Справа № 815/1100/14
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1100/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року о 12 год. 57 хв.
м. Одеса

У залі судових засідань № 25

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання -
Мороз А.П.

за участю сторін:

представника позивача -
ОСОБА_1 (по довіреності)

представника відповідача -
Фішер В.В. (по довіреності)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Першого
Малиновського Відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про зобов'язання
вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_3 з
адміністративним позовом до Першого
Малиновського Відділу Державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про зобов'язання
відновити виконавче провадження
згідно виконавчого листа №1-154/13,
виданого 20.06.2013 року Приморським
районним судом м. Одеси стягувачу
ОСОБА_3, провадження: реєстраційний
номер №38625380 від 20.09.2013 року м. Одеса по
відшкодуванню матеріальних збитків та
моральної шкоди спричиненої
незаконними діями громадянина Молдови
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1

Представник позивача адміністративний
позов підтримав, на заявлених вимогах
наполягав з підстав, викладених у
позові, оскільки державним виконавцем
неправомірно повернуто позивачу
виконавчий лист без виконання, а тому
виконавче провадження по
відшкодуванню матеріальних збитків та
моральної шкоди позивачу має бути
відновлено.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення адміністративного
позову, оскільки при здійсненні
виконавчого провадження державним
виконавцем були вчинені всі необхідні
заходи для забезпечення виконання
вимог виконавчого документу, підставою
для повернення виконавчого документу
була відсутність майна боржника, на яке
можливо звернути стягнення, а тому
державний виконавець діяв у спосіб та
порядок, що передбачений
законодавством.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
а також обставини, якими
обґрунтовуються вимоги та заперечення,
докази, якими вони підтверджуються, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Приморським районним судом м. Одеси
20.06.2013 року виданий виконавчий лист по
справі №1-154/13 про стягнення з
обвинуваченого ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 коштів у сумі 9900 грн., з яких 8900
грн. в якості відшкодування
матеріальної шкоди та 1000 грн. в якості
відшкодування маральної шкоди. Судове
рішення по справі набрало законної
сили 12 червня 2013 року (аркуш справи 7).

Враховуючи, що боржник самостійно
рішення Приморського районного суду
м. Одеси не виконав, ОСОБА_3 25.06.2013
року подав до Першого Малиновського
Відділу Державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
заву про прийняття на примусове
виконання виконавчого листа №1-154/13,
виданого 20.06.2013 року Приморським
районним судом м. Одеси (аркуш справи 30).

Керуючись приписами Закону України
«Про виконавче провадження», 26.06.2013
року старшим державним виконавцем
Першого Малиновського Відділу
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції за
виконавчим листом №1-154/13 відкрито
виконавче провадження ВП №38625380, про що
винесена постанова, в якій боржнику
запропоновано виконати вимоги
виконавчого документа у 7-ми денний
термін з дня винесення постанови (аркуш
справи 31).

Як вбачається з матеріалів виконавчого
провадження, в ході проведення
виконавчих дій, державним виконавцем
направлялись запити до Одеського
міського БТІ та РОН, Управління
інформаційно-аналітичного
забезпечення ГУМВС України в Одеській
області, Управління Держземагентства у
м. Одесі, Відділу адресно-довідкової
роботи Головного управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області щодо надання інформації про
наявність у громадянина ОСОБА_5 прав
власності на земельні ділянки, про
місце відбування покарання,
працевлаштування та отримання
заробітної плати боржником, про адресу
та дату народження боржника, та
проведена перевірка майнового стану
боржника за адресою фактичного місця
проживання, про що оформлений акт
державного виконавця від 12.08.2013 року
(аркуші справи 32-33, 36-37).

На запити державного виконавця
Управлінням Держземагентства у м.
Одесі, Одеським слідчим ізолятором
Управлінням Державної пенітенціарної
служби України в Одеській області,
Управлінням
інформаційно-аналітичного
забезпечення ГУМВС України в Одеській
області надані відповіді, згідно яких
станом на 31.12.2012 року за громадянином
ОСОБА_5 не зареєстроване право
власності на земельні ділянки,
розташовані на території м. Одеси,
громадянин ОСОБА_5 з 05.12.2012 року по день
надання відповіді (14.08.2013 року)
утримується в Одеському СІЗО, не
працевлаштований, заробітну плату не
отримує та згідно акту від 12.08.2013 року
квартира АДРЕСА_1 (фактичне місце
проживання боржника) не існує (аркуші
справи 32, 34-35, 37).

З урахуванням отриманих повідомлень,
керуючись п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження», 20.09.2013
року старшим державним виконавцем
Першого Малиновського Відділу
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції,
враховуючи відсутність у боржника
майна та доходів, на які можливо
звернути стягнення, повернутий
виконавчий лист №1-154/13, виданий 20.06.2013
року Приморським районним судом м.
Одеси стягувачу ОСОБА_3, про що винесена
постанова ВП №38625380 від 20.09.2013 року
(аркуш справи 5).

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Згідно із ст. 6 «Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод»
кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення.

При цьому, згідно із ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» суди застосовують
при розгляді справ Конвенцію про
захист прав людини і основоположних
свобод та практику Європейського Суду
з прав людини як джерело права.

Слід зазначити, що Європейський суд з
прав людини дійшов висновку, що ст. 6
Конвенція про захист прав людини і
основоположних свобод
розповсюджується на всі складові
частини судового розгляду, в тому
числі, виконання рішень судів.

