Справа № 826/19017/13-а
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 березня 2014 року № 826/19017/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Келеберди В.І. ,
суддів Данилишина В.М., Качура І.А. при
секретарі судового засідання
Віруцькій О.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Міністра
внутрішніх справ України Захарченка
Віталія Юрійовича, Міністерства
внутрішніх справ України провизнання
незаконною бездіяльності, зобов'язання
вчинити дії О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Міністра внутрішніх справ України
Захарченка Віталія Юрійовича,
Міністерства внутрішніх справ України,
про визнання незаконною бездіяльності
стосовно не вчинення дій задля
зупинення та попередження порушень
законодавства України при
забезпеченні працівниками
правоохоронних органів України
порядку на мирних заходах,
демонстраціях та мітингах, що
направленні на висловлення
громадянами своєї позиції стосовно
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 21.11.2013 №905-р про
призупинення процесу підписання Угоди
про асоціацію з Європейським Союзом;
зобов'язання вчинити дії у межах
компетенції спрямовані на припинення
порушення прав людини і громадянина
працівниками органів внутрішніх справ
під час проведення масових мирних
заходів на підтримку Євроінтеграції
України - ініціювати службове
розслідування, притягнути винних до
дисциплінарної відповідальності, у
разі виявлення ознак злочинів в діях
працівників правоохоронних органів
вчинити дії внесення інформації до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань та відкриття
кримінального провадження щодо всіх
інцидентів, що мали місце під час
проведення в містах України масових
мирних заходів на підтримку
Євроінтеграції України.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що відповідачем у
період з 29.11.2013 по 11.12.2013 не було вчинено
жодних дій щодо контролю за діяльністю
співробітників правоохоронних органів
та зупинення і попередження порушень
законодавства України при
забезпеченні порядку під час акцій на
мітингах та демонстраціях, а саме не
проведено службові розслідування за
фактом використання спеціальних
засобів та зброї, не притягнуто винних
осіб до дисциплінарної
відповідальності та не внесено
відомості до Єдиного реєстру досудових
розслідувань про вчинення
кримінальних правопорушень, що, на
думку позивача, є підставою для
зобов'язання вчинити такі дії.

В подальшому, позивачем подано заяву, в
якій позивач не змінюючи змісту
позовних вимог, конкретизував межі
предмету позову та просив суд визнати
протиправною бездіяльність та
зобов'язати відповідача за наявності
підстав і обставин, що можуть свідчити
про вчинення кримінальних
правопорушень, вчинити дії щодо
вирішення питання про внесення
відповідних відомостей до Єдиного
реєстру досудових розслідувань.

Також, представник позивача
зазначила, що працівниками органів та
підрозділів, які входять до системи
Міністерства внутрішніх справ України
було протиправно застосовано
спеціальні засоби та заходи фізичного
впливу до учасників мирних зібрань на
Майдані Незалежності та вулиці
Хрещатик у місті Києві громадян з 29 на 30
листопада 2013 року, на вулиці Банковій у
місті Києві 01 грудня 2013 року, на Майдані
Незалежності та вулиці Хрещатик у
місті Києві 11 грудня 2013 року.

При цьому, позивач наполягав, що
ним не змінюються позовні вимоги, а
лише деталізуються заявлені, щодо меж
позову, локалізації та часу дій.

Представник відповідача - Міністра
внутрішніх справ України Захарченка
Віталія Юрійовича - заперечував проти
задоволення позовних вимог з підстав
викладених у письмових запереченнях,
які долучено до матеріалів справи з
яких вбачається, що відповідач у
вказаний період часу діяв в межах
повноважень визначених Законом
України «Про міліцію», Положенням про
Міністерство внутрішніх справ України
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 №383/2011.

Відповідач - Міністерство внутрішніх
справ України - заперечував проти
задоволення позовних вимог.

Ухвалою від 05.03.2014 відмовлено в
задоволенні клопотання представника
відповідача про закриття провадження у
справі в частині позовних вимог щодо
зобов'язання вжити дії щодо внесення
інформації до Єдиного реєстру
досудових розслідувань та відкриття
кримінального провадження щодо всіх
інцидентів, що мали місце під час
проведення в містах України масових
мирних заходів на підтримку
Євроінтеграції України.

