Справа № 2а-4612/10/1670
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/23152/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Полтаві

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 21.07.2010

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07.12.2010

у справі № 2а-462/10/1670

за позовом Підприємства
електричних мереж освітлення
«Міськсвітло»

до Державної податкової інспекції
у м. Полтаві

про визнання дій
неправомірними

ВСТАНОВИВ:

Підприємство електричних мереж
освітлення «Міськсвітло» (далі по
тексту - позивач, ПЕМО «Міськсвітло»)
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві (далі по тексту - відповідач,
ДПІ у м. Полтаві) про визнання дій щодо
виконання постанови Господарського
суду Полтавської області від 25.03.2008 по
справі №3/204 неправомірними та
зобов'язати здійснити корегування в
особовому рахунку ПЕМО «Міськсвітло» у
відповідності до постанови
Господарського суду Полтавської
області від 25.03.2008 по справі №3/204 та її
змісту, а саме починаючи з жовтня 2005
року.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 21.07.2010, яка
залишена без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 07.12.2010, позов задоволено частково:
визнано протиправними дії ДПІ у
м.Полтаві щодо зарахування поточних
платежів з податку на додану вартість
платника податку - ПЕМО «Міськсвітло» у
рахунок погашення податкового боргу за
податковим повідомленням-рішенням ДПІ
у м.Полтаві №004711502/0 від 20.12.2006 та у
рахунок погашення податкового боргу
цього платника в порядку календарної
черговості його виникнення. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати судові рішення судів
попередніх інстанцій в частині
задоволення позовних вимог і прийняти
в цій частині нове рішення про відмову
у задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість, за затримку погашення якого
до позивача застосовано штраф по
спірному податковому
повідомленню-рішенню, виникло
внаслідок несплати визначеного
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість по податковому
повідомленню-рішенню від 20.12.2006
№004711502/0, яке було оскаржено позивачем у
судовому порядку.

Відповідно до приписів пп. 5.2.4 п. 5.2 ст. 5
Закону України від 21.12.2000 №2181-III «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (далі по
тексту - Закон №2181-III) день закінчення
процедури адміністративного
оскарження вважається днем узгодження
податкового зобов'язання платника
податків. При зверненні платника
податків до суду із позовом про
визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті і
прийняття відповідного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Господарського суду
Полтавської області від 25.03.2006 у справі
№3/204, яка залишена без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26.02.2009,
позовні вимоги ПЕМО «Міськсвітло» до
ДПІ у м. Полтаві - задоволено:
скасовано податкове
повідомлення-рішення від 20.12.2006
№004711502/0, яким до позивача застосовані
штрафні (фінансові) санкції в розмірі 50%
(51323,09 грн.) за затримку на 333 календарних
днів граничного строку сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання в 102646,12 грн.

Рішення суду у справі №3/204 набрало
законної сили.

Згідно облікової картки ПЕЗО
«Міськсвітло» з податку на додану
вартість ДПІ у м.Полтаві здійснювалося
погашення суми податкового
зобов'язання за податковим
повідомленням-рішенням від 20.12.2006
№004711502/0, як і за іншими, у порядку
календарної черговості виникнення
податкового боргу за рахунок коштів, що
надходили від платника податку у
якості поточних платежів з податку на
додану вартість.

Також, судами встановлено ряд інших
рішень податкового органу про
застосування стосовно позивача
штрафних (фінансових) санкцій та
відповідні акти перевірок, які
приймалися у зв'язку із несвоєчасною
сплатою позивачем узгоджених
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість. Такі рішення судами
неодноразово скасовувалися та у
провадженні судів маються справи про
скасування таких рішень (окремі
рішення долучені до матеріалів
адміністративної справи).

З матеріалів справи вбачається, що
платником податків - ПЕЗО
«Міськсвітло», який подавав за
відповідні періоди декларації,
узгоджуючи відповідні суми,
сплачувалися належним чином кошти на
погашення узгодженого боргу, що
виникав на підставі поданих ним
декларацій.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суди попередніх інстанцій виходили з
наступних обставин, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

За змістом пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону
№2181-III платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4
цього Закону для подання податкової
декларації.

Згідно п. 7.7 ст. 7 вказаного Закону
податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) і у
рівних пропорціях.

Вказана норма не позбавляє платника
податку права самостійно визначити
джерела погашення узгоджених
податкових зобов'язань відповідно до
п. 7.1 ст. 7 Закону №2181-III та від обов'язку
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання відповідно до пп. 5.3.1 п. 5.3
ст. 5 цього ж Закону.

Відповідно до пп. 7.1.1 п. 7.7 ст. 7 Закону
№2181-III, джерелами самостійної сплати
податкових зобов'язань або податкового
боргу платника податку є будь-які
власні кошти такого платника податку.
Отже, грошовий платіж є єдиною формою
сплати податкових зобов'язань і
погашення податкового боргу.

Згідно з п. 6 ст. 7 Закону України «Про
Національний банк України»
Національний банк України визначає
систему, порядок і форми платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 №22, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за
№377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки
списують лише за дорученнями власників
цих рахунків (включаючи договірне
списання коштів згідно з главою 6 цієї
Інструкції) або на підставі платіжних
вимог стягувачів у разі примусового
списання коштів згідно з главою 5 цієї
Інструкції. При цьому згідно з пунктом
3.8 зазначеної Інструкції реквізит
«Призначення платежу» платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу». Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

З наведеного випливає, що право
визначати призначення платежу
відповідно до чинного законодавства
України належить виключно платнику.
Тому, суми податкових зобов'язань або
податкового боргу з урахуванням пп. 16.5.2
п. 16.5 ст. 16 Закону №2181-III слід вважати
сплаченими у день реєстрації
банківською установою платіжного
документа із зазначеним у ньому
призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків.

Відповідно до частини другої ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Законом №2181-III, визначено вичерпний
перелік заходів, які вживаються
контролюючим органом з метою погашення
платниками податків податкового боргу.
Серед таких заходів немає зміни
призначення платежу, самостійно
визначеного платником податків.

Таким чином, у разі недотримання
платником податків порядку погашення
податкового боргу та виконання
податкових зобов'язань, передбаченого
п. 7.7 ст. 7 Закону, податковий орган не
наділений правом чи обов'язком
змінювати призначення платежу,
визначене платником податків.

За таких обставин самостійне
зарахування податковим органом
сплачених платником податку сум у
рахунок податкового боргу або тих
податкових зобов'язань, які не вказані
в призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету, є неправомірним.

З огляду на зазначене колегія суддів
касаційної інстанції погоджується з
висновком судів попередніх інстанцій
щодо наявності підстав для часткового
задоволення позовних вимог.

Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовано обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Полтаві відхилити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 21.07.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07.12.2010
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров