Справа № 817/462/14
Суддя: Махаринець Д. Є.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/462/14

06 березня 2014 року 11год. 20хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у під головуванням судді Махаринця
Д. Є. розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1 до Сарненської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів у
Рівненській області про
визнання протиправною та скасування
вимоги, -ВСТАНОВИВ :

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Сарненському районі Рівненської
області про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу від
06.02.2014 року №Ф-47-17.

Відповідно до вимог ст. 52 КАС України
суд дійшов висновку про заміну
первинного відповідача - Управління
Пенсійного фонду України в
Сарненському районні на належного
відповідача - Сарненську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління міністерства
доходів і зборів України у Рівненській
області.

На обґрунтування позовних вимог
позивач зазначила, що вона, будучи
фізичною особою-підприємцем, водночас
є пенсіонером за віком, а відтак,
вважає, що згідно з Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" звільняється
від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Позивач у позовній заяві просила
розглянути справу без її участі.

Представник відповідача подав
заперечення проти позову, позовні
вимоги не визнав. На обґрунтування
поданих заперечень зазначив, що у
позивача станом на 31.01.2014 року наявна
заборгованість по єдиному внеску в
сумі 6734,94 грн., що підтверджується
даними картки особового рахунку
платника, вважає, що при виставленні
вимоги позивачу податковий орган діяв
у визначених законодавством межах, а
отже підстав для визнання протиправною
та скасування вказаної вимоги у суду
відсутні. У поданому запереченні
відповідач просив суд проводити
розгляд справи за відсутності його
представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України
судовий розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши в порядку письмового
провадження подані письмові докази,
оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що Позивач має
статус фізичної особи - підприємця та
знаходиться на спрощеній системі
оподаткування, що підтверджується
копією свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
серії НОМЕР_1 (копія а.с.9) та копією
свідоцтва про сплату єдиного податку
серії НОМЕР_2 (копія а.с.7).

06 лютого 2014 року Відповідачем
виставлена позивачу вимога №Ф 47-17 на
суму 6734,94 грн.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України №2464-VI "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (далі по тексту
судової постанови - Закон №2464-VI).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 вищезазначеного
Закону єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі по тексту
судової постанови - єдиний внесок) -
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

У відповідності до п. 4. ч. 1. ст. 4 Закону
№2464-VI платниками єдиного внеску є
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону №2464-VI особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Разом з тим, відповідно до абз. 1 ст. 55
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
встановлено, що особам, які працювали
або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

У даному випадку положення ст. 55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" потрібно
розуміти в контексті з положеннями ст.
26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Відтак, пенсія за віком
може бути надана особі яка не досягла
пенсійного віку, встановленого Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", за
умови, якщо остання працювала або
проживала на територіях
радіоактивного забруднення.

Судом встановлено, що позивачу, у
відповідності до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", була
надана пенсія за віком із зменшенням
пенсійного віку, встановленого статтею
26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Частиною 4 статті 4 Закону №2464-VI
визначені необхідні умови для
звільнення від сплати єдиного внеску, а
саме: особа обрала спрощену систему
оподаткування і є пенсіонером за віком
або інвалідом та отримує відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу,
вказані факти підтверджуються
наявними у справі доказами, зокрема
копією свідоцтва про сплату єдиного
податку серії НОМЕР_2, копією
пенсійного посвідчення позивача
НОМЕР_3 та копією посвідчення
громадянина, який потерпів від
Чорнобильської катастрофи Серії
НОМЕР_4.

Положеннями вищевказаної статті (ч. 4
статті 4 Закону №2464-VI) не передбачено,
що саме особи, яким надано пенсію за
віком на підставі Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", звільняються від сплати
за себе єдиного внеску. Таким чином,
вказана норма розповсюджується і на
осіб, які отримують інші види пенсійних
виплат, не передбачені ст. 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Враховуючи те, що позивач звільнений
від сплати за себе єдиного внеску, то у
відповідача були відсутні правові
підстави для виставлення та надіслання
для нього вимоги про сплату боргу №Ф47-17
від 06.02.2014 року.

Відтак, вищевказану вимогу Сарненської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Рівненській
області належить визнати протиправною
та скасувати.

Відповідно до ст. 94 КАС України суд
присуджує усі понесені позивачем
документально підтверджені судові
витрати із Державного бюджету.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу №Ф47-17 від 06.02.2014 року

Присудити на користь позивача ОСОБА_1
із Державного бюджету судовий збір у
розмірі 182,70 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Махаринець Д. Є.