Справа № 826/17121/13-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В.,
Шурка О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Укргазвидобування» на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 16.12.2013 року у справі за
адміністративним позовом публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» до Реєстраційної
служби Нововодолазького районного
управління юстиції у Харківській
області про визнання протиправними та
скасування рішень, зобов'язання
вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Укргазвидобування» (далі -
Позивач, ПАТ «Укргазвидобування»)
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Нововодолазького
районного управління юстиції у
Харківській області (далі - Відповідач,
Реєстраційна служба) про: визнання
протиправним та скасування рішення
Реєстраційної служби про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень від 23.04.2013 року №1896727, №1896025,
№1896073, №1897024, №1897252 та від 24.04.2013 року
№1901621, №1901800, №1901959; зобов'язання
Відповідача вчинити дії з державної
реєстрації та видати свідоцтва про
право приватної власності ПАТ
«Укргазвидобування» на: комплекс
нежитлових будівель АНПУ УКПГ-2, що
розташований за адресою: Харківська
область Нововодолазький район, с.
Мелихівка, вул. Піщана буд 1-А; комплекс
нежитлових будівель дизельної
електростанції УКПГ-2, що розташований
за адресою: Харківська область
Нововодолазький район, с. Мелихівка,
вул. Піщана буд 1-А; комплекс нежитлових
будівель гаража, що розташований за
адресою: Харківська область
Нововодолазький район, с. Мелихівка,
вул. Піщана буд 1-А; комплекс нежитлових
будівель, що розташований за адресою:
Харківська область Нововодолазький
район, с. Мелихівка, вул. Піщана буд 1-А;
комплекс нежитлових будівель
операторної УКПГ-1, що розташований за
адресою: Харківська область
Нововодолазький район, с. Мелихівка,
вул. Центральна, буд 314-Б; комплекс
нежитлових приміщень насосної над
артсвердловиною, що розташований за
адресою: Харківська область
Нововодолазький район, с. Дячківка, вул.
Лісна, 35; комплекс нежитлових будівель
операторної з побутовими приміщеннями,
що розташований за адресою: Харківська
область Нововодолазький район, с.
Дячківка, вул. Лісна, 35; нежитлову
будівлю для розміщення автомобілів, що
розташована за адресою: Харківська
область Нововодолазький район, с.
Дячківка, вул. Лісна, 35 (далі - нежитлові
будівлі).

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
16.12.2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю. При цьому суд першої
інстанції виходив з того, що
Відповідачем правомірно відмовлено
Позивачу у державній реєстрації
відповідних прав та їх обтяжень,
оскільки заявлене ПАТ
«Укргазвидобування» право власності
на вищевказані об'єкти нерухомого
майна не відповідає поданим документам
та відомостям про дане нерухоме майно,
наявним у Державному реєстрі прав на
нерухоме майно.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням Позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою позовні вимоги задовольнити
повністю. При цьому посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового розгляду справи, у судове
засідання не прибули, а тому справа
розглядалася в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено судом першої
інстанції, на виконання розпорядження
Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 №
360-р «Про реорганізацію дочірніх
компаній Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України»
Міністерством енергетики та вугільної
промисловості Українии18.07.2012 року було
прийнято наказ № 529 «Про реорганізацію
Дочірньої компанії
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України», яким, зокрема, вирішено
припинити діяльність Дочірньої
компанії «Укргазвидобування»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» шляхом її
реорганізації - перетворення у
Публічне акціонерне товариство
«Укргазвидобування».

Згідно з пунктом 1.2. Статуту ПАТ
«Укргазвидобування» товариство є
правонаступником усіх майнових та
немайнових прав і обов'язків Дочірньої
компанії «Укргазвидобування»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України».

У зв'язку з вищезазначеним, Позивачем у
квітні 2013 року було подано до
Реєстраційної служби заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень на вищезазначені нежитлові
будівлі.

Відповідачем, за результатом розгляду
поданих ПАТ «Укргазвидобування»
документів, прийнято рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень від 23.04.2013 року №1896727 за
результатом розгляду заяви №775034, №1896073
за результатом розгляду заяви №723352,
№1896025 за результатом розгляду заяви
№722495, №1897024 за результатом розгляду
заяви №776480, №1897252 за результатом
розгляду заяви №722227; від 24.04.2013 №1901959 за
результатом розгляду заяви №776654, №1901800
за результатом розгляду заяви №775756,
№1901621 за результатом розгляду заяви
№774677.

На підставі встановлених вище
обставин, виходячи з системного
аналізу приписів ст. ст. 182, 325, 326
Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 8,
9, 24, Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно» від 22.06.2011 року № 703, суд
першої інстанції дійшов висновку про
правомірність відмови Відповідача у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень на вищевказані об'єкти
нерухомого майна, оскільки, по-перше,
Позивач не є суб'єктом управління
державною власністю та не може бути
власником державного майна, по-друге,
поданий ПАТ «Укргазвидобування»
передавальний акт не є документом, що
підтверджує перехід права власності на
майно, а тому на його підставі не може
бути проведена державна реєстрація
права власності на нерухоме майно.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна не погодитися з
огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації, їх обтяжень
визначені Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» (далі -
Закон).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно.

