Справа № 808/6946/13-а
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 року , о 12-45 годині,Справа №
808/6946/13-а м.ЗапоріжжяЗапорізький
окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш
О.В.,

за участю секретаря
Передерій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Запоріжжя

справу за адміністративним позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до державної податкової інспекції у
Хортицькому районі м. Запоріжжя
Головного управління Міністерства
доходів та зборів у Запорізькій
області

про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, зазначивши в заяві, що 16.10.2012
ним отримано податкове
повідомлення-рішення № від
10.10.2012, яке було прийнято ДПІ у
Хортицькому районі м. Запоріжжя (далі -
ДПІ) про збільшення суми грошового
зобов'язання ФОП ОСОБА_1 за платежем по
податку на додану вартість на
180 697 гривень. В рішенні зазначено, що
воно прийняте на підставі акту
перевірки № 397/172/
від 25.09.2012, яким встановлено порушення
пп. 3.1.1 п. 3.1. ст. 3, пп. 7.3.1 п. 7.3, пп. 7.7.1 п.7.7
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», абз. А п. 185.1 ст. 185, п.
188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187, п.200.1 ст. 200
Податкового кодексу України.

Зазначене рішення було оскаржене в
адміністративному порядку, й рішенням
про результати розгляду первинної
скарги ДПС у Запорізькій області №
682/14/10-420 від 20.12.2012 воно було скасоване в
частині 11 415 гривень надмірно
застосованих штрафних санкцій, а в
іншій частині - залишене без змін.
Позивач не погоджується з рішенням про
результати розгляду первинної скарги
ДПС у Запорізькій області № 682/14/10-420 в
частині визначення грошового
зобов'язання поПДВ та застосування
штрафної (фінансової) санкції і вважає
його протиправним і таким, що підлягає
скасуванню.

Так, в акті перевірки було зазначено, що
перевірку було здійснено на підставі
документів, отриманих від слідчого
управління. При цьому в акті не
зазначено, які саме документи отримано
органом, що здійснював перевірку, від
кого конкретно вони були набуті, на
підставі яких саме документів вони
були вилучені та у кого, крім того,
відсутній будь-який перелік цих
документів. До акту не було додано ані
протоколів вилучення документів
слідчими органами, ані документів щодо
їх передачі-приймання від слідчих
органів до осіб, що здійснювали
перевірку. Оскільки позивач ні на час
проведення перевірки, ні після цього
часу не має у себе будь-яких документів,
зазначених в акті, або їх копій,
завірених належним чином (у тому числі
про їх вилучення слідчими органами),
належність цих документів до позивача
є недоведеною, а їх використання під
час перевірки є безпідставним.

Крім того, будь-яких судових ухвал чи
рішень відносно обшуку та вилучення у
позивача документів, на які посилалися
перевіряючи особи відповідача, не
існує, і такі обшуки та вилучення у
позивача не здійснювалися. Тому
перевірка була здійснена ДПІ з грубим
порушенням норм податкового та
кримінально-процесуального
законодавства. Позивач не може нести
відповідальність за достовірність
документів, які були залучені та
використані під час перевірки особами,
що здійснювали перевірку. Відповідно,
будь-які висновки, здійснені на
підставі цих документів, є хибними.

В акті зазначено, що порушення
податкового законодавства
підтверджується наявністю у
перевіряючих видаткових накладних, за
якими, на їх думку, позивач здійснив
господарські операції з реалізації
товарів. Проте жодного договору
купівлі-продажу, міни, поставки, інших
господарських або цивільно-правових
договорів між позивачем та особами, які
вказані як покупці у наведених в акті
перевірки видаткових накладних, за
наведеними у них предметами не існує.
Будь-яка фактична реалізація (передача
власності на товари) за ними не
здійснювалася.

