Справа № 817/4209/13-а
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"05" березня 2014 р.
Справа № 817/4209/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю прокурора, розглянувши у
відкритому судовому засіданні у
м.Житомирі апеляційну скаргу
Здолбунівської районної державної
адміністрації Рівненської області на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "17" грудня
2013 р. у справі за позовом Заступника
прокурора Здолбунівського району
Рівненської області до
Здолбунівської районної державної
адміністрації Рівненської області
про визнання дій протиправними та
зобов"язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Здолбунівського
району звернувся з позовом до
Здолбунівської районної державної
адміністрації Рівненської області про
визнання протиправними дії
Здолбунівської районної державної
адміністрації Рівненської області
щодо невиконання подання Заступника
прокурора Здолбунівського району щодо
розгляду подання та вжиття заходів до
усунення вказаних порушень вимог
Закону України «Про доступ до
публічної інформації», причин та умов
що їм сприяють; розгляду запиту на
інформацію ОСОБА_3 у відповідності до
вимог Закону України «Про доступ до
публічної інформації»; притягнення до
дисциплінарної відповідальності
винних працівників Здолбунівської
районної державної адміністрації
Рівненської області за неналежне
виконання свої службових обов'язків;
про зобов'язання Здолбунівську районну
державну адміністрацію Рівненської
області виконати вимоги подання
Заступника прокурора Здолбунівського
району щодо вжиття заходів до усунення
вказаних порушень вимог Закону України
«Про доступ до публічної інформації»,
причин та умов, що їм сприяють; розгляду
запиту на інформацію ОСОБА_3 у
відповідності до вимог Закону України
«Про доступ до публічної інформації»,
притягнення до дисциплінарної
відповідальності винних працівників
Здолбунівської районної державної
адміністрації Рівненської області за
неналежне виконання свої службових
обов'язків. Крім того позивач просив
зобов'язати Здолбунівську районну
державну адміністрацію Рівненської
області розглянути інформаційні
запити ОСОБА_3 у відповідності до
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» (з урахуванням
уточнення позовних вимог).

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 17.12.2013 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Визнано протиправними дії
Здолбунівської районної державної
адміністрації Рівненської області
щодо невиконання подання Заступника
прокурора Здолбунівського району щодо
розгляду подання та вжиття заходів до
усунення вказаних порушень вимог
Закону України «Про доступ до
публічної інформації», причин та умов
що їм сприяють; розгляду запиту на
інформацію ОСОБА_3 у відповідності до
вимог Закону України «Про доступ до
публічної інформації»; притягнення до
дисциплінарної відповідальності
винних працівників Здолбунівської
районної державної адміністрації
Рівненської області за неналежне
виконання свої службових обов'язків.

Зобов'язано Здолбунівську районну
державну адміністрацію Рівненської
області виконати вимоги подання
Заступника прокурора Здолбунівського
району щодо вжиття заходів до усунення
вказаних порушень вимог Закону України
«Про доступ до публічної інформації»,
причин та умов, що їм сприяють; розгляду
запиту на інформацію ОСОБА_3 у
відповідності до вимог Закону України
«Про доступ до публічної інформації»,
притягнення до дисциплінарної
відповідальності винних працівників
Здолбунівської районної державної
адміністрації Рівненської області за
неналежне виконання свої службових
обов'язків.

В задоволені решті позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
Здолбунівська райдержадміністрація
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою у позові відмовити .

Прокурор апеляційну скаргу не визнав.

Представник адміністрації
повідомлений належним чином про час та
місце судового розгляду, однак , в
судове засідання не з"явився.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення прокурора,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
матеріали справи, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено , що 20.06.2013 року
ОСОБА_3 (редактор районної газети
«Здолбунів сіті») звернувся до
Здолбунівської районної державної
адміністрації Рівненської області з
запитом на інформацію відповідно до
Закону України «Про доступ до
публічної інформації».

ОСОБА_3 просив надати наступну
інформацію: копії розпоряджень, рішень,
чи інших розпорядчих документів
Здолбунівської районної державної
адміністрації Рівненської області за
період 01.07.2012 по 31.12.2012 року, які
стосуються виділення земельних
ділянок фізичним особам; копію
розпоряджень голови Здолбунівської
РДА №705, 706 від 30.11.2012 року.

