Справа № 803/240/14
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року Справа № 803/240/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання
Грушецькому П.В.,

з участю представника позивача
Бугайова А.О.,

представника відповідача Шляхтича Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луцьку адміністративну
справу за позовом Приватного
підприємства "Тріада" до Державної
інспекції сільського господарства у
Волинській області про визнання
незаконним та скасування припису від
11.01.2014 року № 000001,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Тріада»
звернулось з позовом до Державної
інспекції сільського господарства у
Волинській області про визнання
незаконним та скасування припису від
11.01.2014 року № 000001.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем проведено перевірку, за
результатами якої позивачу направлено
припис про усунення порушень вимог
земельного законодавства, а саме
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки площею 0,0892 га по вул.
Кравчука, 13 в м. Луцьку.

Вважають, що вказаний припис винесено
із порушенням вимог Закону України
«Про державний контроль за
використанням та охороною земель»,
оскільки ніякого самовільного
зайняття земельної ділянки ПП «Тріада»
не здійснювала, а свою діяльність
здійснює на земельній ділянці, право
власності на яку підтверджено
державним актом.

Крім цього, зазначають, що під час
перевірки відповідач чітко не визначив
межі ніби самовільно зайнятої ділянки,
та яка фактично площа використовується
позивачем. Також зазначають, що
відповідачем не встановлено під час
перевірки, чи розташовані на
самовільній ділянці споруди та чи
використовується вони позивачем.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав повністю з
підстав, викладених в позовні заяві,
просить суд задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав повністю. В
наданих суду письмових запереченнях
посилається на те, що оскаржуваний
припис винесено за результатами
перевірки, проведеної з 16.12. по 19.12.2013
року, якою встановлено, що позивач
користується земельною ділянкою
площею 0,08378 га по вул. Кравчука, 13 в м.
Луцьку для обслуговування спортивно -
оздоровчого тенісного комплексу
згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯГ
№ 545654. На земельній ділянці розміщено
два спортивних майданчики,
спорткомплекс «Олімпія», незавершене
будівництво готелю та парко місця на
автомобілі.

Згідно топографо-геодезійної зйомки
уточнення фактичних меж земельної
ділянки на вул. Кравчука, 13, проведеної
16.12.2013 року організацією КП
«Луцькмістобуд», у фактичному
користуванні позивача знаходиться
земельна ділянка площею 0,9270 га, тоді як
у власності ПП «Тріада» знаходиться
земельна ділянка площею 0,8378 га. Таким
чином, позивач самовільно зайняв
земельну ділянку площею 0,0892 га.

За результатами перевірки складено акт
від 16.12.2013 року та винесено припис на
усунення виявлених порушень. Даний
припис винесено уповноваженим на те
органом із дотриманням вимог чинного
земельного законодавства, Закону
України «Про державний контроль за
використанням та охороною земель»,
оскільки встановлено факт
самовільного використання земельної
ділянки. Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Згідно із частиною другою статті 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Судом встановлено, що відповідачем
проведено перевірку ПП «Тріада», за
результатами якої складено акт № 000819/2
від 16.12.2013 року. Перевіркою встановлено
факт самовільного зайняття земельної
ділянки позивачем площею 0,0892 га.

За результатами перевірки складено
протокол про адміністративне
правопорушення № 00001 від 11.01.2014 року.

Також 11.01.2014 року позивачу внесено
припис про усунення виявлених порушень
із вимогою звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку. Підстава -
виявлені під час перевірки позивача
порушення ст.ст.91,125,126 ЗК України.

Згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯГ
№ 545654 позивач володіє земельною
ділянкою площею 0,8378 га по вул. Кравчука,
13 в м. Луцьку.

На земельній ділянці розміщено два
спортивних майданчики, спорткомплекс
«Олімпія», незавершене будівництво
готелю та парко місця на автомобілі.

Згідно топографо-геодезійної зйомки
уточнення фактичних меж земельної
ділянки на вул. Кравчука, 13, проведеної
16.12.2013 року організацією КП
«Луцькмістобуд», у фактичному
користуванні позивача знаходиться
земельна ділянка площею 0,9270 га, тоді як
у власності ПП «Тріада» знаходиться
земельна ділянка площею 0,8378 га .

Аналізуючи зібрані та досліджені в
ході судового засідання докази, суд
приходить до висновку, що оскаржуваний
припис винесений із порушенням вимог
чинного законодавства, а саме: ЗК
України, Закону України «Про державний
контроль за використанням та охороною
земель» та підлягає визнанню
незаконним з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 125 ЗК України визначено , що
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Як встановлено ст.126 даного Кодексу,
право власності, користування
земельною ділянкою оформлюється
відповідно до Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Абзацом 16 ст.1 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель» встановлено, що
самовільне зайняття земельної ділянки
- будь-які дії, які свідчать про
фактичне використання земельної
ділянки за відсутності відповідного
рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними.

Підставою винесення оскаржуваного
припису є встановлений відповідачем
факт наявності самовільного зайняття
земельної ділянки позивачем по вул.
Кравчука, 13 в м. Луцьку.

Однак, із таким твердженням
відповідача погодитись не можна,
виходячи із наступного.

