Справа № 805/18155/13-а
Суддя: Шальєва В. А.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ушенко С.В.
Суддя-доповідач - Шальєва В. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
справа №805/18155/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого - судді Шальєвої В.А.

суддів Компанієць І.Д., Бишова М.В.

секретар Іллінов О.Є.

за участі представника позивача
Пасюкова І.Г.

представника відповідача Лемешової
Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання
Донецького апеляційного
адміністративного суду за адресою: м.
Донецьк, б. Шевченка, 26, апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Амвросіївському районі Донецької
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
28.01.2014 р. в справі № 805/18155/13-а за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Амвросіївському районі Донецької
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Амвросіївському
районі Донецької області про стягнення
витрат,

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
Амросіївському районі Донецької
області (далі - УПФУ) звернулось до
Донецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Амвросіївському
районі Донецької області (далі - ФСС)
про стягнення заборгованості в сумі
1465,30 грн., в обґрунтування якого
зазначило про неприйняття
відповідачем до заліку сум пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника за
період з 01.07.2013 р. по 01.12.2013 р., виплачених
громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 28.01.2014 р.
позовні вимоги задоволені, стягнуто з
відповідача на користь позивача
витрати на виплату пенсій в розмірі
1442,80 грн. та витрати на доставку пенсій
в сумі 22,50 грн.

Відповідачем подана апеляційна скарга,
в який він просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову. Апеляційна скарга обґрунтована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального права, невідповідністю
висновків суду обставинам справи.
Відповідач вказує, що у Фонді відсутні
особові справи осіб, які отримали
каліцтво за межами України, а одже, не
має правових підстав для зарахування
таких сум.

В судовому засіданні представник
відповідача апеляційну скаргу
підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні просив в задоволенні
апеляційної скарги відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
доводи апеляційної скарги матеріалами
справи, приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем за період з 01.07.2013 р. по 01.12.2013
р. сплачені пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві громадянам ОСОБА_4, ОСОБА_5
та ОСОБА_6 в загальній сумі 1465,30 грн. Ці
суми включені позивачем до відповідних
актів щомісячної звірки витрат по
особовим справам потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, але відповідачем не
прийняті до заліку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
зазначені громадяни є інвалідами, а
тому мають право на отримання пенсії в
порядку, встановленому Законом, пенсія
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, а тому належним
страховиком, який повинен надавати
застрахованій особі матеріальну
допомогу чи соціальні послуги, є Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_4, отримав травму
на виробництві 05.11.1988 р. на підприємстві
«Завод коробок швидкостей виробничого
об'єднання «ГАЗ» (м. Горький Російської
Федерації), що підтверджується актом
про нещасний випадок на виробництві
форми Н-1 від 09.11.1988 р.

11.12.1985 р. ОСОБА_5 отримана виробнича
травма на підприємстві
«Райсільгосптехніка» м. М-Курган
Ростовської області, Російська
Федерація, що підтверджується актом
про нещасний випадок на виробництві
від 16.12.1985 р.

02.10.1981 р. ОСОБА_6 отримана виробнича
травма на підприємстві
«Матвєєво-Сарганське СМУ
Ростоблколхозстрой» м. Матвєєв-Сарган,
що підтверджується актом про нещасний
випадок на виробництві від 03.10.1981р.

Відповідачем відмовлено у прийнятті до
заліку сум витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві (основний розмір та
витрати на виплату та доставку) .

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ
у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин).

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ,
за страхуванням від нещасного випадку
на виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсія у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, є наслідком страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, належним
страховиком, тим, хто має надавати
застрахованій особі матеріальну
допомогу чи соціальні послуги,
відповідно до статті 25 Основ є Фонд, що
також передбачено статтею 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
(далі - Закон № 1105-XIV), яка визначає
перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Аналогічне правило закріплене
частиною другою статті 24 Закону № 1105-XIV,
відповідно до пункту 5 якої якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Згідно з абзацом другим пункту 4
Порядку відшкодування витрат,
розробленого та затвердженого ПФУ і
Фондом відповідно до Закону № 1105-XIV та
законів України «Про страхові тарифи
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та «Про пенсійне
забезпечення», відшкодуванню Фондом
підлягають, зокрема, виплачені суми
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Статтями 21, 28 Закону № 1105-XIV
встановлено, що у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку виплатити
особам, які мають на це право, зокрема,
пенсію по інвалідності у зв'язку із
трудовим каліцтвом або
профзахворюванням.

Відповідно до наявних в матеріалах
справи документів ОСОБА_4 05.11.1988 р.
отримав виробничу травму на
підприємстві «Завод коробок
швидкостей виробничого обєднання
«ГАЗ» м. Горький, Російська Федерація
(акт про нещасний випадок на
виробництві № 12 від 09.11.1988 р.), 11.12.1985 р.
ОСОБА_5 отримав виробничу травму на
підприємстві «Райсільгосптехніка» м.
М-Курган, Ростовська область (акт про
нещасний випадок на виробництві від
16.12.1985р.) та 02.10.1981 р. ОСОБА_6 отримав
виробничу травму на підприємстві
«Матвєєво-Сарганське СМУ
Ростоблколхозстрой» м. Матвєєв-Сарган
(акт про нещасний випадок на
виробництві від 03.10.1981 р.).

Відповідно до пункту 3 розділу XI
(Прикінцеві положення) Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Сфера дії цього Закону поширюється на
категорію осіб, щодо відшкодування
витрат на виплату пенсій якої виник
спір.

За змістом частини 2 статті 2
зазначеного Закону особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому, право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Абзацом третім пункту 3 розділу XI
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» встановлено, що вся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що у випадку
відшкодування витрат на виплату пенсій
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві вищевказаних
громадян, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодувати
останньому витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Амвросіївському
районі Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 28.01.2014 р. в
справі № 805/18155/13-а залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 28.01.2014 р. в
справі № 805/18155/13-а за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Амвросіївському районі Донецької
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Амвросіївському
районі Донецької області про стягнення
витрат залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 05.03.2014 р.

Головуючий суддя:
Шальєва В.А.

Судді:
Компанієць
І.Д.

Бишов М.В.