Справа № 2а-1220/10/0370
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року м.
Львів
Справа № 9104/29552/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Клюби В.В., Яворського І.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 05
липня 2010 року по справі № 2а-1220/10/0370 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Видавничо-комерційна фірма
«Луцьккондитер» до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції,
Головного управління Державного
казначейства України у Волинській
області про стягнення суми бюджетного
відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Видавничо-комерційна фірма
«Луцьккондитер» (далі - ТзОВ «ВКФ
«Луцьккондитер») звернулося до суду з
адміністративним позовом до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції (далі - Луцька ОДПІ),
Головного управління Державного
казначейства України у Волинській
області, в якому просило стягнути з
державного бюджету на його користь
суму бюджетного відшкодування за
березень-червень 2009 року в розмірі
882637.00 грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 05 липня 2010
року вказаний позов задоволено,
стягнуто з Державного бюджету України
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість на користь
ТзОВ «ВКФ «Луцьккондитер» в розмірі
882637.00 грн.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою суду, Луцька ОДПІ подала
апеляційну скаргу, у якій, з посиланням
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просить її скасувати та прийняти
нову, якою в задоволенні позову
відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
посиланням на те, що причиною
непідтвердження сум податку на додану
вартість, що підлягають відшкодуванню,
є ненадходження відповідей на запити
про проведення зустрічних перевірок по
ланцюгу до виробника. Крім цього
зазначає, що судом першої інстанції не
враховано, що на час розгляду справи в
суді, відповідно до картки платника
податків ТзОВ «ВКФ «Луцьккондитер»,
перед ним відсутня заборгованість по
бюджетному відшкодуванню податку на
додану вартість.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому на підставі
пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інтонації встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
позивачем подано до Луцької ОДПІ
податкові декларації з податку на
додану вартість: за березень 2009 року,
якою визначено суму податку на додану
вартість, що підлягає бюджетному
відшкодуванню на рахунок платника
податку у банку в розмірі 409498.00 грн.; за
квітень 2009 року, якою визначено суму
податку на додану вартість, що підлягає
бюджетному відшкодуванню на рахунок
платника податку у банку в розмірі
256720.00 грн.; за травень 2009 року, якою
визначено суму податку на додану
вартість, що підлягає бюджетному
відшкодуванню на рахунок платника
податку у банку в розмірі 347872.00 грн.; за
червень 2009 року, якою визначено суму
податку на додану вартість, що підлягає
бюджетному відшкодуванню на рахунок
платника податку у банку в розмірі
231397.00 грн.

Достовірність нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість, відображеної у
вказаних вище податкових деклараціях,
підтверджено актами позапланових
виїзних перевірок позивача з питань
достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку від 07 липня 2009 року №
248/23-99/00382027 та від 31 серпня 2009 року №
323/07/00382027.

При цьому зазначеними перевірками було
підтверджено заявлені ТзОВ «ВКФ
«Луцьккондитер» до відшкодування суми
податку на додану вартість за вказані
звітні періоди в наступних розмірах: за
березень 2009 року - 409498.00 грн., за квітень
2009 року - 215429.00 грн., за травень 2009 року -
325706.00 грн. та за червень 2009 року -
231397.00 грн.

20 серпня 2009 року на рахунок позивача
було перераховано суму відшкодування
податку на додану вартість за березень
2009 року в розмірі 299393.00 грн.

Відмова Луцької ОДПІ в підтвердженні
бюджетного відшкодування за
березень-червень 2009 року в сумі 882637.00
грн. була обумовлена необхідністю
отримання результатів зустрічних
перевірок по ланцюгу до виробника.

На час виникнення спірних
правовідносин порядок визначення суми
податку, що підлягає сплаті до бюджету
або відшкодуванню з бюджету, та строки
розрахунків з бюджетом регулювався
пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість».

Відповідно до пункту 1.8 статті 1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» бюджетне відшкодування - це
сума, що підлягає поверненню платнику
податку з бюджету в зв'язку з надмірною
сплатою податку у випадках, визначених
цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з цього податку, що
виник за попередні податкові періоди (у
тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до закону), а
при його відсутності - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Платник податку, який має право на
одержання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення повної
суми бюджетного відшкодування, подає
відповідному податковому органу
податкову декларацію та заяву про
повернення такої повної суми
бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації (підпункт 7.7.4 пункту 7.7
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість»).

Відповідно до вимог підпункту 7.7.5
пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» протягом 30
днів, наступних за днем отримання
податкової декларації, податковий
орган проводить документальну
невиїзну перевірку (камеральну)
заявлених у ній даних. За наявності
достатніх підстав вважати, що
розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право протягом такого ж строку
провести позапланову виїзну перевірку
(документальну) платника для
визначення достовірності нарахування
такого бюджетного відшкодування.
Податковий орган зобов'язаний у
п'ятиденний термін після закінчення
перевірки надати органу державного
казначейства висновок із зазначенням
суми, що підлягає відшкодуванню з
бюджету.

На підставі отриманого висновку
відповідного податкового органу орган
державного казначейства надає
платнику податку зазначену у ньому
суму бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунку на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку податкового органу, як того
вимагає підпункт 7.7.6 пункту 7.7 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість».

Пунктом 4.1 Порядку відшкодування
податку на додану вартість,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації, Державного
казначейства України від 02 липня 1997
року N 209/72 (у редакції наказу Державної
податкової адміністрації України,
Державного казначейства України від 21
травня 2001 року N 200/86), передбачено, що
відшкодування податку на додану
вартість з бюджету здійснюється
органами Державного казначейства
України за висновками податкових
органів (форма наведена в додатку 2) або
за рішенням суду.

З огляду на наведені вище правові норми
у податкового органу були відсутні
підстави для відмови позивачеві у
поверненні суми бюджетного
відшкодування за березень-червень 2009
року в розмірі 882637.00 грн., оскільки її
нарахування було підтверджено
проведеними перевірками, а відсутність
інформації по надісланих відповідачем
запитах щодо проведення зустрічних
звірок не може ставити в залежність
право платника податку на
відшкодування від'ємного значення сум
податку на додану вартість.

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до вмотивованого висновку щодо
необхідності стягнення з Державного
бюджету України на користь позивача
бюджетної заборгованості з податку на
додану вартість в сумі 882637.00 грн. та
правомірно задовольнив позовні вимоги.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують і не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а
постанови суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 197, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від
05 липня 2010 року по справі № 2а-1220/10/0370 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.В. Клюба

І.О. Яворський