У справі «Шмелько проти України» суд
наголосив, що право на суд було б
ілюзорним, якби правова система
держави допускала, щоб остаточне
рішення, яке має обов'язкову силу не
виконувалось на шкоду однієї із сторін.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначаються Законом України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України
«Про виконавче провадження» №606-XIV від
21.04.1999 року виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) є
сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню, яке
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Згідно із ст. 11, 17 Закону України «Про
виконавче провадження» виконанню
державною виконавчою службою
підлягають, зокрема, виконавчі листи,
що видаються судами, які є підставою
для відкриття виконавчого провадження.

При цьому, державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом та наділений правом,
зокрема, одержувати безоплатно
необхідну для проведення виконавчих
дій інформацію, накладати арешти на
майно боржник, кошти та інші цінності,
тощо.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку, що рішення
суду, яке набрало законної сили має
бути виконаним, обов'язком державного
виконавця є примусове виконання
рішення суду, який наділений правами та
обов'язками, які повинні бути
використані та вжиті всі необхідні
заходи для цього.

При цьому, невиконання обов'язків або
не використання своїх прав державним
виконавцем в повному обсязі приводить
до невиконання рішення суду та, як
наслідок, порушення прав особи на
користь якої прийнято судове рішення,
яке набрало законної сили.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а, здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними. Про наявність
обставин, зазначених у частині першій
цієї статті, державний виконавець
складає акт.

В даному випадку, підставою для
повернення виконавчого листа №1-154/13
стягувачу стала відсутність у боржника
майна та доходу, на які можливо
звернути стягнення.

При цьому, державним виконавцем не
вчинені всі дії, направлені на
виконання рішення суду, зокрема, не
направлений запит до органів ДАІ з
вимогою надати інформацію про
наявність транспортних засобів,
зареєстрованих за боржником, не
направлений запит до органів
реєстрації об'єктів нерухомості з
вимогою надати інформацію про
наявність у боржника у власності
об'єктів нерухомості, тощо.

Крім того, відповідачем порушені
вимоги ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження» щодо
обов'язкового складання державним
виконавцем акту про відсутність майна,
на яке може бути звернуто стягнення.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що державним виконавцем не з'ясовані
всі обставини та не вжиті всі заходи
щодо задоволення вимог стягувача, а
тому дії відповідача щодо винесення
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачу є неправомірними,
а постанова державного виконавця про
повернення виконавчого документу є
передчасною та незаконною.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі,
якщо постанова державного виконавця
про закінчення виконавчого
провадження або повернення
виконавчого документа стягувачу
визнана судом незаконною, виконавче
провадження підлягає відновленню
протягом трьох робочих днів з дня
надходження рішення суду.

Згідно із ч. 2 ст. 11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Оскільки у позові не ставиться питання
щодо визнання незаконною постанови
державного виконавця про повернення
виконавчого листа стягувачу, керуючись
приписами ч. 2 ст. 11 КАС України та
враховуючи положення ч. 1 ст. 51 Закону
України «Про виконавче провадження», з
метою повного захисту прав та
інтересів позивача, суд приходить до
висновку про необхідність скасування
постанови Першого Малиновського
Відділу Державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
ВП №38625380 від 20.09.2013 року як незаконної.

Враховуючи висновок суду щодо
незаконності винесеної постанови про
повернення виконавчого документу,
державною виконавчою службою мають
бути вчинені дії у відповідності до ст.
51 Закону України «Про виконавче
провадження» щодо відновлення
виконавчого провадження ВП №38625380.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

При цьому, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно із ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи
надані докази в сукупності, суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовані
та підлягають задоволенню з визнанням
незаконною та скасуванням Постанови
Першого Малиновського Відділу
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції ВП №38625380
від 20.09.2013 року, зобов'язанням
відповідача вчинити дії у
відповідності до ст. 51 Закону України
«Про виконавче провадження» щодо
відновлення виконавчого провадження
ВП №38625380.

Судові витрати розподіляються
відповідно до приписів ст. 94 КАС
України.

Керуючись ст. ст. 11, 69-71, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Першого Малиновського Відділу
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції про
зобов'язання відновити виконавче
провадження згідно виконавчого листа
№1-154/13, виданого 20.06.2013 року Приморським
районним судом м. Одеси стягувачу
ОСОБА_3, провадження: реєстраційний
номер №38625380 від 20.09.2013 року м. Одеса по
відшкодуванню матеріальних збитків та
моральної шкоди спричиненої
незаконними діями громадянина Молдови
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити
повністю.

Визнати незаконною та скасувати
Постанову Першого Малиновського
Відділу Державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
ВП №38625380 від 20.09.2013 року.

Зобов'язати Перший Малиновський Відділ
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції вчинити
дії у відповідності до ст. 51 Закону
України «Про виконавче провадження»
щодо відновлення виконавчого
провадження ВП №38625380.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 (індивідуальний
податковий номер НОМЕР_1) документально
підтверджені судові витрати у розмірі
73,08 грн. згідно квитанції №14 від 19.02.2014
року.

Постанова набирає законної сили у
порядку ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Одеський окружний адміністративний
суд апеляційної скарги на постанову
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Апеляційна скарга на
постанову подається до Одеського
окружного адміністративного суду, та
одночасно її копія надсилається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та
підписано 11 березня 2014 року.

Суддя
Л.І. Свида