Також, в судовому засіданні 05.03.2014
протокольною ухвалою залишено без
розгляду клопотання представника
позивача про витребування доказів та
допит свідка, у зв'язку з відмовою
представника позивача від заявлених
клопотань.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті,

В С Т А Н О В И В:

У період часу з 21.11.2013 у місті Києві
відбувались мирні зібрання,
направленні на висловлення
громадянами своєї позиції стосовно
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 21.11.2013 №905-р про
призупинення процесу підписання Угоди
про асоціацію з Європейським Союзом.

Під час охорони громадського порядку
працівниками органів та підрозділів,
які входять до системи Міністерства
внутрішніх справ України в місцях
проведення зібрань на Майдані
Незалежності та вулиці Хрещатик у
місті Києві громадян з 29 на 30 листопада
2013 року, 01 на вулиці Банковій у місті
Києві грудня 2013 року, на Майдані
Незалежності та вулиці Хрещатик у
місті Києві 11 грудня 2013 року було
застосовано спеціальні засоби та
заходи фізичного впливу, внаслідок
чого значна кількість учасників
зібрань отримала тілесні ушкодження
різного ступеню.

Зазначені вище факти не заперечуються
сторонами, неодноразово повідомлялись
засобами масової інформації та
Інтернет-виданнями, а тому такі
обставини визнаються судом
загальновідомими, отже не потребують
доказування.

У вказаний період часу Захарченко
Віталій Юрійович перебував на посаді
Міністра внутрішніх справ України. В
подальшому, постановою Верховної ради
України від 21.02.2014 №744-VII Захарченка
Віталія Юрійовича звільнено від
виконання обов'язків Міністра
внутрішніх справ України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначає, що відповідачем у вказаний
період часу в порушення приписів ст. 8
Закону України «Про центральні органи
виконавчої влади», п. 11 Положення про
Міністерство внутрішніх справ України
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 №383/2011 не вчинено дій
спрямованих на припинення порушення
прав людини і громадянина працівниками
органів внутрішніх справ під час
проведення масових мирних заходів на
підтримку Євроінтеграції України, а
саме: не ініційовано службове
розслідування за фактами застосування
працівниками органів внутрішніх справ
спеціальних засобів та заходів
фізичного впливу, не притягнуто винних
до дисциплінарної відповідальності та,
при встановленні обставин, що свідчать
про вчинення кримінальних
правопорушень, не вчинено дій щодо
вирішення питання про внесення
відомостей до Єдиного реєстру
досудових розслідувань.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Так, відповідно до частини 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України У справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані
суду, але одночасно вони є і вимогами
для суб'єкта владних повноважень, який
приймає відповідне рішення, вчиняє дії
чи допускається бездіяльності.

