Справа № 825/2872/13-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/2872/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Клопот С.Л.
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді
Файдюка В.В.

суддів: Старової
Н.Е.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3
на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 11 вересня
2013 року у справі за адміністративним
ОСОБА_3 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернігівській області про визнання
дій протиправними, скасування
протоколу та припису, -

В С Т А Н О В И В :

Чернігівського окружного
адміністративного суду від 11 вересня
2013 року в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_3 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернігівській області про визнання
дій протиправними, скасування
протоколу та припису - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на
звернення гр. ОСОБА_4, та на виконання
листа Прокуратури Чернігівської
області до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернігівській області щодо
будівництва господарської будівлі по
АДРЕСА_1 громадянином ОСОБА_3,
відповідачем було проведено перевірку.

Перевіркою з виїздом на місце 11 липня
2013 року встановлено самовільне
будівництво без оформленого дозволу та
зареєстрованої проектної
документації, з порушенням будівельних
норм.

За результатами перевірки
відповідачем складено акт перевірки
від 11 липня 2013 року, та протокол про
адміністративне правопорушення. Крім
того, позивачу 11 липня 2013 року видано
припис, яким надано вимогу до 12 серпня
2013 року демонтувати за власний рахунок
самочинно збудовану господарську
будівлю.

За результатами розгляду зазначених
матеріалів справи посадовою особою
Інспекції винесено постанову № 340 від 18
липня 2013 року про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, якою постановлено визнати
позивача винним у вчинені
правопорушення передбаченого ч.1
статті 96 КУпАП накласти штраф у сумі
170,00 (сто сімдесят) гривень.

Не погоджуючись з такою позицією
відповідача, позивач звернувся до суду
з даним адміністративним позовом.

Статтею 10 Закону України «Про
архітектурну діяльність» встановлено,
що державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд здійснює
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Центральним органом виконавчої влади,
який забезпечує реалізацію державної
політики з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
контролю у сфері житлово-комунального
господарства, у відповідності до указу
Президента України від 08 квітня 2011 року
№ 439/2011, є Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України.

Згідно пункту 6 Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженого вищевказаним
указом Президента України,
Держархбудінспекція України здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через свої територіальні органи в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі або
міжрегіональні (повноваження яких
поширюються на декілька регіонів)
територіальні органи.

Згідно пункту 12 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю» №
553 від 23 травня 2011 року посадові особи
інспекції під час здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю зобов'язані: у повному обсязі,
об'єктивно та неупереджено здійснювати
державний архітектурно-будівельний
контроль у межах повноважень,
передбачених законодавством;
дотримуватися ділової етики у
взаємовідносинах із суб'єктами
господарювання та фізичними особами;
ознайомлювати суб'єкта містобудування
чи уповноважену ним особу з
результатами державного
архітектурно-будівельного контролю у
строки, передбачені законодавством; за
письмовим зверненням суб'єкта
містобудування надавати
консультативну допомогу у здійсненні
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Відповідно до п. 7 ч. 4 статті 41 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та пп. 8 п. 11
Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
посадові особи органів державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право
одержувати в установленому
законодавством порядку від органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ
та організацій, фізичних осіб
інформацію та документи, необхідні для
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю.

Як убачається із матеріалів справи,
відповідач не скористався вказаним
правом під час перевірки позивача та не
витребовував у позивача
документального спростування тої
обставини, що побудований ним гараж по
АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом у
розумінні статті 376 Цивільного кодексу
України.

Аналізуючи висновки контролюючого
суб'єкта щодо встановленого в ході
перевірки порушення позивачем
законодавства у сфері містобудування,
колегія суддів зважає на таке.

Відповідно до ч. 1 статті 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Як убачається із матеріалів справи,
спірний об'єкт будівництва - гараж,
збудований позивачем на належній йому
на праві приватної власності земельній
ділянці. Право власності на дану
земельну ділянку посвідчується
державним актом серії ЧН №0315187, виданим
Омелянівською сільською радою.
Призначення даної земельної ділянки,
згідно акту, - ведення особистого
підсобного господарства.

Таким чином, позивачем спірний гараж
збудований на належній йому на праві
власності земельній ділянці та таке
будівництво відповідає меті
відведення цієї земельної ділянки.

