Справа № 2а/2570/3635/11
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/37526/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Іваненко Я.Л.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Чернігові ради до
Головного управління юстиції у
Чернігівській області про скасування
постанови про накладення штрафу,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Управління праці
та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 11
липня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 січня 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради звернулося до суду з позовом до
Головного управління юстиції у
Чернігівській області про скасування
постанови про накладення штрафу від 21
червня 2011 року у виконавчому
провадженні № 26157122 за виконавчим
листом № 2-4663/10, виданим 01 квітня 2011 року
Деснянським районним судом м.
Чернігова.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 11 липня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 січня 2012
року, позивачу в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м.
Чернігові ради звернулося з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи позивачу у задоволенні
позову, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився і суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що оскаржувана постанова є правомірною
та прийнята на підставі Закону України
«Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів попередніх інстанцій
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 27 квітня 2010 року на
підставі виконавчого листа та заяви
стягувача державним виконавцем
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження та надано час для
добровільного виконання рішення суду в
строк до 03 травня 2011 року.

З матеріалів справи вбачається, що
копію постанови про відкриття
виконавчого провадження від 27 квітня
2011 року позивачем було отримано.

04 травня 2011 року рішення суду позивачем
було виконано частково шляхом
здійснення перерахунку стягувачу
частини стягуваних виплат.

У зв'язку з невиконанням рішення суду у
добровільний строк повністю, державним
виконавцем було винесено постанову від
02 червня 2011 року про накладення на
боржника штрафу в розмірі 680 грн.

17 червня 2011 року позивачем було
повідомлено відповідача про
неможливість виконання рішення суду у
зв'язку з відсутністю бюджетного
фінансування на відповідні програми
соціального захисту.

21 червня 2011 року у зв'язку з
невиконанням рішення суду державним
виконавцем винесено постанову про
накладення штрафу на боржника у
розмірі 1360 грн.

Відповідно до статті 5 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець здійснює необхідні заходи
щодо своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення
(виконавчий документ), у спосіб і
порядок, визначений виконавчим
документом.

Згідно статті 75 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. У разі невиконання
зазначених вимог без поважних причин
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до статті 89
цього Закону і не пізніше п'яти робочих
днів з дня його накладення повторно
перевіряє стан виконання рішення.

Частиною 1 статті 89 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Враховуючи вказане, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, що у зв'язку з
невиконанням рішення суду, державним
виконавцем керуючись положеннями
статті 89 Закону України «Про виконавче
провадження», було правомірно винесено
постанову про накладення штрафу на
позивача.

Відповідно до частини третьою статті
2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки судові рішення
постановлені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради відхилити, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 11 липня 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 січня 2012
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: