Справа № 811/3527/13-а
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 811/3527/13-а
Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Черниш О.А., за участю секретаря
судового засідання Козоріз О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Феросистема" до
Кіровоградської митниці Міндоходів
про визнання протиправним та
скасування рішення, -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Феросистема" (надалі
- ТОВ "Феросистема") звернулося до суду з
позовом до Кіровоградської митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення від 05.08.13
№901000003/2013/000181/2 про коригування митної
Позов мотивовано тим, що ТОВ
"Феросистема" заявлено до митного
оформлення придбаний у ТОВ "ТД
Феросплав - стандарт" товар -
феросиліцій ФС-65 у кількості 20 т на
загальну суму 193 933, 40 грн. та
феросиліцій ФС-45 у кількості 20 т на
загальну суму 144 376, 80 грн. та 05.08.13
подано до Кіровоградської митниці
Міндоходів вантажну митну декларацію
№901050000/2013/000181/2. Митна вартість товару,
визначена позивачем за ціною
господарської операції, вчиненої у
відповідності до вимог
зовнішньоекономічного контракту,
укладеного з ТОВ "ТД Феросплав -
стандарт", склала 41 400 дол. США (330910, 20
грн.) Однак, відповідач, посилаючись на
розбіжності у документах, поданих до
митного оформлення товарів, прийняв
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів №901000003/2013/000181/2
від 05.08.13, визначивши за резервним
методом митну вартість феросиліцію ФС-
65 у 34 778 дол. США, а митну вартість
феросиліцію ФС-45 у 23 460 дол. США, що
призвело до збільшення суми митних
платежів на 25 437, 23 грн. Позивач,
стверджуючи про достатність наданої
ним інформації для визначення митної
вартості товару за основним методом,
вказуючи на безпідставність
витребування у нього додаткових
документів та необґрунтованість
сумнівів відповідача щодо
правильності визначення митної
вартості товарів, обґрунтованих нижчим
ціновим рівнем імпортованого товару
порівняно з митним оформленням інших
товарів, просить суд визнати
протиправним та скасувати рішення
відповідача від 05.08.13 №901000003/2013/000181/2 про
коригування митної вартості товарів.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
та надані у справу матеріали і
документи.

Представники відповідача у судовому
засіданні та у письмових запереченнях
проти позовних вимог заперечили,
посилаючись на те, що дії
Кіровоградської митниці по здійсненню
контролю за визначенням митної
вартості та здійсненню митної оцінки
ввезеного позивачем на митну територію
товару феросиліцій ФС-65, ФС-45 резервним
методом були проведені з дотриманням
законодавства та прав, наданих митним
органам. Доводячи правомірність
спірного рішення, просили суд у позові
відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши та оцінивши надані докази,
суд встановив такі обставини.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Феросистема" з 04.02.09
зареєстровано як юридична особа
виконавчим комітетом Кіровоградської
міської ради, є суб'єктом
зовнішньоекономічної діяльності (а.с.
92).

Між ТОВ "ТД Феросплав - стандарт"
(продавець) та ТОВ "Феросистема"
(покупець) 23.07.13 укладено контракт
№ТДФС-23/07/2013, за умовами якого
продавець зобов'язується поставити
покупцю товар, а покупець прийняти та
оплатити товар. (а.с. 26-29).

Відповідно до Специфікації №1 від 23.07.13,
яка є додатком до контракту
№ТДФС-23/07/2013 від 23.07.13, продавець
зобов'язується поставити, а покупець
прийняти та оплатити на умовах FCA -
склад продавця матеріали: феросиліцій
ФС-65 у кількості 200 т за ціною 1 190 дол.
США та феросиліцій ФС-45 у кількості 100 т
за ціною 880 дол. США (а.с. 30).

За вказаним зовнішньоекономічним
контрактом ТОВ "Феросистема" було
імпортовано на митну територію України
партію товару - феросиліцій ФС-65 у
кількості 20000 кг та феросиліцій ФС - 45 у
кількості 20 000 кг на загальну суму 41 400
дол. США. Вказаний товар доставлено
02.08.13 до відділу митного оформлення
Кіровоградської митниці.