26.06.2013 року листом №39/р-15/13 відповідач
повідомив ОСОБА_3 про те що, в
зазначених ним розпорядженнях
Здолбунівської районної державної
адміністрації Рівненської області
містяться персональні дані громадян, а
тому райдержадміністрація не в змозі
надати вказані копії розпоряджень в
зв'язку з захистом персональних даних.
В зв'язку з цим, відповідач надав ОСОБА_3
копії зазначених ним розпоряджень з
заретушованими даними П.І.Б та адреси
фізичних осіб, яких стосувалися такі
розпорядження.

Не погоджуючись з діями відповідача,
ОСОБА_3, звернувся з заявою до
прокуратури Здолбунівського району
про забезпечення його права на
отримання публічної інформації від
Здолбунівської районної державної
адміністрації Рівненської області
(заява зареєстрована прокуратурою
Здолбунівського району Рівненської
області від 16.09.2013 року №207 вх.13).

Крім того, ОСОБА_3 повторно звернувся до
Здолбунівської районної державної
адміністрації Рівненської області з
проханням надати повну інформацію по
розпорядженнях, яка є публічною і не
відноситься до інформації з обмеженим
доступом (лист від 17.09.2013 року №2013).

Листом від 24.09.2013 року №39/р-23/13
відповідач повідомив ОСОБА_3 , що копії
розпоряджень, які стосуються фізичних
осіб надаються без інформації, що є
обмеженою відповідно до чинного
законодавства (посилання в листі на
частину 7 статті 6 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»).

16.10.2013 року прокуратурою
Здолбунівського району Рівненської
області на підставі Постанови про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням і застосуванням законів
від 26.09.2013 року проведено перевірку
додержання Здолбунівською районною
державною адміністрацією вимог Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» при розгляді запитів на
інформацію ОСОБА_3

В ході проведення перевірки
прокуратору Здолбунівського району
встановлено, що внаслідок неналежного
відношення до своїх службових
обов'язків завідувача юридичного
сектору апарату Здолбунівської
районної державної адміністрації
Рівненської області ОСОБА_4, начальника
відділу інформаційного забезпечення
та доступу до публічної інформації
ОСОБА_5, головного спеціаліста відділу
інформаційного забезпечення та
доступу до публічної інформації
апарату Здолбунівської районної
державної адміністрації Рівненської
області ОСОБА_6, відповідачем порушено
вимоги Закону України «Про доступ до
публічної інформації».

В жовтні 2013 року прокуратурою
Здолбунівського району внесено
подання голові Здолбунівської
районної державної адміністрації про
усунення порушень вимог Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
(подання від 16.10.2013 №63-2591 вих.13).

Відповідно до вимог подання,
прокуратура вимагала розглянути
подання та вжити заходи до усунення
вказаних порушень вимог Закону України
«Про доступ до публічної інформації»,
причин та умов, що їм сприяють;
розглянути запити на інформацію ОСОБА_3
у відповідності до вимог Закону
України «Про доступ до публічної
інформації»; притягнути до
дисциплінарної відповідальності
винних працівників Здолбунівської
районної державної адміністрації
Рівненської області за неналежне
виконання своїх службових обов'язків.
Про результати розгляду подання та
вжитті заходи повідомити у 20-денний
строк з дня отримання подання.

В листопаді 2013 року Здолбунівська
районна державна адміністрація
Рівненської області надіслала на
адресу прокуратури Здолбунівського
району лист, в якому повідомила
прокурора про розгляд зазначеного
подання та про те що, інформація ОСОБА_3
надалась, але не в повному обсязі, так
як є інформацією з обмеженим доступом в
зв'язку з тим, що прізвища, ім'я та по
батькові, адреси проживання фізичних
осіб є конфіденційною інформацією, а
тому вимоги прокуратури є не
обґрунтованими в усунення будь-яких
порушень не виявляється за потрібне
(лист від 07.11.2013 №4289 вх.13).

Не погоджуючись з відповіддю
відповідача та невиконанням ним вимог
подання, позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги
, суд першої інстанції виходив з того ,
що відомості про передачу у власність
земельної ділянки для ведення
індивідуального садівництва, є
публічною інформацією про
користування чи розпорядження
державним, комунальним майном. Вона не
може бути обмежена в доступі згідно із
Законом України "Про доступ до
публічної інформації" , тобто не є
інформацією з обмеженим доступом.
Доступ до такої інформації
санкціонований законом і не потребує
згоди особи. На запит має надаватися як
інформація про фізичних осіб, які
отримали у користування чи у власність
земельні ділянки так і копії
документів, згідно з якими приймалось
рішення про передачу у власність
земельних ділянок.