Згідно статті 38 ЗУ «Про регулюванні
містобудівної діяльності», у разі
виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, перебудова якого з
метою усунення істотного відхилення
від проекту або усунення порушень
законних прав та інтересів інших осіб,
істотного порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа органу
державного архітектурно-будівельного
контролю видає особі, яка здійснила
(здійснює) таке будівництво, припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил з визначенням строку для
добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк
добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі, орган
державного архітектурно-будівельного
контролю подає позов до суду про
знесення самочинно збудованого об'єкта
та компенсацію витрат, пов'язаних з
таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований
об'єкт підлягає знесенню в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, з компенсацією витрат,
пов'язаних із знесенням об'єкта, за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
таке самочинне будівництво.

Замовником робіт із знесення
зазначеного об'єкта є орган державного
архітектурно-будівельного контролю, за
позовом якого прийнято відповідне
рішення суду.

Виконання рішення суду, що набрало
законної сили, щодо знесення самочинно
збудованого об'єкта здійснюється
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження».

Аналіз положень зазначеної правової
норми дає підстави до висновків, що
законодавець розмежовує повноваження
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю (його територіальних органів)
з винесення припису про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності та з приводу
звернення до суду про знесення
самочинно збудованого об'єкта.

Положенням про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженим указом
Президента України № 439/2011 від 08 квітня
2011 року, Держархбудінспекція України
та її територіальні органи наділені
повноваженнями видавати обов'язкові до
виконання приписи щодо усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил,
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які виконуються без реєстрації
декларації про початок їх виконання
або дозволу на виконання будівельних
робіт, усунення порушень вимог
законодавства у сфері
житлово-комунального господарства, а
також здійснювати претензійно-позовну
роботу, звертатися до суду з позовами
щодо захисту своїх прав та законних
інтересів, а також інтересів держави з
питань державного
архітектурно-будівельного контролю та
контролю у сфері житлово-комунального
господарства (пп. пп. 6, 18 п. 5 Положення).

Враховуючи чисельність можливих
правопорушень у сфері містобудування,
територіальний орган державної
архітектурно-будівельної інспекції
наділений повноваженнями на власний
розсуд визначати спосіб усунення
виявлених за результатами здійснення
заходів державного
архітектурно-будівельного контролю
порушень. Разом з тим, дискреційні
повноваження суб'єкта владних
повноважень обмежені імперативним
характером його діяльності, вираженим
у ч. 2 статті 19 Конституції України.
Таким чином, територіальний орган
державної архітектурно-будівельної
інспекції, встановивши порушення, має
право вимагати від суб'єкта
містобудування його усунення, тобто
приведення відносин у містобудівній
сфері до таких, що не суперечитимуть
вимогам діючого законодавства, не
виходячи за межі законом наданих
повноважень.

У контексті наведеного, колегія суддів
зауважує, що право власності перебуває
під особливою охороною держави. Так,
статтею 41 Конституції України
закріплено, що ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним. Примусове відчуження
об'єктів права приватної власності
може бути застосоване лише як виняток з
мотивів суспільної необхідності, на
підставі і в порядку, встановлених
законом, та за умови попереднього і
повного відшкодування їх вартості.
Примусове відчуження таких об'єктів з
наступним повним відшкодуванням їх
вартості допускається лише в умовах
воєнного чи надзвичайного стану.
Конфіскація майна може бути
застосована виключно за рішенням суду
у випадках, обсязі та порядку,
встановлених законом. Використання
власності не може завдавати шкоди
правам, свободам та гідності громадян,
інтересам суспільства, погіршувати
екологічну ситуацію і природні якості
землі.

Відтак, знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності.

Рішення про знесення об'єкта
будівництва, навіть самочинно
збудованого, може прийматись лише за
умови наявності дійсних істотних
порушень вимог будівельних норм і
правил, які призводять чи можуть
призвести до порушення прав інших осіб
та інтересів суспільства.

Така позиція суду узгоджується із
положеннями ч. 7 статті 376 Цивільного
кодексу України, згідно з якою в разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.

Зважаючи на наведене вище, прийняття
рішення про знесення самочинно
збудованого об'єкта законодавцем,
зокрема й положеннями статті 38 ЗУ «Про
регулюванні містобудівної
діяльності», віднесено до компетенції
суду. В той час як контролюючий орган
являється лише суб'єктом ініціювання
відповідного судового процесу та не
може підміняти власним управлінським
приписом судове рішення, адже лише суд
наділений законом широким колом
процесуальних можливостей для
справедливого, неупередженого та
своєчасного розгляду спору.