02.08.13 до Кіровоградської митниці
декларантом ТОВ "СВ-Брокер" для митного
оформлення товару була подана
електронна митна декларація МД-2
№901050000/2013/006435, в якій задекларований
товар №1 - феросиліцій марки ФС-65 у
кількості 20000 кг, митна вартість якого
визначена відповідно до методу №1 у
розмірі 193 933, 40 грн. (23 800 дол. США), а
також товар №2 - феросиліцій марки ФС-45
у кількості 20 000 кг, митна вартість
якого визначена відповідно до методу
№1 у розмірі 144 376, 80 грн. (17 600 дол. США)
(а.с.70-71а)

Одночасно декларантом подано
супровідні документи: довідка про
транспортні витрати №167 від 27.05.13,
рахунок №352 від 25.07.13, сертифікат №1767
від 15.07.13, довідка про транспортні
витрати №168 від 25.07.13, платіжне
доручення в іноземній валюті №17 від
31.07.13, рахунок №353 від 25.07.13, інвойс №1
від 23.07.13, пакувальний лист №1 від 29.07.13,
контракт №ТДФС-23/07/2013 від 23.07.13,
специфікація №1 від 23.07.13, договір про
поставку вантажів автомобільним
транспортом №25/07 МО від 25.07.13,
сертифікат про походження товару №КГ
ГФ 2987422 від 26.07.13, комерційну
пропозицію (прайс-лист) №331 від 01.07.13,
сертифікат №1623 від 17.06.13, декларацію на
товари №10130210/310713/0018702 від 31.07.13. (а.с. 17 -
40)

Здійснюючи контроль за правильністю
визначення митної вартості
задекларованого товару, головним
інспектором підрозділу митного
оформлення на зворотному боці ДМВ-1
№901050000/2013/006435 викладено вимоги про
необхідність подання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів, та додатково
витребувано у декларанта за переліком:
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару,
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформацію
біржових організацій про вартість
товару або сировини. Декларантом 05.08.13
повідомлено про неможливість надання
витребуваних документів, про що
зазначено на зворотному боці ДМВ-1
№901050000/2013/006435 (а.с. 72 - 73).

Також, відділом митного оформлення
Кіровоградської митниці до відділу
контролю митної вартості та заходів
реагування ЗЕД Кіровоградської
митниці направлено запит №10-27/1212-ЕП від
02.08.13 щодо визначення митної вартості
товарів №1, 2. (а.с. 69).

Кіровоградською митницею прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів №901000003/2013/000181/2 від
05.08.13, яким визначено вартість за
одиницю (кг) товару №1 у розмірі 1,7389 дол.
США, загальна сума товару №1 визначена
у 34 778 дол. США, а також визначено
вартість за одиницю (кг) товару №2 у
розмірі 1,1730 дол. США, загальна сума
товару №2 визначена у 23 460 дол. США. При
визначенні митної вартості товарів
митним органом застосовано резервний
метод визначення митної вартості №6.
(а.с. 67 - 68)

Декларантом ТОВ "СВ-Брокер" 06.08.13 подано
електронну митну декларацію МД-2
№901050000/2013/006526, заповнену з урахуванням
вимог рішення про коригування
заявленої митної вартості товару
№901000003/2013/000181/2 від 05.08.13, з
забезпеченням сплати митних платежів
фінансовою гарантією у розмірі 25 437, 23
грн. з кінцевим терміном її дії до 25.10.13
(а.с.14-17).

Перевіряючи правомірність
оскаржуваного рішення №901000003/2013/000181/2
від 05.08.13 про коригування митної
вартості товарів, суд дійшов до таких
висновків.

Статтею 49 Митного кодексу України
(надалі - МК України, у редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин) визначено, що митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України
відомості про митну вартість товарів
використовуються для нарахування
митних платежів; застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; ведення митної статистики;
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України
митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України
передбачено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням органу доходів і зборів
додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
мають право: 1) надавати митному органу
(за наявності) додаткові відомості у
разі потреби уточнення інформації; 2) на
випуск у вільний обіг товарів, що
декларуються: у разі визнання митним
органом заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю; у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої статті 55 цього Кодексу; 3)
проводити цінову експертизу договору
(контракту) шляхом залучення експертів
за власні кошти; 4) оскаржувати у
порядку, визначеному главою 4 цього
Кодексу, рішення митного органу щодо
коригування митної вартості
оцінюваних товарів та бездіяльність
митного органу щодо неприйняття
протягом строків, встановлених статтею
255 цього Кодексу для завершення митного
оформлення, рішення про визнання
митної вартості оцінюваних товарів; 5)
приймати самостійне рішення про
необхідність коригування митної
вартості після випуску товарів; 6)
отримувати від митного органу
інформацію щодо підстав, з яких орган
доходів і зборів вважає, що
взаємозв'язок продавця і покупця
вплинув на ціну, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари; 7) у випадках та в
порядку, визначених цим Кодексом,
вимагати від митного органу надання
письмової інформації про причини, за
яких заявлена ними митна вартість не
може бути визнана; 8) у випадках та в
порядку, визначених цим Кодексом,
вимагати від митного органу надання
письмової інформації щодо порядку і
методу визначення митної вартості,
застосованих при коригуванні
заявленої митної вартості, а також щодо
підстав для здійснення такого
коригування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 53 МК
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

