
позивачу ОСОБА_1 пенсію на пільгових
умовах згідно п. «в» ч. 1ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»з
дня звернення за призначенням пенсії.

На підставі вищевикладеного керуючись
ст.ст. 11, 18, 71, 86, 158, 163, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ст.ст. 13, 56, 62, 83 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», п. 18
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993, № 637 «Про затвердження
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній», суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити позов ОСОБА_1.

Визнати незаконною відмову
відповідача Управління Пенсійного
фонду України в Бережанському районі
Тернопільської області в призначенні
позивачу ОСОБА_1, як
трактористу-машиністу пенсії зі
зменшенням пенсійного віку, згідно п.
«в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Зобов»язати відповідача Управління
Пенсійного фонду України в
Бережанському районі Тернопільської
області призначити позивачу ОСОБА_1, як
трактористу-машиністу пенсію зі
зменшенням пенсійного віку, згідно п.
«в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з дати його звернення до
відповідача, тобто з 05 листопада 2013
року.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського Апеляційного
Адміністративного суду через
Бережанський районний суд
Тернопільської області. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається у письмовій формі
протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області
Н.П.Німко