Будь-яких інших документів (договорів,
довіреностей, транспортних накладних,
розрахункових та платіжних документів,
тощо), якими було б підтверджено
фактичне здійснення реалізації
(продажу) товарів за цими накладними в
акті не наведено. Також відсутнє
будь-яке посилання на них у звітності
позивача. Крім того, під час даної
перевірки ДПІ не було здійснено
зустрічної перевірки щодо
контрагентів по зазначеним видатковим
накладним щодо здійснення конкретних
господарських операцій з продажу
товарів та їх оплати. Але ДПІ зроблено
остаточний висновок про те, що позивач
здійснив цілу низку господарських
операцій по реалізації товарів іншим
особам без оформлення податкових
накладних з ПДВ та не включив
відповідні суми у податкові
зобов'язання. Позивач надав особам, що
здійснювали перевірку, свої
заперечення з зазначених питань й
пояснив, що будь-які господарські
операції, а саме реалізація товарів за
зазначеними видатковими накладними, не
здійснювалися. Тобто, будь-який товар
за цими накладними зазначеним
контрагентам не передавався й ними не
був оплачений. Відповідно до
зазначених обставин позивач цілком
законно не відносив до податкових
зобов'язань відповідні суми з ПДВ.

Позивач не здійснював порушень, які
зазначені в акті перевірки, тому
збільшення податкового зобов'язання з
ПДВ та застосування штрафних
(фінансових) санкцій було здійснено
незаконно, без будь-яких об'єктивних
підстав та з порушенням порядку
проведення перевірки й прийняття
рішення.

Позивач просить визнати недійсним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 10.10.2012 №
.

У судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримують і
просять його задовольнити з підстав,
зазначених в позові.

Відповідач позов не визнає, просить
відмовити в його задоволенні,
зазначивши в запереченнях, що 02.08.2012
повинна була розпочатись
документальна планова перевірка
фінансово-господарської діяльності
ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2010 по
31.12.2011, відповідно до плану-графіку та
наказу № 498 від 23.07.2012.

Того ж дня ФОП ОСОБА_1 надано заяву й
копію протоколу обшуку від 15.06.2011, в
яких зазначено, що, станом на 15.06.2011,
було проведено обшук в приміщенні за
адресою: АДРЕСА_2 в присутності
громадянина ОСОБА_2 Згідно з протоколом
обшуку, в переліку вилучених
документів є і документи
фінансово-господарської діяльності
ФОП ОСОБА_1 за період 2010-2011 років, у
зв'язку з чим перевірка була
призупинена.

03.08.2012 відповідач направив лист
заступнику начальника УПМ-начальнику
слідчого управління Васьківу О.М. з
проханням надати копії документів
фінансово- господарської діяльності
ФОП ОСОБА_1 за період з 01.10.2010 по 15.06.2011
для проведення документальної
планової перевірки в терміни,
встановлені чинним законодавством.

22.08.2012 такі документи були надані до
ДПІ, й перевірку було поновлено, а за її
результатами складено акт №
397/172/ від 25.09.2012.

01.10.2012 ФОП ОСОБА_1 надав заперечення до
даного акту перевірки, зазначивши, що
видаткові накладні були виписані з
метою ймовірного відвантаження товару
до покупця, але фактичного
відвантаження не відбувалось. У зв'язку
з чим не були оформлені податкові та
видаткові накладні, а також операції не
були відображенні в податковому і
бухгалтерському обліку.

08.10.2012 позивачу було надіслано висновок
№ 35 про розгляд заперечень, а 10.10.2012 -
податкове повідомлення-рішення №
від 25.09.2012.

В ході перевірки було встановлено, що
за період з 01.10.2010 по 31.12.2011 ФОП ОСОБА_1
задекларовано податкових зобов'язань
по ПДВ в сумі 3 691 665 гривень, проте
встановлено заниження податкових
зобов'язань на 157 866 гривень. Перевіркою
первинних документів, а саме
податкових та видаткових накладних,
банківських документів, реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних встановлено, що за період з
01.10.2010 по 28.02.2011, відповідно до
видаткових накладних, ФОП ОСОБА_1
здійснював реалізацію товару (борошна,
цукору, макаронних виробів та ін.)
споживачам без виписки податкових
накладних, чим порушував норми
законодавства про податок на додану
вартість.

