Справа № 269/5869/13-а
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Курова О.І.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року
справа №269/5869/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Шишова О.О., суддів
Сіваченка І.В., Попова В.В., розглянувши
в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Совєтської районної адміністрації
Макіївської міської ради на постанову
Совєтського районного суду м. Макіївки
від 19 грудня 2013 року у справі № 269/5869/13-а
за позовом ОСОБА_2 до Управління праці
та соціального захисту населення
Совєтської районної адміністрації
Макіївської міської ради, третя особа:
Управління Державної казначейської
служби України в м. Макіївка, про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання перерахувати і виплатити
державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Совєтського районного суду
м. Макіївки частково задоволені
позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління
праці та соціального захисту населення
Совєтської районної адміністрації
Макіївської міської ради, третя особа:
Управління Державної казначейської
служби України в м.Макіївка, про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання перерахувати і виплатити
державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

Визнані неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Совєтської районної адміністрації
Макіївської міської ради щодо
нарахування та виплати ОСОБА_2
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку всупереч ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» в
період з 01.06.2013 року до досягнення її
донькою трирічного віку, з урахуванням
фактичних виплат.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Совєтської районної адміністрації
Макіївської міської ради здійснити
нарахування та виплату за рахунок
коштів Державного бюджету на користь
ОСОБА_2 державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до положення ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років за
період з 01.06.2013 року до досягнення її
донькою трирічного віку, з урахуванням
фактичних виплат, але не більше ніж на
період дії статті 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Відповідач не погодився з рішенням
суду першої інстанції та подав
апеляційну скаргу, в якій просили
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити у задоволенні позовних
вимог. Апелянт у апеляційній скарзі
вказав, що позивач перебував на обліку
в УПТСЗН з і отримує допомогу по
догляду за дитиною до досягненню нею
трирічного віку як застрахована особа
в системі соціального страхування.
Згідно ч.1 ст. 48 Бюджетного кодексу
України розпорядники бюджетних коштів
беруть бюджетні зобов'язання та
здійснюють платежі тільки в межах
бюджетних асигнувань, встановлених
кошторисами, враховуючи необхідність
виконання бюджетних зобов'язань
минулих років, узятих на облік органами
Державного казначейства України.
Статтею 95 Конституції України
передбачено, що виключно законом
України про Державний бюджет
визначаються будь-які видатки держави
на загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.
Фінансування витрат, пов'язаних з
виплатою державної допомоги по
догляду за дітьми до досягнення ними
трирічного віку, регулюється на
державному рівні згідно з нормами
чинного законодавства. Отже, виплати,
передбачені Законом України «Про
державну соціальну допомогу сім'ям з
дітьми», та які базуються від розміру
прожиткового мінімуму здійснювались
згідно з вимогами чинного
законодавства і відповідно кошторису
витрат по Управлінню на ці цілі у межах
державної програми на відповідний рік.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п. 2 ч.1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Позивач ОСОБА_2 згідно свідоцтва про
народження є матір'ю ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим, перебуває
на обліку в Управлінні праці і
соціального захисту населення
Совєтської районної адміністрації
Макіївської міської ради з 22.04.2013 року
як незастрахована особа в системі
загального соціального страхування і
отримує допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку у
розмірі 130 грн. щомісяця, виплату якої
здійснює управління.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28.12.2007 №
107-VІ «Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» (далі -
Закон № 107-VІ) - правовідносини щодо
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
регулювалися Законом України від 21.11.1992
№ 2811-ХІІ "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України від 18.01.2001 № 2240-ІІІ
(далі - Закон № 2240-III), який поширював
свою дію на застрахованих у зазначеній
системі осіб. Розмір допомоги також
визначався цими законами. Зокрема,
статтею 15 Закону № 2811-ХІІ встановлено,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, а відповідно до
статті 43 Закону № 2240-ІІІ допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.
Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 № 10-рп/2008 (далі - рішення №
10-рп/2008) визнано неконституційними
низку положень Закону № 107-VI, в тому
числі й пункту 25 розділу II Закону № 107-VI
щодо виключення статей 40-44 Закону №
2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Оскільки ані Законом України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
ані іншими Законами, не
встановлювалось на 2011,2012,2013 роки інший,
ніж у Законах №2811-ХII та №2240-III розмір
допомоги, а дії Законів про бюджет
діяли, відповідно, лише у 2009 та 2010 роках,
спірні правовідносини з 01.01.2011р.
регулюються Законами №2811-ХII та №2240-III,
а положення Постанови КМУ №1751 від
27.12.2001р. в тій частині, в якій воно
суперечить названим законам,
застосовуватися не може. Отже, з 01.01.2011р.
у відповідача виник обов'язок
здійснювати виплату державної
допомоги в розмірах, передбачених
Законами №2811-ХII та 2240-III.

Така правова позиція викладена в
постанові Вищого адміністративного
суду України від 21.08.2011 року по справі №
К/9991/33496/12 , та в постанові Верховного
Суду України від 25.12.2012 року.

Оскільки по даній справі встановлено,
що спір виник щодо виплати допомоги на
доньку ОСОБА_2 особі, яка не
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин суд вважає, що на відносини
щодо виплати допомоги такій особі у
зазначеному періоді поширюються норми
спеціального Закону яким є Закон
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», відповідно до статті 15 якого,
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Таким чином, неправомірність дій
відповідача про нарахування ОСОБА_2
допомоги по догляду за дитиною до
досягненню нею трирічного віку у
розмірі, який суперечить вимогам ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», є очевидною.

Позивач просив задовольнити позов з
22.04.2013 року до досягнення дитиною
трирічного віку, однак ухвалою судді
від 03.12.2013 року вимоги позивача за
період з 22.04.2013 року по 31.05.2013 року
залишено без розгляду у зв?язку з
пропуском строку звернення до суду,
тому враховуючи наведене, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог за період з
01.06.2013 року до досягнення дитиною
трирічного віку.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому при таких
обставинах апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення а
рішення суду без змін.

Керуючись ч. 1-3 ст. 160, ст.ст. 167, 195-196, п.1 ч.1
ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Совєтської районної адміністрації
Макіївської міської ради на постанову
Совєтського районного суду м. Макіївки
від 19 грудня 2013 року у справі № 269/5869/13-а
- залишити без задоволення.

Постанову Совєтського районного суду
м. Макіївки від 19 грудня 2013 року у
справі № 269/5869/13-а - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
рішенням законної сили.

Головуючий
О.О.Шишов

Судді
І.В.Сіваченко

В.В.Попов