Беручи до уваги викладене вище, колегія
суддів не погоджується із висновком
суду першої інстанції в тому, що
відповідач, зобов'язавши спірним
приписом позивача добровільно знести
належне йому нерухоме майно,
споруджене без проектної документації,
діяв в межах повноважень, у спосіб та на
підставі чинного законодавства.

Такий висновок суду апеляційної
інстанції ґрунтується, зокрема, на
тому, що у справі відсутні будь-які
докази порушення спірним об'єктом
будівництва прав інших осіб та
інтересів суспільства. Крім того,
відповідачем не надано доказів того, що
вищезгаданий гараж позивача збудовано
із суттєвими порушеннями будівельних
норм і правил.

Як убачається із матеріалів справи,
спірна перевірка проведена
контролюючим органом на підставі
звернення ОСОБА_4 Зважаючи на дану
обставину, колегія суддів зазначає, що
названа особа в порядку цивільного
судочинства зверталась з позовом до
ОСОБА_3 з вимогою знести самочинно
збудований гараж, який є тим самим
об'єктом будівництва, правомірність
вимоги Інспекції ДАБК у Чернігівській
області щодо знесення якого
розглядається в даному
адміністративному спорі. Так, рішенням
Апеляційного суду Чернігівської
області в цивільній справі № 2508/8233/2012
від 24 квітня 2013 року, яке набрало
законної сили, ОСОБА_4 відмовлено у
задоволенні позову з підставі
недоведеності порушень прав заявника
спірним будівництвом гаража.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної
інстанції не погоджується з висновком
суду першої інстанції відносно того, що
відповідач діяв правомірно з
дотриманням вимог законодавства.

Таким чином, необґрунтованим є
висновок суду першої інстанції про
відмову в задоволенні даного
адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваної
постанови судом першої інстанції було
допущено порушення норм матеріального
права, що призвело до невірного по суті
вирішення справи.

Згідно до статті 202 КАС України -
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є, зокрема,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС
України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 11 вересня
2013 року - скасувати та прийняти нову.

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернігівській області про визнання
дій протиправними, скасування
протоколу та припису - задовольнити.

Визнати дії головного державного
інспектора Північного інспекційного
відділу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернігівській області Рак С.В. під час
проведення позапланової перевірки за
направленням на здійснення
позапланової перевірки № 715 від 10 липня
201З року на будівництво господарської
будівлі по АДРЕСА_1 замовник ОСОБА_3,
протиправними.

Визнати дії головного державного
інспектора Північного інспекційного
відділу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернігівській області Рак С.В. щодо
складання протоколу про
адміністративне правопорушення від 11
липня 2013 року за наслідками
позапланової перевірки за
направленням на здійснення
позапланової перевірки № 715 від 10 липня
2013 року на будівництво господарської
будівлі по АДРЕСА_1 замовник ОСОБА_3,
протиправними.

Визнати дії головного державного
інспектора Північного інспекційного
відділу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Чернігівській області Рак С.В. щодо
складання припису №330 про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
11 липня 2013 року за наслідками
позапланової перевірки за
направленням на здійснення
позапланової перевірки №715 від 10 липня
2013 року на будівництво господарської
будівлі по АДРЕСА_1 замовник ОСОБА_3,
протиправними.

Визнати незаконним та скасувати прокол
про адміністративне правопорушення
від 11 липня 2013 року відносно ОСОБА_3 за
наслідками позапланової перевірки за
направленням на здійснення
позапланової перевірки №715 від 10 липня
2013 року на будівництво господарської
будівлі по АДРЕСА_1 замовник ОСОБА_3.

Визнати незаконним та скасувати припис
№ 330 від 11 липня 2013 року про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів ОСОБА_3 за
наслідками позапланової перевірки за
направленням на здійснення
позапланової перевірки №715 від 10 липня
2013 року на будівництво господарської
будівлі по АДРЕСА_1, замовник ОСОБА_3.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254 КАС
України та може бути оскаржена
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції в порядку і
строки, встановлені статтею 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Файдюк В.В.

Судді:

Чаку Є.В.

Старова Н.Е.