Відповідач стверджує, що до такого
висновку він прийшов в результаті
проведеної 16.12.2013 року
топографо-геодезійної зйомки
уточнення фактичних меж земельної
ділянки на вул. Кравчука,13, яка
здійснювалась КП «Луцькмістобуд».

В даному випадку відповідач повинен
був довести ті обставини, що земельна
ділянка використовується за
відсутності рішення відповідного
органу або за відсутності правочину
щодо такої земельної ділянки.

Як встановлено в судовому засіданні та
не заперечується учасниками судового
процесу, позивач володіє на праві
приватної власності земельною
ділянкою площею 0,8392 га по вул.
Кравчука,13 в м. Луцьку, що
підтверджується відповідним актом та
договором купівлі-продажу.

На даний час на цій території частина
об'єктів здана в експлуатацію, а
частина знаходиться в процесі
будівництва.

Ст. 1 Закону України «Про
топографо-геодезичну і картографічну
діяльність» визначено, що
топографо-геодезичні та картографічні
роботи - процес створення геодезичних,
топографічних і картографічних
матеріалів, даних,
топографо-геодезичної та
картографічної продукції.

Як вбачається із схеми топографо -
геодезійної зйомки уточнення
фактичних меж земельної ділянки,
порушення меж земельної ділянки
позивачем встановлено лише зі сторони
вул. Кравчука.

Але даний факт самовільного зайняття
земельної ділянки не знайшов свого
підтвердження в ході судового розгляду
справи.

Зокрема, як вбачається із п.1.2 рішення
виконавчого комітету Луцької міської
ради від 09.06.2010 року №371-3 «Про дозвіл на
отримання містобудівних умов і
обмежень забудови земельної ділянки на
будівництво оздоровчого комплексу з
кафе та готелем на вул. Кравчука, 13 ПП
«Тріада», передбачено виготовлення
проекту забудови та його погодження із
проведенням благоустрою прилеглої
території.

З довідки позивача від 28.02.2014 року
слідує, що на прилеглій території,
поруч із земельною ділянкою, яка є у
власності позивача, де за рішенням
Луцької міської ради зобов'язано ПП
«Тріада» зробити благоустрій -
знаходяться парковочні місця, які не
належать підприємству та за які не
стягується плата.

Також із матеріалів справи вбачається,
що на даний час проводиться
будівництво об'єктів та будівельні
роботи незакінчені.

Тобто на думку суду, будь - яким
документом, який знаходиться в
матеріалах справи не встановлено, що
позивачем самовільно зайнято та
використовується земельна ділянка
поза межами виданого державного акту
на право приватної власності за
вказаною адресою, без відповідних
правовстановлюючих документів.

Сама по собі схема
топографо-геодезійної зйомки
уточнення фактичних меж земельної
ділянки може лише фіксувати факти
відхилення таких меж, однак, вона не
може встановлювати вини в цьому
конкретного суб'єкта.

Підставою для відповідальності особи є
наявність його діях вини у вчиненні
певних порушень, чого в даному випадку
зі сторони позивача немає.

Відповідно до частини другої статті 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що у спірному випадку
інспекцією сільського господарства у
Волинській області належними та
допустимими доказами не доведено
правомірності винесеного припису,
факту самовільного зайняття земельної
ділянки позивачем та порушення ним
ст.ст. 91,125,126 ЗК України.

Отже, виходячи із вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що оспорюваний
припис від 11.01.2014 року № 000001 винесений з
порушенням вимог чинного
законодавства, є незаконним, а, отже,
адміністративний позов таким, що
підлягає до повного задоволення.

Суд не приймає до уваги твердження
представника відповідача про те, що
відповідачем при винесенні вказаного
припису не було допущено порушень
чинного законодавства і він є законним,
оскільки факт порушення зафіксовано на
підставі зйомки, виходячи із
наступного.

Відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 2 КАС
України, надаючи оцінку діям та
рішенням суб'єкта владних повноважень,
які є предметом оскарження, суд
перевіряє чи прийняті (вчинені) вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Суд вважає, що відповідачем при
прийнятті оспорюваного рішення не були
дотримані вказані принципи.

Суд нагололошує на тому, що схема
топографо-геодезійної зйомки
уточнення фактичних меж земельної
ділянки може лише фіксувати факти
відхилення таких меж, однак, вона не
може встановлювати вини в цьому
конкретного суб'єкта.

Виходячи із наявних у інспекції прав та
покладених на неї обов'язків
Положенням про Державну інспекцію
сільського господарства України,
затвердженим Указом Президента
України 13 квітня 2011 року № 459/2011,
Законів України «Про державний
контроль за використанням та охоронною
земель», «Про охорону земель» вона була
наділена всіма правами щодо
встановлення фактичних обставин по
справі, якими в повній мірі не
скористалася, що призвело до видачі
незаконного припису.

Інші доводи представника відповідача
не спростовують висновків суду,
зроблених в судовому засіданні.

Керуючись статтями 11, 17, 158, 160 ч. 3, 162, 163,
186 КАС України, на підставі Земельного
Кодексу України, Закону України «Про
охорону земель», Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охоронною земель», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати незаконними та скасувати
припис Державної інспекції сільського
господарства у Волинській області від
11.01.2014 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі до 11 березня
2014 року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
Р.С. Денисюк