Приписами ч. 3 ст. 16 Закону закріплено,
що разом із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень у
паперовій формі подаються оригінали
документів, необхідних для державної
реєстрації прав та їх обтяжень, їх
копії, засвідчені в установленому
порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 року № 703 затверджено Порядок
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (далі - Порядок).

Положеннями п. 26 Порядку визначено, що
для проведення державної реєстрації
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.

Згідно п. 27 Порядку документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, є: 1)
укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно, чи його
дублікат; 2) свідоцтво про право
власності на частку в спільному майні
подружжя в разі смерті одного з
подружжя, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат; 3) свідоцтво про право на
спадщину, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат; 4) свідоцтво про
придбання майна з прилюдних торгів
(аукціонів) та свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів (аукціонів),
якщо прилюдні торги (аукціони) не
відбулися, видані нотаріусом, чи їх
дублікати; 5) свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
цього Порядку; 6) свідоцтво про право
власності, видане органом приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді; 7) свідоцтво про право власності
на нерухоме майно, видане органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком; 8) рішення про
закріплення нерухомого майна на праві
оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
9) державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою; 10) рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно; 11)
ухвала суду про затвердження (визнання)
мирової угоди; 12) заповіт, яким
встановлено сервітут на нерухоме
майно; 13) закон, яким встановлено
сервітут на нерухоме майно; 14) рішення
уповноваженого законом органу
державної влади про повернення об'єкта
нерухомого майна релігійній
організації; 15) рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність; 16)
інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Як вбачається зі змісту копій свідоцтв
про право власності на нерухоме майно
(а.с. 36, 51, 86,101, 131, 160, 181) виданих ДК
«Укргазвидобування», об'єкти
нерухомого майна, у здійсненні
державної реєстрації яких відмовлено
Відповідачем, знаходяться у
загальнодержавній власності.

Проте, подаючи заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень до
Реєстраційної служби, Позивачем у
графі «форма власності» зазначено
«приватну» форму власності. При цьому,
ПАТ «Укргазвидобування» посилається
на наявність передавального акту, як на
підставу для проведення державної
реєстрації права приватної власності
на нежитлові будівлі.

Як було встановлено судом першої
інстанції та вбачається з матеріалів
справи, передавальним актом,
затвердженим рішенням Комісії з
припинення діяльності ДК
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України», що зафіксовано у Протоколі №
3 від 30.10.2012 року, передано всі активи,
майнові та немайнові зобов'язання ДК
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» шляхом перетворення
публічному акціонерному товариству
«Укргазвидобування».

Відповідно до ст. 108 ЦК України
перетворенням юридичної особи є зміна
її організаційно-правової форми. У разі
перетворення до нової юридичної особи
переходять усе майно, усі права та
обов'язки попередньої юридичної особи.

Таким чином, передавальний акт від
30.10.2012 року свідчить лише про перехід
майна, прав та обов'язків ДК
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» до ПАТ «Укргазвидобування»,
як господарського товариства іншої
організаційно - правової форми. При
цьому, затвердження та підписання
такого передавального акту не тягне за
собою зміну форми власності майна у
розумінні підпунктів 15, 16 п. 27 Порядку.

Приписами ч. 1 ст. 15 Закону закріплено,
що у державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо: 1) заявлене право, обтяження не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; 2) об'єкт
нерухомого майна, розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; 3) із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-1) заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву
про державну реєстрацію речових прав,
похідних від права власності, подано за
відсутності державної реєстрації
права власності, крім випадків,
установлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви
про державну реєстрацію права
власності на підприємство як єдиний
майновий комплекс, житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини), що
виникло на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку; 5-4)
після завершення п'ятиденного строку з
дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення; 5-5) заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень під час вчинення нотаріальної
дії з нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6)
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень в електронній формі подано
особою, яка не є державним кадастровим
реєстратором або державним виконавцем;
6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Згідно п. 23 Порядку державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень виключно за наявності підстав
для відмови в державній реєстрації
прав, що визначені у Законі України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень».

За таких обставин, поданий Позивачем
передавальний акт не дає змоги
встановити на його підставі наявність
у ПАТ «Укргазвидобування» права на
вимогу про державну реєстрацію права
приватної власності на вищезгадані
нежитлові будівлі.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що поданий Позивачем передавальний акт
від 30.10.2012 року не є документом, що
підтверджує перехід права власності на
майно у розумінні п. 27 Порядку, на
підставі якого проводиться державна
реєстрація права власності на нерухоме
майно, а тому Відповідачем правомірно
відмовлено ПАТ «Укргазвидобування» у
державній реєстрації відповідного
права на підставі п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Згідно приписів ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 16.12.2013 року у справі за
адміністративним позовом публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» до Реєстраційної
служби Нововодолазького районного
управління юстиції у Харківській
області про визнання протиправними та
скасування рішень, зобов'язання
вчинити дії, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається в порядку та
строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.