Статтею 12 Закону України «Про міліцію»
встановлено, що міліція має право
застосовувати заходи фізичного впливу,
спеціальні засоби і вогнепальну зброю
у випадках і в порядку, передбачених
цим Законом. Застосуванню сили,
спеціальних засобів і вогнепальної
зброї повинно передувати попередження
про намір їх використання, якщо
дозволяють обставини. Без попередження
фізична сила, спеціальні засоби і зброя
можуть застосовуватися, якщо виникла
безпосередня загроза життю або
здоров'ю громадян чи працівників
міліції. У разі неможливості уникнути
застосування сили вона не повинна
перевищувати міри, необхідної для
виконання покладених на міліцію
обов'язків і має зводитись до мінімуму
можливості завдання шкоди здоров'ю
правопорушників та інших громадян. При
завданні шкоди міліція забезпечує
подання необхідної допомоги
потерпілим в найкоротший строк. Про
застосування заходів фізичного впливу,
спеціальних засобів, вогнепальної
зброї, а також про будь-які ушкодження
або смерть, які спричинені особі
внаслідок застосування працівником
міліції заходів фізичного впливу,
спеціальних засобів, вогнепальної
зброї, працівник міліції негайно та
письмово доводить до відома
безпосереднього начальника для
сповіщення прокуророві. Перевищення
повноважень по застосуванню сили, в
тому числі спеціальних засобів і зброї,
тягне за собою відповідальність,
встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України
«Про міліцію» працівники міліції мають
право застосовувати заходи фізичного
впливу, в тому числі прийоми
рукопашного бою, для припинення
правопорушень, подолання протидії
законним вимогам міліції, яка
здійснюється із застосуванням сили
щодо працівників міліції або інших
осіб, якщо інші способи були
застосовані та не забезпечили
виконання покладених на міліцію
обов'язків.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про
міліцію» працівники міліції мають
право застосовувати наручники, гумові
кийки, засоби зв'язування, сльозоточиві
речовини, світлозвукові пристрої
відволікаючої дії, пристрої для
відкриття приміщень і примусової
зупинки транспорту, водомети,
бронемашини та інші спеціальні і
транспортні засоби, а також
використовувати службових собак у
таких випадках: 1) для захисту громадян
і самозахисту від нападу та інших дій,
що створюють загрозу їх життю або
здоров'ю; 2) для припинення масових
безпорядків і групових порушень
громадського порядку; 3) для відбиття
нападу на будівлі, приміщення, споруди
і транспортні засоби, незалежно від їх
належності, або їх звільнення у разі
захоплення; 4) для затримання і доставки
в міліцію або інше службове приміщення
осіб, які вчинили правопорушення, а
також для конвоювання і тримання осіб,
затриманих і підданих арешту, взятих
під варту, якщо зазначені вище особи
чинять опір працівникам міліції або
якщо є підстави вважати, що вони можуть
вчинити втечу чи завдати шкоди
оточуючим або собі; 5) для припинення
масового захоплення землі та інших дій,
що можуть призвести до зіткнення груп
населення, а також діянь, які
паралізують роботу транспорту,
життєдіяльності населених пунктів,
посягають на громадський спокій, життя
і здоров'я людей; 6) для припинення опору
працівникові міліції та іншим особам,
які виконують службові або громадські
обов'язки по охороні громадського
порядку і боротьбі із злочинністю; 7)
для звільнення заложників. Вид
спеціального засобу, час початку та
інтенсивність його застосування
визначаються з урахуванням обстановки,
що склалася, характеру правопорушення
і особи правопорушника.

Постановою Ради міністрів Української
РСР від 27.02.1991 № 49 затверджено Правила
застосування спеціальних засобів при
охороні громадського порядку (далі -
Правила).

Відповідно до п. 6 Правил рішення про
застосування спеціальних засобів
приймає службова особа, відповідальна
за забезпечення громадського порядку,
або керівник конкретної операції.
Працівники міліції, які діють
індивідуально, приймають такі рішення
самостійно. Про застосування цих
засобів вони у письмовій формі
доповідають безпосередньому
начальнику із зазначенням: коли, де,
проти кого, за яких обставин
застосовувалися спеціальні засоби та
наслідків їх застосування. Про
поранення або смерть, що сталися
внаслідок застосування спеціальних
засобів, працівник міліції
зобов'язаний негайно і письмово
повідомити безпосередньому
начальникові для сповіщення
прокуророві.

Начальник органу чи установи
внутрішніх справ, командир частини
внутрішніх військ доповідає
вищестоящому керівнику. При
необхідності інформуються керівники
органів місцевої влади.

Пунктом 10 Правил встановлено, що
відповідальність за організацію
роботи по забезпеченню законності
застосування спеціальних засобів при
охороні громадського порядку
покладається на Міністра внутрішніх
справ.

Отже, спеціальні засоби застосовуються
за наявності підстав визначених
Законом України «Про міліцію» в разі
прийняття відповідного рішення особою
відповідальною за забезпечення
громадського порядку. При цьому
відповідальність за організацію
роботи по забезпеченню законності
застосування спеціальних засобів при
охороні громадського порядку
покладається на Міністра внутрішніх
справ.