Відповідно до наданих до перевірки
видаткових накладних, банківських
довідок, реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, ДПІ встановлено,
що за вказаний період ФОП ОСОБА_1
здійснював реалізацію продуктів
харчування, відповідно до виписаних
видаткових накладних, кінцевому
споживачу без нарахування ПДВ та не
виписував податкових накладних, не
відображав суми податку у реєстрі
виданих податкових накладних, у
декларації з ПДВ та додатку 5 до неї.
Відповідно до наданої оборотно-
сальдової відомості по рахунку 361
«Контрагенти», встановлено, що у цей
період ФОП ОСОБА_1 не має кредиторської
та дебіторської заборгованості по
контрагентам, наведеним у таблиці
«Зведені дані реалізації товару ФОП
ОСОБА_1 без урахування податку на
додану вартість, відповідно до наданих
на перевірку видаткових накладних та
їх відповідність першій події» за
жовтень 2010 року - лютий 2011 року.
Відповідно до банківських виписок,
розрахунки за поставлений товар не
відбувались.

Таким чином, було встановлено
заниження податкових зобов'язань: за
жовтень 2010 року - на 15422 гривень, за
листопад 2010 року - на 13088 гривень, за
грудень 2010 року - на 17150 гривень, за
січень 2011 року - на 37005 гривень, за лютий
2011 року - на 75201 гривню. За наслідками
перевірки податкові зобов'язання
повинні складати: за жовтень 2010 року - 221
461 гривню, за листопад 2010 року - 231 305
гривень, за грудень 2010 року - 246 950
гривень, за січень 2011 року - 208 969
гривень, за лютий 2011 року - 398 601 гривню, а
всього - на 157 866 гривень.

Відповідач вважає висновки, викладені
у акті перевірки, такими, що
відповідають нормам чинного
законодавства, й просить відмовити у
задоволенні позову.

У судовому засіданні представник
відповідача надав пояснення,
аналогічні викладеним у запереченнях,
позов не визнає та просить відмовити у
його задоволенні.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у справі
докази та надавши їм оцінку, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
огляду на таке:

судом встановлено, що ДПІ у Хортицькому
районі м. Запоріжжя Запорізької
області ДПС, правонаступником якого є
ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя
ГУ Міндоходів у Запорізькій області,
було проведено планову виїзну
перевірку дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2010 по
31.12.2011, результати якої викладено в акті
№ 397/172/6 від 25.09.2012.

10.10.2012, на підставі вказаного акту, ДПІ
було прийняте податкове
повідомлення-рішення №, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем: податок на додану вартість
на 180 697 гривень, у т.ч. 157 866 гривень - за
основним платежем, 22 831 гривень - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

За результатами адміністративного
оскарження зазначене рішення було
скасоване в частині застосованих
штрафних санкцій у розмірі 11 415 гривень
- на підставі рішення ДПС у Запорізькій
області про результати розгляду
первинної скарги №682/14/10-420 від 20.12.2012.
Рішенням ДПС України про результати
розгляду повторної скарги №451/Б/10-2315
від 28.01.2013 оскаржуване рішення залишено
без змін - з урахуванням рішення ДПС у
Запорізькій області №682/14/10-420 від
20.12.2012.

В акті перевірки зазначено, що позивач
повідомляв податковий орган про
вилучення у нього всіх документів
фінансово-господарської діяльності
під час обшуку. 22.08.2012 документи
позивача були отримані ДПІ від
слідчого управління. Перевірка
проводилась на підставі даних
документів, проте в акті не зазначено,
які саме документи отримано ДПІ, від
кого конкретно вони були набуті, на
підставі яких документів вони були
вилучені та у кого, також відсутній
перелік цих документів. Крім того, до
акту не було додано протоколів
вилучення документів слідчими
органами чи документів щодо їх
передачі-приймання від слідчих органів
до осіб, що здійснювали перевірку.

Відповідно до п. 85.5, абз.абз. 1, 2 п. 85.9 ст.
85 Податкового кодексу України (у
редакції Закону № 5043-VI від 04.07.2012, який
набрав чинності 15.08.2012 та діяв на час
проведення перевірки), «забороняється
вилучення оригіналів первинних
фінансово-господарських,
бухгалтерських та інших документів за
винятком випадків, передбачених
кримінально-процесуальним законом.

У разі коли до початку або під час
проведення перевірки оригінали
первинних документів, облікових та
інших регістрів, фінансової та
статистичної звітності, інших
документів з питань обчислення і
сплати податків та зборів, а також
виконання вимог іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, були
вилучені правоохоронними та іншими
органами, зазначені органи зобов'язані
надати для проведення перевірки
контролюючому органу копії зазначених
документів або забезпечити доступ до
перевірки таких документів.

