Справа № 748/3707/13-а(6а/748/295/13)
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
748/3707/13-а(6а/748/295/13) Головуючий у 1-й
інстанції: Криворученко Д.П.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

03 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Чернігівській області на
ухвалу Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 18 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Чернігівській області, за
участю заінтересованої особи - відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області про перерахунок
пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Чернігівського
районного суду Чернігівської області
від 08.12.2011 року, що була залишена без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.04.2013 року,
зобов'язано Головне Управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_2
державної соціальної допомоги до
пенсії, як дитині війни, за період з 16
квітня 2011 року по 18 червня 2011 року
включно, з урахуванням проведених
виплат, відповідно до ч.1 ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком встановленої, ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

На виконання вказаного рішення
суду позивачу було видано виконавчий
лист № 2а-14100/2011 про зобов'язання
Головного Управління Пенсійного фонду
України в Чернігівській області
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_2 державної соціальної допомоги
до пенсії, як дитині війни, за період з 16
квітня 2011 року по 18 червня 2011 року
включно, з урахуванням проведених
виплат, відповідно до ч.1 ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком встановленої, ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

06.06.2013 року відкрито виконавче
провадження ВП 38643945.

Як вбачається з матеріалів
справи, боржник у вказаному
виконавчому провадженні листом від
11.07.2013 року № 1339/03 повідомив орган
державної виконавчої служби, що
Головним управлінням Пенсійного фонду
України в Чернігівській області
проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 на
підставі рішення суду та сума до
виплати становить 331,67 грн. Рішення суду
виконано лише в частині нарахування
пенсії в сумі 331,67 грн., але виплата не
здійснена у зв'язку з відсутністю
коштів.

У зв'язку з цим представник
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області звернувся до
суду із поданням про зміну способу та
порядку виконання рішення
Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 08.12.2011 року
по справі № 2а-14100/2011 року.

Ухвалою Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 18 грудня 2013
року подання про зміну способу та
виконання судового рішення задоволено:
вирішено змінити спосіб і порядок
виконання постанови Чернігівського
районного суду Чернігівської області
№2а-14100/2011 від 08.12.2011 р., в частині
зобов'язання Головного Управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_2
державної соціальної допомоги до
пенсії, як дитині війни, за період з 16
квітня 2011 року по 18 червня 2011 року
включно, з урахуванням проведених
виплат, відповідно до ч.1 ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком встановленої ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообовязкове
державне пенсійне страхування» на
стягнення з Головного Управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області на користь
ОСОБА_2 331,67 грн. державної соціальної
допомоги до пенсії, як дитині війни, за
період з 16 квітня 2011 року по 18 червня 2011
року включно, з урахуванням проведених
виплат, відповідно до ч.1 ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком встановленої ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав до суду апеляційну
скаргу, у якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати оскаржувану ухвалу.

В засідання учасники процесу не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
перегляду оскаржуваного рішення суду
першої інстанції, колегія суддів
визнала можливим розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

При вирішенні справ, пов'язаних із
соціальними виплатами, суди приймають
рішення про зобов'язання органу, що
проводить виплату пенсій, провести
перерахунок та виплату пенсії.

Зобов'язання, покладені на відповідача
судом, є позовними вимогами як обраним
судом видом захисту порушених прав
позивача, які судом задоволено.

При зверненні до суду із поданням про
зміну способу виконання рішення суду
із зобов'язання вчинити дії на
стягнення коштів заявник по суті
просив змінити не спосіб виконання
постанови суду, а судове рішення по
суті позовних вимог і вирішити
додаткову позовну вимогу про стягнення
коштів, яка не була предметом розгляду
та дослідження адміністративного суду
під час прийняття постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Виходячи з цього, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що суд
першої інстанції, задовольняючи заяву
про зміну способу виконання рішення, не
звернув увагу та не врахував
відмінності між позовною вимогою як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача від способу виконання
судового рішення, як одного з його
заходів, чим змінив постанову суду по
суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

У даній категорії справ заявник
посилається на ту обставину, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржувана
ухвала винесена судом першої інстанції
з порушенням норм процесуального
права, а тому підлягає скасуванню.

Згідно з п.6 ч.1 статті 199 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу суду і постановити
нову ухвалу.

Стаття 202 КАС України встановлює
підстави для скасування ухвали суду та
ухвалення нового рішення. Такими
підставами, зокрема, є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги відповідача
спростовують висновки, покладені в
основу рішення суду першої інстанції,
прийнятого з порушенням норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання, а
тому апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а оскаржувана ухвала про
зміну способу та порядку виконання
судового рішення - скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.3, 6, 17, 107, 197, 199, 202, 206, 211,212, 254 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області задовольнити.

Ухвалу Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 18 грудня 2013
року скасувати.

Прийняти нову ухвалу.

У задоволенні подання відділу
примусового виконання рішення
Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 08.12.2011 року
по справі № 2а-14100/2011 року відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо його було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення копій особам,
які беруть участь у справі (ч. 5 статті
254 КАС України). Касаційна скарга на
судові рішення подається
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення
постанови в повному обсязі (стаття 212
КАС України).

Головуючий суддя

А.Б. ПаріновСудді
І.О. Грибан О.А.
Губська

Головуючий суддя
Парінов А.Б.

Судді:
Грибан І.О.

Губська О.А.