Повноваження Міністра, як
керівника Міністерства визначені ч. 2
ст. 8 Закону України "Про центральні
органи виконавчої влади" та п. 11
Положення про Міністерство внутрішніх
справ України затвердженого Указом
Президента України від 06.04.2011 №383/2011,
згідно яких, Міністр зокрема,
організовує та контролює виконання
Конституції та законів України, актів і
доручень Президента України, актів
Кабінету Міністрів України в органах
внутрішніх справ, а також на
підприємствах, в установах та
організаціях, що належать до сфери
управління МВС України; вирішує в
установленому порядку питання щодо
заохочення та притягнення до
дисциплінарної відповідальності
керівників та заступників керівників
самостійних структурних підрозділів
апарату міністерства, керівників та
заступників керівників територіальних
органів міністерства, присвоює їм
ранги державних службовців; застосовує
відповідно до законодавства заходи
дисциплінарного впливу до працівників
органів внутрішніх справ, підприємств,
установ та організацій, що належать до
сфери управління МВС України; скликає
та проводить наради з питань, що
належать до його компетенції; підписує
накази МВС України; організовує роботу
колегії МВС України і головує на її
засіданнях; дає обов'язкові для
виконання працівниками апарату
Міністерства доручення.

Порядок застосування дисциплінарних
стягнень визначено Законом України
«Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» (далі -
Дисциплінарний статут).

Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного
статуту Міністрові внутрішніх справ
України належить право накладати
дисциплінарні стягнення, передбачені
цим Статутом, на всіх осіб рядового і
начальницького складу.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту
визначено, що з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
учиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.

З метою належної організації заходів,
спрямованих на захист прав і свобод
людини, зміцнення службової дисципліни
в діяльності органів та підрозділів
внутрішніх справ, попередження
надзвичайних подій за участю особового
складу, упорядкування питань
призначення, проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ, а також підвищення ефективності
роботи підрозділів кадрового наказом
Міністра внутрішніх справ України від
12.03.2013 № 230, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 02.04.2013
№0541/23073 затверджено Інструкцію про
порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України (далі - Інструкція про
порядок проведення службових
розслідувань).

Відповідно до пп. 2.2.10-2.2.11 Інструкції
про порядок проведення службових
розслідувань підставами для
проведення службового розслідування є,
зокрема, використання особою рядового
та начальницького складу органів
внутрішніх справ України вогнепальної
зброї; застосування особою рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ України спеціальних
засобів або заходів фізичного впливу.

Згідно з п. 3.1 Інструкції про порядок
проведення службових розслідувань,
Міністр внутрішніх справ України має
право призначати службові
розслідування за всіма підставами та
відносно всіх осіб рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ України.

З системного аналізу викладеного
вбачається, що Міністр внутрішніх
справ України наділений
повноваженнями щодо призначення
службових розслідувань за всіма
підставами та відносно всіх осіб
рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України, за
висновками яких, наділений правом
накладати дисциплінарні стягнення,
передбачені цим Статутом, на всіх осіб
рядового і начальницького складу.

З матеріалів справи вбачається, що
Міністром внутрішніх справ України
Захарченком Віталієм Юрійовичем 26.11.2013
проведено розширену нараду
керівництва внутрішніх справ МВС
України про стан оперативної
обстановки в країні на минулому тижні,
недоліки в роботі окремих ГУМУС, УМВС
та проблемні питання в діяльності
органів внутрішніх справ, за
результатом якої складно протокол №45,
копія якого міститься в матеріалах
справи, зі змісту якого вбачається, що
Міністром внутрішніх справ України
Захарченком Віталієм Юрійовичем було
надано доручення начальникам головних
управлінь, управлінь МВС України та
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, на
залізницях: забезпечити недопущення
порушень прав громадян на мирні
зібрання, блокування державних
установ, перекриття транспортних
комунікації. У разі вчинення
правопорушення до винних уживати
заходи реагування, відповідно до
законодавства. Забезпечити своєчасне
отримання інформації про масові заходи
та провокації і правопорушення, які
готуються та вживати заходів щодо
недопущення порушення громадського
порядку.

Крім того, наказом Міністра внутрішніх
справ України від 30.11.2013 №1171 призначено
службове розслідування щодо
правомірності дій працівників міліції
під час охорони громадського порядку
щодо учасників акції «Євромайдан» в
підтримку підписання угоди про
асоціацію із Європейським Союзом.

