Справа № К/9991/20882/12-С
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року
м. Київ К/9991/20882/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів:
Горбатюка С.А.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Ровеньки
Луганської області на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11.07.2011 року
в адміністративній справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
м. Ровеньки Луганської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Ровеньки про визнання
дій неправомірними та стягнення
заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року управління Пенсійного
фонду України в м. Ровеньки Луганської
області звернулося до Луганського
окружного адміністративного суду з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Ровеньки про визнання
дій неправомірними та стягнення
заборгованості.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 11.05.2011 року
адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в м. Ровеньки
Луганської області було задоволено
частково. Стягнуто з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Роженьки на користь
управління Пенсійного фонду України в
м. Ровеньки Луганської області суми
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
01.10.2010 року по 28.02.2011 року в розмірі 13767,84
грн., у тому числі витрати з їх виплати і
доставки за період з 01.10.2010 року по
28.02.2011 року в розмірі 78,59 грн. відносно
громадян ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.
У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11.07.2011 року
апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Ровеньки було
задоволено. Постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
11.05.2011 року скасовано та прийнято нову
постанову, якою в задоволенні позову
управління Пенсійного фонду України в
м. Ровеньки Луганської області
відмовлено.

У касаційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в м. Ровеньки
Луганської області не погоджуючись з
даним рішенням, посилаючись на
допущені судом порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11.07.2011 року
та залишити без змін постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 11.05.2011 року.

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Ровеньки подало
заперечення на касаційну скаргу, в яких
воно просить залишити касаційну скаргу
без задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга управління Пенсійного фонду
України в м. Ровеньки Луганської
області задоволенню не підлягає,
оскільки рішення суду апеляційної
інстанції постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана вірно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими і не надають
підстав, які передбачені статтями 225 - 229
Кодексу адміністративного судочинства
України для зміни чи скасування
судового рішення.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за період з 01.10.2010 року
по 28.02.2011 року управлінням Пенсійного
фонду України в м. Ровеньки Луганської
області громадянам ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, які отримали каліцтво
на виробництві на території колишнього
СРСР, виплачені пенсії по інвалідності
на загальну суму 13767,84, у тому числі
витрати на доставку цих пенсій у
розмірі 78,59 грн.

Зазначені виплати увійшли до актів
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Однак, наведені суми не
були прийняті відповідачем до заліку.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків, передбачений
статтею 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Відповідно до статті 21 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку: своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні: допомогу у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю до
відновлення працездатності або
встановлення інвалідності; одноразову
допомогу в разі стійкої втрати
професійної працездатності або смерті
потерпілого; щомісяця грошову суму в
разі часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого; пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомогу дитині
відповідно до статті 9 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.03.2008 року № 265 «Деякі питання
пенсійного забезпечення громадян»
запроваджена щомісячна державна
адресна допомога, яка сплачується у
разі, коли розмір пенсії не досягає
певного відсотка прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року за
№ 5-4/4 затверджено Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів
України від 26.03.2008 року № 265
передбачено, що виплата державної
адресної допомоги здійснюється за
рахунок коштів, з яких виплачується
пенсія або державна соціальна
допомога, але ж даною постановою не
передбачено обов'язку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України відшкодовувати
Пенсійному фонду України витрати по
сплаті вказаних виплат.

Державна адресна допомога, яка
встановлена постановою Кабінету
Міністрів України від 26.03.2008 року № 265,
не передбачена у вказаному переліку
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Колегія суддів погоджує висновок
суду апеляційної інстанції про
відмову позивачу в задоволенні вимог
про стягнення з відповідача витрат зі
сплати щомісячної державної адресної
допомоги.

Зі змісту частини 4 статті 26 Закону
України «Основи законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», частини 2
статті 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» вбачається: якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика та відшкодувати понесені
ним витрати.

Таким чином Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний відшкодовувати виплачені
іншими страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, що
підтвердженого висновками
спеціальних медичних закладів.

Положення пункту 4 Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою Правління Пенсійного фонду
України та Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професій них
захворювань України від 4.03.2003 року №
5-4/4, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 16.05. 2003 року за № 376/7697,
яким зобов'язано Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодовувати Пенсійному фонду
витрати на допомогу на поховання сім'ї
померлого або особі, яка здійснила
поховання особи, котра отримувала
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, суперечить
положенням Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», а тому до спірних
відносин застосуванню не підлягає.

Згідно з пунктом 2 статті 7 Закону
України «Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» Фонд сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 01.04.2001 року,
з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Вказані правила застосовуються для
державного соціального страхування
громадян України.

Посилання суду першої інстанції
на пункти 5 частину 2 статті 24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» не
є підставою для задоволення заявлених
позовним вимог з огляду на те, що
вказаними нормами врегульовані
взаємовідносини між застрахованою
особою і страховиками.

В даному випадку такі відносини
відсутні, оскільки як позивач, так і
відповідач не є страховиками по
відношенню до осіб, які отримали
пошкодження здоров'я за межами держави.
Виплата пенсії по інвалідності
Пенсійним фондом України таким особам
здійснюється на підставі статті 27
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» внаслідок прийняття на
себе державою певних обов'язків, а не
внаслідок виконання обов'язків
страховика.

13.03.1992 року між державами-учасницями
Співдружності Незалежних Держав у
галузі пенсійного забезпечення
підписана Угода, яка діє з часу її
підписання, про що зазначено в статті 13
даної Угоди.

Статтею 1 Угоди передбачено, що
пенсійне забезпечення громадян
держав-учасниць цієї Угоди та членів
їхніх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають. Відповідно до
статті 3 Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасниць СНД усі
витрати, які пов'язані із здійсненням
пенсійного забезпечення несе держава,
що надає це пенсійне забезпечення.

Призначення пенсій громадянам
держав-учасниць Угоди проводиться за
місцем проживання.

Обґрунтування позивачем своєї позиції
положеннями Угоди про взаємне визнання
прав на відшкодування шкоди,
заподіяної працівнику каліцтвом,
професійним захворюванням або іншими
ушкодженнями здоров'я, які пов'язані із
виконанням трудових обов'язків,
підписаної 09.09.1994 року частиною держав
колишнього СРСР, є безпідставним,
оскільки вказана Угода регулює питання
відшкодування шкоди, заподіяної
працівнику каліцтвом, професійним
захворюванням або іншими ушкодженнями
здоров'я, які пов'язані з виконанням
ними трудових обов'язків. Питання ж
виплати пенсій чи відшкодування витрат
на пенсійне забезпечення нею не
врегульовані.

Таким чином, відшкодування шкоди
фізичній особі і відшкодування витрат
на пенсійне забезпечення у зв'язку з
трудовим каліцтвом - це різні поняття,
які регулюються різними
нормативно-правовими актами.

Відповідно до вказаних положень,
визнання Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України страховиком, який
має виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України відшкодувати останньому
витрати, - є безпідставним, тому суд
апеляційної інстанції дійшов
обгрунтовного висновку, скасувавши
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 11.05.2011 року.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Ровеньки
Луганської області - залишити без
задоволення, а постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 11.07.2011 року в адміністративній
справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в м. Ровеньки
Луганської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Ровеньки про визнання
дій неправомірними та стягнення
заборгованості - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.Є. Донець

судді:
С.А. Горбатюк

В.Ф. Мороз