Прокуратура Здолбунівського району
звернулася до суду в зв'язку з
невиконанням відповідачем саме
подання про усунення порушень вимог
Закону України «Про доступ до
публічної інформації», в якому одним з
пунктів зазначено саме розгляд запиту
на інформацію ОСОБА_3 у відповідності
вимог Закону України «Про доступ до
публічної інформації», а тому позовні
вимоги в частині зобов'язання
відповідача надати ОСОБА_3 відповідну
відповідь та інформацію на запитану
ним інформацію , задоволенню не
підлягають.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до частини 5 статті 23 Закону
України «Про прокуратуру», у разі
відхилення подання в цілому або
частково або неповідомлення прокурора
про результати розгляду подання, а
також якщо подання не вносилося,
прокурор може звернутися до суду щодо
складання або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень,
визнання протиправними дії чи
бездіяльності, зобов'язання вчинити
певних дій.

Для звернення прокурора з позовом до
суду встановлюється 15-дений строк, що
обчислюється з дня одержання
повідомлення про відхилення подання
або в разі неповідомлення прокурора
про результати розгляду подання з дня
закінчення визначеного прокурором
строку для його розгляду.

Частиною першою статті 1 Закону «Про
доступ до публічної інформації»
визначено, що публічна інформація
отримується або створюється в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством.

Відповідно до ч.3 статті 23 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», оскарження рішень, дій чи
бездіяльності розпорядників
інформації до суду здійснюється
відповідно до Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Визначення поняття "публічна
інформація" наведено у статті 1 Закону
України "Про доступ до публічної
інформації". Так, відповідно до частини
першої цієї статті публічна інформація
- це відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом.

Отже, визначальним для публічної
інформації є те, щоб вона була
заздалегідь готовим, зафіксованим
продуктом, отриманим або створеним
лише суб'єктом владних повноважень у
процесі виконання своїх обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 5
Закону України "Про інформацію" від
02.10.1992 року №2657-ХІI кожен має право на
інформацію, що передбачає можливість
вільного одержання, використання,
поширення, зберігання та захисту
інформації, необхідної для реалізації
своїх прав, свобод і законних
інтересів.

Статтею 7 цього Закону встановлено, що
право на інформацію охороняється
законом. Держава гарантує всім
суб'єктам інформаційних відносин рівні
права і можливості доступу до
інформації. Ніхто не може обмежувати
права особи у виборі форм і джерел
одержання інформації, за винятком
випадків, передбачених законом. Суб'єкт
інформаційних відносин може вимагати
усунення будь-яких порушень його права
на інформацію (частина 1, 2).

Порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації, та
інформації, що становить суспільний
інтерес, визначається Законом України
"Про доступ до публічної інформації"
від 13.01.2011 року №2939-VI, за яким публічна
інформація є відкритою, крім випадків,
встановлених законом.

Статтею 3 Закону України "Про доступ до
публічної інформації" передбачено
гарантії забезпечення права на доступ
до публічної інформації. Так,
відповідно до підпункту 1 пункту 1
статті 3 Закону - право на доступ до
публічної інформації гарантується
обов'язком розпорядників інформації
надавати та оприлюднювати інформацію,
крім випадків, передбачених законом.

Частиною першою статті 6 Закону України
"Про доступ до публічної інформації"
від 13.01.2011 року №2939-VI публічною
інформацією з обмеженим доступом
визнано конфіденційну інформацію,
таємну інформацію та службову
інформацію.

Частиною другою статті 6 Закону України
"Про доступ до публічної інформації"
передбачено, що обмеження доступу до
інформації здійснюється відповідно до
закону при дотриманні сукупності таких
вимог:

1) виключно в інтересах національної
безпеки, територіальної цілісності або
громадського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати
істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої
інформації переважає суспільний
інтерес в її отриманні.

Отже, законодавець допускає обмеження
доступу до публічної інформації при
дотриманні вищезазначених вимог
тільки саме в сукупності.

Відповідно до частини п'ятої статті 6
Закону України "Про доступ до публічної
інформації" - не може бути обмежено
доступ до інформації про розпорядження
бюджетними коштами, володіння,
користування чи розпорядження
державним, комунальним майном, у тому
числі до копій відповідних документів,
умови отримання цих коштів чи майна,
прізвища, імена, по батькові фізичних
осіб та найменування юридичних осіб,
які отримали ці кошти або майно. При
дотриманні вимог, передбачених
частиною другою цієї статті, зазначене
положення не поширюється на випадки,
коли оприлюднення або надання такої
інформації може завдати шкоди
інтересам національної безпеки,
оборони, розслідуванню чи запобіганню
злочину.