В подальшому, 01.12.2013 під головуванням
Міністра внутрішніх справ України
Захарченка Віталія Юрійовича
проведено засідання колегії МВС
України про обставини подій на Майдані
Незалежності в м. Києві вночі 30.11.2013 та
управлінські рішення в зв'язку з
оперативною обстановкою в державі, за
результатом якої складено протокол №26
від 01.12.2013, копія якого долучена до
матеріалів справи. Зокрема, в ході
засідання колегії Міністром
внутрішніх справ України Захарченком
Віталієм Юрійовичем було надано
доручення першому заступнику Міністра
та заступнику Міністра узяти на
особистий контроль роботу
оперативного штабу МВС, забезпечити
координацію дій з охорони громадського
порядку і безпеки громадян підчас
проведення масових заходів; прискорити
проведення службового розслідування
щодо правомірності дій працівників
міліції під час охорони громадського
порядку 30.11.2013.

Суд зауважує, що вчиненні Міністром
внутрішніх справ України Захарченком
Віталієм Юрійовичем дії, а саме
проведені наради та засідання колегії
були недостатніми та не мали наслідком
забезпечення законності працівниками
органів та підрозділів, які входять до
системи Міністерства внутрішніх справ
України, при охороні громадського
порядку під час проведення зібрань у
вказаний період часу.

Отже, Міністр внутрішніх справ України
Захарченко Віталій Юрійович, який
відповідав за організацію роботи по
забезпеченню законності працівниками
органів та підрозділів, які входять до
системи Міністерства внутрішніх справ
України при охороні громадського
порядку, в тому числі і при
застосуванні спеціальних засобів та
заходів фізичного впливу, у період часу
з 29.11.2013 по 11.12.2013 не виконав у повній
мірі покладені на нього обов'язки з
цього питання та не вчинив дії щодо
забезпечення законності застосування
спеціальних засобів та заходів
фізичного впливу під час охорони
громадського порядку на Майдані
Незалежності, вулицях Хрещатик та
Байковій у місті Києві.

Також, в порушення вимог ст. 13, 14
Дисциплінарного статуту, пп. 2.2.10-2.2.11
Інструкції про порядок проведення
службових розслідувань Міністром
внутрішніх справ Захарченко Віталієм
Юрійовичем не призначено службові
розслідування, зокрема, за фактами
застосування особами рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ України спеціальних
засобів або заходів фізичного впливу
та, як наслідок, на винних осіб не
накладено дисциплінарні стягнення.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК зобов'язують
слідчого, прокурора невідкладно, але не
пізніше 24-х годин після подання заяви,
повідомлення про вчинене кримінальне
правопорушення або після самостійного
виявлення ним з будь-якого джерела
обставин, що можуть свідчити про
вчинення кримінального
правопорушення, внести до Єдиного
реєстру та розпочати розслідування.

Відповідно до п. 17 ст. 3 КПК слідчий -
службова особа органу внутрішніх
справ, органу безпеки, органу, що
здійснює контроль за додержанням
податкового законодавства, органу
державного бюро розслідувань,
уповноважена в межах компетенції,
передбаченої цим Кодексом, здійснювати
досудове розслідування кримінальних
правопорушень.

Суд зауважує, що Міністр внутрішніх
справ, який в силу вимог ст. 7 Закону
України «Про міліцію» здійснює
керівництво всією міліцією, в тому
числі органами внутрішніх справ,
наділений повноваженнями вчинити дії
щодо вирішення питання, за наявності
підстав і обставин, що можуть свідчити
про вчинення кримінальних
правопорушень, про внесення
відповідних відомостей до Єдиного
реєстру досудових розслідувань. Проте,
з матеріалів справи вбачається, що
Міністром внутрішніх справ України
Захарченко Віталієм Юрійовичем не було
вчинено дій щодо вирішення цього
питання, за встановленої судом
наявності підстав і обставин, що можуть
свідчити про вчинення кримінальних
правопорушень, про внесення
відповідних відомостей до Єдиного
реєстру досудових розслідувань.