Такі копії, засвідчені печаткою та
підписами посадових (службових) осіб
правоохоронних та інших органів, якими
було здійснено вилучення оригіналів
документів, або яким було забезпечено
доступ до перевірки вилучених
документів, повинні бути надані
протягом трьох робочих днів з дня
отримання письмового запиту
контролюючого органу.

Відповідно до ст. 177
Кримінально-процесуального кодексу
України (який втратив чинність 19.11.2012, у
редакції Закону № 5064-VI від 05.07.2012, який
набрав чинності 12.08.2012 і діяв на час
проведення перевірки), обшук
проводиться в тих випадках, коли є
достатні підстави вважати, що знаряддя
злочину, речі й цінності, здобуті
злочинним шляхом, а також інші предмети
і документи, які мають значення для
встановлення істини в справі чи
забезпечення цивільного позову,
знаходяться в певному приміщенні або
місці чи в якої-небудь особи.

Обшук проводиться за вмотивованою
постановою слідчого з санкції
прокурора чи його заступника, за
винятком житла чи іншого володіння
особи.

Обшук житла чи іншого володіння особи,
за винятком невідкладних випадків,
проводиться лише за вмотивованою
постановою судді.

Згідно зі ст.ст. 13, 159
Кримінально-процесуального кодексу
України (у редакції Закону № 5076-VI від
05.07.2012, який набрав чинності 15.08.2012 та
діяв на час проведення перевірки), «не
допускається проникнення до житла чи
до іншого володіння особи, проведення в
них огляду чи обшуку інакше як за
вмотивованим судовим рішенням, крім
випадків, передбачених цим Кодексом.

Тимчасовий доступ до речей і
документів полягає у наданні стороні
кримінального провадження особою, у
володінні якої знаходяться такі речі і
документи, можливості ознайомитися з
ними, зробити їх копії та, у разі
прийняття відповідного рішення
слідчим суддею, судом, вилучити їх
(здійснити їх виїмку).

Тимчасовий доступ до речей і
документів здійснюється на підставі
ухвали слідчого судді, суду».

Судом встановлено, що ухвали чи інші
рішення за період, який перевірявся та
до часу прийняття оскаржуваного
рішення відносно проведення обшуку й
вилучення документів у позивача, на які
посилається відповідач, відсутні.

Таким чином, перевірка ФОП ОСОБА_1 була
здійснена ДПІ з грубим порушенням
зазначених норм податкового та
кримінально-процесуального
законодавства. Відповідно, позивач не
може нести відповідальність за
достовірність документів, які були
залучені та використані під час
перевірки ДПІ.

Висновки акту перевірки про порушення
податкового законодавства ФОП ОСОБА_1
ґрунтуються на підставі видаткових
накладних (а.с. 109-159), відповідно до яких
позивач не нараховував та не сплачував
ПДВ (а.с. 18-21).

Відповідно до ст. 1 Закону «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999 (в
редакції Закону № 3614-VI від 07.07.2011, який
набрав чинності 07.08.2011, далі - Закон №996),
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 9 ст. 9 даного Закону,
«підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Копії первинних документів та
регістрів бухгалтерського обліку
можуть бути вилучені у підприємства
лише за рішенням відповідних органів,
прийнятим у межах їх повноважень,
передбачених законами. Обов'язковим є
складання реєстру документів, що
вилучаються у порядку, встановленому
законодавством.

Вилучення оригіналів таких документів
та регістрів забороняється, крім
випадків, передбачених
кримінально-процесуальним законом».

Відповідач не надав доказів
використання видаткових накладних як
первинних документів бухгалтерського
обліку, що підтверджують здійснення
господарських операцій.

Судом встановлено, що оригінали
видаткових накладних, копії яких
долучено до матеріалів справи та на
підставі яких відповідачем зроблено
висновок про порушення ФОП ОСОБА_1
податкового законодавства відносно
нарахування та сплати ПДВ (а.с. 109-159), не
відповідають нормам Закону №996, а саме
в них, наприклад, особою, яка
здійснила відвантаження товару,
зазначено «ОСОБА_5. ОСОБА_6. Кладовщик»;
підпис особи, яка відвантажила товар
(здійснила його продаж) відсутній або
не належить позивачу; печатка ФОП
ОСОБА_1, його штамп «склад №2» відсутні
або знаходяться поза текстом
накладної, наявна печатка іншого
підприємця - ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_3); не
зазначено ПІБ особи, яка здійснила
приймання товару, відсутня печатка
покупця, підпис покупця нерозбірливий.