Статтею 12 Закону України "Про доступ до
публічної інформації" визначено
перелік суб'єктів відносин у сфері
доступу до публічної інформації. А саме
це:

1) запитувачі інформації - фізичні,
юридичні особи, об'єднання громадян без
статусу юридичної особи, крім суб'єктів
владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб'єкти,
визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або
відповідальна особа з питань запитів
на інформацію розпорядників
інформації.

Відповідно до частини першої статті 13
Закону України "Про доступ до публічної
інформації" розпорядниками інформації
для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи
державної влади, інші державні органи,
органи місцевого самоврядування,
органи влади Автономної Республіки
Крим, інші суб'єкти, що здійснюють
владні управлінські функції
відповідно до законодавства та рішення
яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з
державного, місцевих бюджетів, бюджету
Автономної Республіки Крим, - стосовно
інформації щодо використання
бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають
домінуюче становище на ринку або
наділені спеціальними чи виключними
правами, або є природними монополіями, -
стосовно інформації щодо умов
постачання товарів, послуг та цін на
них.

Згідно статей 12, 13 Закону України "Про
доступ до публічної інформації",
відповідач є розпорядником стосовно
публічної інформації щодо
користування чи розпорядження
державним, комунальним майном.

Аналізуючи вищезазначені норми
Законів, слід вважати, що відомості про
передачу у власність земельної ділянки
для ведення індивідуального
садівництва, є публічною інформацією
про користування чи розпорядження
державним, комунальним майном. Вона не
може бути обмежена в доступі згідно із
Законом України "Про доступ до
публічної інформації" , тобто не є
інформацією з обмеженим доступом.
Доступ до такої інформації
санкціонований законом і не потребує
згоди особи.

Таким чином, відповідач не може
віднести таку інформацію до
конфіденційної через заборону,
закріплену в законі. Це стосується
відомостей про користування чи
розпорядження державним, комунальним
майном та копій відповідних
документів. Отже, на запит має
надаватися як інформація про фізичних
осіб, які отримали у користування чи у
власність земельні ділянки так і копії
документів, згідно з якими приймалось
рішення про передачу у власність
земельних ділянок.

Якщо ж у відповідних документах може
міститися конфіденційна інформація
про особу, яка прямо не стосується
користування чи розпорядження
державним, комунальним майном (це
можуть бути реквізити банківського
рахунку, які становлять банківську
таємницю), то в такому випадку,
інформація підлягає вилученню
(ретушуванню в копії документа). При
цьому суд зазначає, що згідно із
законом України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців» відомості, які
вносяться в Єдиний державний реєстр, є
відкритими (крім деяких винятків,
зокрема відомостей про реєстраційні
номери облікових карток платників
податків, про відкриття та закриття
рахунків). Тобто, такі відомості також
не можуть бути віднесені до
конфіденційних - це виключає
інформацію про місцезнаходження
юридичної особи, перелік засновників,
органи управління, ПІБ осіб, які
уповноважені представляти юридичну
особу, тощо.

Відповідно до частини першої статті 7
Закону України "Про доступ до публічної
інформації" конфіденційна інформація -
інформація, доступ до якої обмежено
фізичною або юридичною особою, крім
суб'єктів владних повноважень, та яка
може поширюватися у визначеному ними
порядку за їхнім бажанням відповідно
до передбачених ними умов. Не може бути
віднесена до конфіденційної
інформація, зазначена в частині першій
і другій статті 13 цього Закону.

У розумінні частини другої статті 21
Закону України "Про інформацію"
конфіденційною є інформація про
фізичну особу, а також інформація,
доступ до якої обмежено фізичною або
юридичною особою, крім суб'єктів
владних повноважень.

Визначення, наведене у Законі України
"Про інформацію", є ширшим. Цей Закон на
відміну від Закону України "Про доступ
до публічної інформації" до
конфіденційної інформації відносить
відомості про фізичну особу, якими є
відомості чи сукупність відомостей про
фізичну особу, яка ідентифікована або
може бути конкретно ідентифікована.

Однак, у зв'язку з ухваленням Законів
України "Про доступ до публічної
інформації", "Про захист персональних
даних", Закон України "Про інформацію"
втратив значення базового закону в
галузі інформаційного законодавства.