При цьому відповідно до частини 3
статті 53 МК України, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Частинами 5, 6 статті 53 МК України
передбачено, що забороняється вимагати
від декларанта або уповноваженої ним
особи будь-які інші документи, відмінні
від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Відповідно до положень статті 54 МК
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний: 1)
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 2) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію про причини, за яких
заявлена ними митна вартість не може
бути визнана; 3) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію щодо порядку і методу
визначення митної вартості,
застосованих у разі коригування митної
вартості, а також щодо підстав
здійснення такого коригування; 4)
випускати у вільний обіг товари, що
декларуються: у разі визнання митним
органом заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю; у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право: 1)
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
митних органів інших країн із запитами
щодо надання відомостей, необхідних
для підтвердження достовірності
заявленої митної вартості; 6)
застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Аналіз вказаних норм свідчить, що у
разі наявності розбіжностей у поданих
декларантом до митного оформлення
документах для підтвердження
заявленої митної вартості товару,
декларант або уповноважена ним особа
на письмову вимогу митного органу
зобов'язані надати додатковий перелік
документів. При цьому витребовування
митним органом таких документів може
мати місце у випадку наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного
рішення про коригування митної
вартості товарів №901000003/2012/000456/2 від
27.06.12, за результатами аналізу поданих
позивачем до митного оформлення
документів митним органом виявлено
розбіжності, а саме в контракті
передбачено надання продавцем
прайс-листа, але він до митного
оформлення не наданий; заявлена митна
вартість товарів нижча за ціну
подібних товарів за ціновою
інформацією бази даних ЄАІС ДМСУ за
останні 90 днів за країною походження
"Росія".

У зв'язку з цим суд зазначає, що
неподання документів, витребуваних
митницею, не є підставою для відмови в
митному оформленні товару, оскільки
для прийняття такого рішення митний
орган повинен довести, що подані до
митного оформлення документи в своїй
сукупності не дають можливість
здійснити митне оформлення товару за
методом, обраним декларантом. У ході
розгляду справи такі обставини
відповідачем не доведені.

Відповідно до норм чинного
законодавства митний орган має
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості. При цьому, такий контроль
може здійснюватися в тому числі шляхом
порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено, тобто з
використанням бази даних Єдиної
автоматизованої системи Державної
митної служби України, яка містить
відповідну інформацію.

В той же час, розбіжність між рівнем
заявленої декларантом митної вартості
товару та рівнем митної вартості
ідентичних або подібних товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, не є
достатнім аргументом для висновку про
недостовірність даних щодо митної
вартості товарів, заявленої
декларантом.

Згідно з частиною 1 статті 55 МК України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Частиною 2 статті 55 МК України
передбачено, що прийняте митним
органом письмове рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів має містити: 1) обґрунтування
причин, через які заявлену декларантом
митну вартість не може бути визнано; 2)
наявну в митного органу інформацію (у
тому числі щодо числових значень
складових митної вартості, митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, інших умов, що
могли вплинути на ціну товарів), яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
митним органом; 4) обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої митним органом,
та фактів, які вплинули на таке
коригування; 5) інформацію про: а) право
декларанта або уповноваженої ним особи
на випуск у вільний обіг товарів, що
декларуються: у разі згоди декларанта
або уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Згідно з частинами 7, 8 статті 55 МК
України у випадку незгоди декларанта
або уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів або
неможливості надати затребувані
митним органом додаткові документи за
зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи митний орган
випускає товари, що декларуються, у
вільний обіг за умови сплати митних
платежів згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати митному органу додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

Встановлено, що позивач супровідними
листами №01/01-2 від 01.10.13 та №06/01-2 від
14.10.13 на підтвердження заявленої ним
митної вартості надавав
Кіровоградській митниці додаткові
документи: лист ДП "Держзовнішінформ"
№9/494 від 27.09.13 щодо рівня цін за
зовнішньоекономічним контрактом
№ТДФС-23/07/2013 від 27.03.13, торгові
пропозиції продавців на ринку України
на аналогічні товари, розрахунок
роздрібної вартості даного товарів (а.с
41 -42, 45 - 48).

Листами Кіровоградської митниці
№01-1/09/2443 від 07.10.13, №01-4/09/2663 від 21.10.13 "Про
розгляд поданих додаткових документів"
позивача повідомлено про відсутність
підстав для скасування спірного
рішення з огляду на те, що ТОВ
"Феросистема" не подано прейскурант
(прайс-лист) виробника товару. (а.с. 43-44,
49).

У ході розгляду справи відповідач не
надав доказів того, що документи,
подані позивачем для митного
оформлення товарів, є недостатніми чи
такими, що у своїй сукупності
викликають сумнів в достовірності
наданої інформації та не дають
можливості визначити митну вартість
шляхом застосування обраного
декларантом основного методу за ціною
договору.

Методи визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, та порядок їх
застосування регламентовані главою 9
МК України.