Суд приходить до висновку, що зазначені
видаткові накладні не можуть
підтвердити реальність здійснення
господарських операцій між позивачем
та зазначеними в них особами.

Відповідно до пп.14.1.202 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, продаж
(реалізація) товарів - будь-які
операції, що здійснюються згідно з
договорами купівлі-продажу, міни,
поставки та іншими господарськими,
цивільно-правовими договорами, які
передбачають передачу прав власності
на такі товари за плату або компенсацію
незалежно від строків її надання, а
також операції з безоплатного надання
товарів. Не вважаються продажем
товарів операції з надання товарів у
межах договорів комісії, поруки, схову
(відповідального зберігання),
доручення, довірчого управління,
оперативного лізингу (оренди), інших
цивільно-правових договорів, які не
передбачають передачі прав власності
на такі товари.

Судом встановлено, що позивач не
укладав договорів з особами, які
зазначені як покупці, щодо товарів, що
зазначені в вищевказаних видаткових
накладних. Сторонами не надано доказів
(договорів, довіреностей, транспортних
накладних, розрахункових та платіжних
документів, тощо) на підтвердження
факту реалізації товарів за вказаними
видатковими накладними. Крім того,
відсутні посилання на них у звітності
позивача.

Відповідно до абз.абз. 1, 2 п. 73.5 ст. 73
Податкового кодексу України, «з метою
отримання податкової інформації
органи державної податкової служби
мають право проводити зустрічні звірки
даних суб'єктів господарювання щодо
платника податків.

Зустрічною звіркою вважається
співставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків».

Всупереч зазначеній нормі відповідач
не здійснив зустрічну звірку даних
позивача з даними його контрагентів,
зробивши висновок про здійснення
позивачем низки господарських
операцій по реалізації товарів іншим
особам без оформлення податкових
накладних з ПДВ та без включення
відповідних сум у податкові
зобов'язання.

Оскільки відсутні докази реальності
здійснення господарських операцій за
вищевказаними видатковими накладними,
товар за зазначеними накладними не
передавався та не був оплачений, тому
позивач законно не відносив до
податкових зобов'язань відповідні суми
з ПДВ.

Відповідно до пп. «а» п. 185.1 ст. 185
Податкового кодексу України, «об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю».

Згідно п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу
України, датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Жодна з зазначених подій відносно
документів, на які посилається ДПІ, не
настала, оскільки ні матеріальні
цінності, ні грошові кошти між
позивачем та іншими особами не
отримувались й не надавались.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивач не здійснював порушень
податкового законодавства, зазначених
в акті перевірки. За визначених
обставин збільшення податкового
зобов'язання по ПДВ позивачу та
застосування до нього штрафних
санкцій було здійснено незаконно, без
об'єктивних підстав і з порушенням
порядку проведення перевірки та
прийняття рішення.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України, «в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову».

На підставі викладеного, суд вважає, що
висновки акту перевірки №397/172/6
від 25.09.2012 є необґрунтованими, а
податкове повідомлення-рішення,
прийняте на підставі зазначеного акту,
є протиправним й підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 94 КАС України,
присудженню на користь позивача
підлягають здійснені ним
документально підтверджені судові
витрати.

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 10.10.2012, прийняте ДПІ у Хортицькому
районі м. Запоріжжя, яким фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем:
податок на додану вартість на 180 697
гривень, у т.ч. 157 866 гривень - за основним
платежем, 22 831 гривень - за штрафними
(фінансовими) санкціями;

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
адреса: АДРЕСА_1) судові
витрати у розмірі 1806 (однієї тисячі
восьмиста шести) гривень 97 копійок.

Постанова може бути оскаржена у
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд через
Запорізький окружний адміністративний
суд у десятиденний строк з дня
отримання постанови у повному обсязі
шляхом подання апеляційної скарги.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, що її подає, до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо її не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
О.В. Матяш