Враховуючи викладене, оскільки
Міністром внутрішніх справ України
Захарченком Віталієм Юрійовичем не
вжито заходів із здійснення
організації та контролю за виконанням
Конституції та Законів України
працівниками органів та підрозділів,
які входять до системи Міністерства
внутрішніх справ України, під час
проведення зібрань громадян на Майдані
Незалежності та вулиці Хрещатик у
місті Києві з 29 на 30 листопада 2013 року,
на вулиці Банковій у місті Києві 01
грудня 2013 року, на Майдані Незалежності
та вулиці Хрещатик у місті Києві 11
грудня 2013 року, не призначено службові
розслідування, не притягнено до
дисциплінарної відповідальності
працівників органів та підрозділів,
які входять до системи Міністерства
внутрішніх справ України, які порушили
вимоги чинного законодавства України
під час охорони громадського порядку в
місцях проведення зібрань громадян на
Майдані Незалежності та вулиці
Хрещатик у місті Києві з 29 на 30
листопада 2013 року, на вулиці Банковій у
місті Києві 01 грудня 2013 року, на Майдані
Незалежності та вулиці Хрещатик у
місті Києві 11 грудня 2013 року та, за
наявності підстав та обставин не вжито
дій щодо вирішення питання про
внесення відповідних відомостей до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань, суд дійшов висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог про визнання
протиправною бездіяльності Міністра
внутрішніх справ України Захарченка
Віталія Юрійовича.

Протиправність бездіяльності Міністра
внутрішніх справ України Захарченка
Віталія Юрійовича прямо вказує на
наявність підстав для зобов'язання
Міністерства внутрішніх справ України
вчинити дії в межах компетенції щодо
ініціювання службових розслідувань та
вирішення питання про притягнення
винних осіб до дисциплінарної
відповідальності та, за наявності
підстав і обставин, що можуть свідчити
про вчинення кримінальних
правопорушень, вчинити дії щодо
вирішення питання про внесення
відповідних відомостей до Єдиного
реєстру досудових розслідувань та, як
наслідок, задоволення позовних вимог у
вказаній частині.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
законодавства України та доказів,
наявних у матеріалах справи,
адміністративний позов ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність
Міністра внутрішніх справ України
Захарченка Віталія Юрійовича щодо не
вчинення ним дій, спрямованих на
зупинення та попередження порушень
чинного законодавства України при
забезпеченні працівниками органів та
підрозділів, які входять до системи
Міністерства внутрішніх справ України,
порядку на мирних зібраннях,
демонстраціях та мітингах про
висловлення громадянами своєї позиції
стосовно розпорядження Кабінету
Міністрів України від 21 листопада 2013
року №905-р про призупинення процесу
підписання Угоди про асоціацію з
Європейським Союзом, яка полягала у:

- невжитті заходів із здійснення
організації та контролю за виконанням
Конституції та Законів України
працівниками органів та підрозділів,
які входять до системи Міністерства
внутрішніх справ України, під час
проведення зібрань громадян на Майдані
Незалежності та вулиці Хрещатик у
місті Києві з 29 на 30 листопада 2013 року,
на вулиці Банковій у місті Києві 01
грудня 2013 року, на Майдані Незалежності
та вулиці Хрещатик у місті Києві 11
грудня 2013 року;

- не притягненні до дисциплінарної
відповідальності працівників органів
та підрозділів, які входять до системи
Міністерства внутрішніх справ України,
які порушили вимоги чинного
законодавства України під час охорони
громадського порядку в місцях
проведення зібрань громадян на Майдані
Незалежності та вулиці Хрещатик у
місті Києві з 29 на 30 листопада 2013 року,
на вулиці Банковій у місті Києві 01
грудня 2013 року, на Майдані Незалежності
та вулиці Хрещатик у місті Києві 11
грудня 2013 року.

2. Зобов'язати Міністерство внутрішніх
справ України вчинити дії в межах
компетенції щодо ініціювання
службових розслідувань та вирішення
питання про притягнення винних осіб до
дисциплінарної відповідальності та, за
наявності підстав і обставин, що можуть
свідчити про вчинення кримінальних
правопорушень, вчинити дії щодо
вирішення питання про внесення
відповідних відомостей до Єдиного
реєстру досудових розслідувань.

Постанова набирає законної сили в
строк і в порядку, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими ст.ст. 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий Суддя
В.І. Келеберда

Судді
В.М. Данилишин

І.А. Качур

Повний текс постанови виготовлено
07.03.2014