Аналіз положень Закону України "Про
доступ до публічної інформації" про
конфіденційну інформацію дає підстави
виокремити такі її ознаки:
встановлювати конфіденційність
публічної інформації та визначати
порядок її поширення можуть лише
фізичні та юридичні особи; суб'єкти
владних повноважень не наділені правом
відносити інформацію до
конфіденційної; публічна інформація не
може бути віднесена до конфіденційної
у випадках, визначених Законом (частини
перша і друга статті 13 Закону); у
випадках, встановлених законодавством,
може не бути обмежено доступ до
визначеної інформації, в тому числі й
конфіденційної (частини п'ята і шоста
статті 6 Закону).

Законом України "Про доступ до
публічної інформації" дано визначення
конфіденційної і таємної інформації та
перелік службової інформації. Законом
України "Про інформацію" дано
визначення конфіденційної інформації,
яке охоплює більше коло інформації
порівняно з визначенням, даним у Законі
України "Про доступ до публічної
інформації".

Розпорядники публічної інформації під
час віднесення публічної інформації до
інформації з обмеженим доступом
повинні застосовувати приписи Закону
України "Про доступ до публічної
інформації", оскільки публічна
інформація є обмеженою лише у випадках,
передбачених цим Законом, норми якого є
спеціальними порівняно з нормами
Закону України "Про інформацію".

У відносинах, пов'язаних із
забезпеченням права на доступ до
публічної інформації, конфіденційна
інформація повинна визначатися
відповідно до Закону України "Про
доступ до публічної інформації".

Публічна інформація про осіб, котрі
одержали державне та комунальне майно
у власність чи користування, про розмір
оплати праці та інших виплат з бюджетів
усіх рівнів, не є інформацією з
обмеженим доступом.

Встановлювати конфіденційність
публічної інформації та визначати
порядок її поширення можуть лише
фізичні та юридичні особи; суб'єкти
владних повноважень не наділені правом
відносити інформацію до
конфіденційної; публічна інформація не
може бути віднесена до конфіденційної
у випадках, визначених Законом (частини
перша і друга статті 13 Закону); у
випадках, встановлених законодавством
може не бути обмежено доступ до
визначеної інформації, в тому числі
тієї, що визначена конфіденційною
Законом України "Про інформацію"
(частини п'ята і шоста статті 6 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 5
цього Закону допускається можливість
заборони законом віднесення
персональних даних певних категорій
громадян чи їх (персональних даних)
вичерпного переліку до інформації з
обмеженим доступом. Таким законом є,
зокрема, Закон України "Про доступ до
публічної інформації", частиною п'ятою
статті 6 якого визначається перелік
персональних даних фізичних осіб, які
заборонено відносити до інформації з
обмеженим доступом, зокрема не може
бути обмежено доступ до інформації про
розпорядження бюджетними коштами,
володіння, користування чи
розпорядження державним, комунальним
майном, у тому числі до копій
відповідних документів, умови
отримання цих коштів чи майна,
прізвища, імена, по батькові фізичних
осіб та найменування юридичних осіб,
які отримали ці кошти або майно. А тому,
посилання представника відповідача на
положення Закону України "Про захист
персональних даних" суд не бере до
уваги.

З огляду на викладене у відносинах,
пов'язаних із забезпеченням права на
доступ до публічної інформації,
конфіденційна інформація повинна
визначатися відповідно до Закону
України "Про доступ до публічної
інформації".

Таким чином, публічна інформація про
осіб, котрі одержали державне та
комунальне майно у власність чи
користування, про розмір оплати праці
та інших виплат з бюджетів усіх рівнів,
не є інформацією з обмеженим доступом.

Відповідач є суб'єктом владних
повноважень, а тому повинен володіти
вимогами вищенаведених статей Закону,
та усвідомлювати, що відповідно до
вимог конкретного закону така публічна
інформація не може бути з обмеженим
доступом та не може викладатись з
перекручуванням змісту конкретного
закону, як це зроблено відповідачем.

Колегія суддів погоджується з позицією
суду першої інстанції, що відповідач
повинен був перевірити обставини
викладені в поданні прокуратури та
вжити відповідних мір щодо їх усунення
та повідомити позивача у відповідний
строк.

В іншій частині позовних вимог
постанова суду першої інстанції не
оскаржувалась.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому її
потрібно залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Здолбунівської
районної державної адміністрації
Рівненської області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"17" грудня 2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Повний текст виготовлено 5.03.2014 року.

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ С.М.Хаюк

Повний текст cудового рішення
виготовлено "05" березня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Заступник
прокурора Здолбунівського району
Рівненської області вул. Княгині
Ольги, 36,м.Здолбунів,Рівненська
область,35700

3- відповідачу/відповідачам:
Здолбунівська районна державна
адміністрація Рівненської області
вул.Грушевського,
14,м.Здолбунів,Рівненська область,35705