Відповідно до статті 57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності. У разі
неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи. У разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, встановлених статтею 64 цього
Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 58 МК України
метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень
щодо прав покупця (імпортера) на
використання оцінюваних товарів, за
винятком тих, що: а) встановлюються
законом чи запроваджуються органами
державної влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідач не надав доказів наявності
обмежень, передбачених частиною 1
статті 58 МК України, які виключають
використання основного методу. Такого
обмеження у використанні основного
методу визначення митної вартості
товару, як неподання додаткових
документів, Митний кодекс України не
передбачає.

Статтею 64 МК України, якою
регламентовані умови використання
резервного методу, застосованого
відповідачем при прийнятті спірного
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, передбачено,
що у разі якщо митна вартість товарів
не може бути визначена шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у статтях 58 - 63 цього
Кодексу, митна вартість оцінюваних
товарів визначається з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами і положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна
вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях. Митна вартість імпортних
товарів не визначається згідно із
положеннями цієї статті на підставі:1)
ціни товарів українського походження
на внутрішньому ринку України; 2)
системи, яка передбачає прийняття для
митних цілей вищої з двох
альтернативних вартостей; 3) ціни
товарів на внутрішньому ринку
країни-експортера; 4) вартості
виробництва, іншої, ніж обчислена
вартість, визначена для ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів
відповідно до положень статті 63 цього
Кодексу; 5) ціни товарів, що
поставляються з країни-експортера до
третіх країн; 6) мінімальної митної
вартості; 7) довільної чи фіктивної
вартості. У разі якщо ця стаття
застосовується митним органом, він на
вимогу декларанта або уповноваженої
ним особи зобов'язаний письмово
поінформувати їх про митну вартість,
визначену відповідно до положень цієї
статті, та про використаний при цьому
метод.

Отже, митним органам надано право
застосування резервного методу у
випадках, коли вони аргументовано
вважають, що інші п'ять методів не
можуть бути використані та не
дозволять об'єктивно та максимально
точно встановити вартість оцінюваних
товарів.

Між тим, відповідачем, яким визначено
митну вартість товару на підставі
резервного методу, не надано суду
доказів того, що ним до застосування
цього методу послідовно
застосовувались інші методи
визначення митної вартості.

Відмовляючи позивачу в застосуванні
першого основного методу визначення
митної вартості імпортованого товару
та застосовуючи резервний метод, що
ґрунтується на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях, відповідач в оскаржуваному
рішенні №901000003/2013/000181/2 від 05.08.13
послався на цінову інформацію Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Державної митної служби України,
використавши для товару №1 інформацію
з МД №700020000/2013/5013 від 02.07.13, для товару №2
- інформацію з МД №805110001/2013/1948 від 22.07.13.
(а.с. 107 -111).

Дослідити у ході судового розгляду
справи МД №700020000/2013/5013 від 02.07.13 не
вдалося у зв'язку з ненаданням її
відповідачем на вимогу суду. Як пояснив
суду представник відповідача, вказана
митна декларація наразі відсутня в
базі даних ЄАІС ДМСУ. Зазначена
обставина ставить під сумнів
правомірність визначення відповідачем
митної вартості товару на підставі
даних МД №700020000/2013/5013 від 02.07.13.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Наявними в справі доказами
підтверджується правомірність поданих
позивачем документів для визначення
митної вартості товарів за основним
методом. Натомість відповідачем не
надано доказів, які б переконливо
свідчили про заниження позивачем
митної вартості імпортованих товарів
та законність відмови в митному
оформленні товару за заявленим
методом.

Судом встановлено, що відповідачем
були порушені приписи чинного
законодавства щодо здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості та застосування
методів визначення митної вартості
товару.

Оскільки у ході судового розгляду
встановлено невідповідність
оспорюваного позивачем рішення
Кіровоградської митниці про
коригування митної вартості товарів
№901000003/2013/000181/2 від 05.08.13 критеріям,
зазначеним у ч.3 ст.2 КАС України, а
відповідачем правомірність цього
рішення не доведена, суд прийшов до
висновку про задоволення позову щодо
визнання його протиправним та
скасування.

Згідно з частиною 1 статті 94 КАС України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Зважаючи
на задоволення позову, суд вважає за
необхідне присудити позивачу з
державного бюджету здійснені ним
судові витрати у сумі 171 грн. (а.с. 2, 52).

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 157, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
"Феросистема" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Кіровоградської митниці
Міндоходів від 05.08.13 №901000003/2013/000181/2 про
коригування митної вартості товарів.

Присудити товариству з обмеженою
відповідальністю "Феросистема" з
Державного бюджету України судовий
збір у сумі 171 грн.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання її копії
апеляційної скарги, з одночасним
надісланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.А.
Черниш