Справа № К/9991/5765/12-С
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/5765/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівЛіпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
судової адміністрації України

на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 21 вересня
2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20 грудня 2011 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної
судової адміністрації України,
Територіального управління Державної
судової адміністрації у Львівській
області, Львівського апеляційного
господарського суду, Державного
казначейства України, Головного
управління Державного казначейства
України у Львівській області,
Міністерства фінансів України про
визнання бездіяльності протиправною,
стягнення вихідної допомоги та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з зазначеним позовом. В
обґрунтування позовних вимог
зазначала, що у листопаді 2010 року її
звільнено з посади судді Львівського
апеляційного господарського суду та
вона набула право на отримання
вихідної допомоги у розмірі 189433,80 грн.
Проте, їй цю допомогу нараховано у
розмірі 49109,11 грн (виплачено 20 грудня 2010
року 6084,34 грн та 28 грудня 2010 року - 35658,40
грн), утримано податок з доходів
фізичних осіб 7366,37 грн. Вважаючи такі
дії відповідачів протиправними,
просила суд стягнути невиплачену
частину вихідної допомоги у зв'язку із
виходом у відставку у розмірі 147691,06 грн,
з яких 140324,69 грн невиплачена частина
вихідної допомоги, 7366,37 грн незаконно
утриманий податок з доходів фізичних
осіб; зобов'язати Державне
казначейство України провести видатки
з Державного бюджету України
передбачені Державній судовій
адміністрації України за бюджетною
програмою «Виконання рішень судів на
користь суддів».

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 21 вересня
2011 року, яку залишено без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20 грудня 2011
року, позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність
Державної судової адміністрації
України щодо невиплати вихідної
допомоги ОСОБА_4 в розмірі 147691,06
грн. Визнано протиправними дії
Львівського апеляційного
господарського суду щодо утримання з
виплаченої вихідної допомоги податку з
доходів фізичних осіб в розмірі 7366,37
грн. Стягнуто з Державної судової
адміністрації України на користь
позивача вихідну допомогу у зв'язку з
виходом у відставку в розмірі 147691,06 грн.
Зобов'язано Державне казначейство
України провести видатки у розмірі
147691,06 грн з Державного бюджету України,
передбачені Державній судовій
адміністрації України за бюджетною
програмою «Виконання рішень судів на
користь суддів». В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач порушує
питання про скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанцій і
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог.
Посилається на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач просить залишити її без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з 02
листопада 1992 року прийнята на посаду
арбітра (судді) Арбітражного
(Господарського) суду Львівської
області. 08 серпня 2001 року обрана суддею
Львівського апеляційного
господарського суду.

Постановою Верховної Ради України від
07 жовтня 2010 року № 2596-VI звільнена з
посади судді Львівського апеляційного
господарського суду у зв'язку з
поданням заяви про відставку за станом
здоров'я, що перешкоджає продовженню
виконання обов'язків. Наказом голови
Львівського апеляційного
господарського суду від 02 листопада 2010
року звільнена з посади судді
вказаного суду у відставку з 03
листопада 2010 року.

Вирішуючи спір, суди правильно
керувались положеннями статті 92
Конституції України та статтею 43
Закону України від 15 грудня 1992 року
№2862-ХІІ «Про статус суддів», яка діяла
до 01 січня 2011 року.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті
92 Конституції України статус судді
визначається виключно законами
України. Матеріальне та
соціально-побутове забезпечення, в
тому числі і вихідна допомога, є
елементами статусу судді (стаття 42
Закону України «Про статус суддів»).
Збереження існуючого статусу судді,
недопущення його скасування або
звуження його змісту є однією із
основоположних гарантій незалежності
судді.

Частиною 3 статті 43 Закону України «Про
статус суддів» передбачено, що судді,
який пішов у відставку, виплачується
вихідна допомога без сплати податку у
розмірі місячного заробітку за
останньою посадою за кожний повний рік
роботи на посаді судді, але не менше
шестимісячного заробітку.

В рішенні Конституційного Суду України
від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013 у
справі за конституційним поданням
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) статей 103, 109, 131, 132, 135,
136, 137, підпункту 1 пункту 2 розділу XII
«Прикінцеві положення», абзацу
четвертого пункту 3, абзацу четвертого
пункту 5 розділу XIII «Перехідні
положення» Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» зазначено,
що за своєю правовою природою вихідна
допомога є разовою формою матеріальної
винагороди при виході судді у
відставку. Вона виплачується з метою
забезпечення йому належних
соціально-побутових умов, а також для
стимулювання осіб, які перебувають на
посаді судді, до довгострокового
виконання ними професійних обов'язків.
Вихідна допомога не належить до таких
конституційних гарантій незалежності
суддів, як суддівська винагорода чи
довічне грошове утримання, оскільки не
є основним джерелом матеріального
забезпечення суддів, не має постійного
характеру та не покриває соціальних
ризиків, пов'язаних, зокрема, із
хворобою, інвалідністю, старістю.

Відповідно до довідки Львівського
апеляційного господарського суду від 11
травня 2011 року № 03-84 позивач мала право
на отримання вихідної допомоги у
розмірі 189433,80 грн. У 2010 році вихідна
допомога їй була виплачена частково, а
саме: нараховано - 49109,11 грн (виплачено 20
грудня 2010 року 6084,34 грн та 28 грудня 2010
року - 35658,40 грн), утримано податок з
доходів фізичних осіб 7366,37 грн. Станом
на 01 травня 2011 року невиплачена сума
допомоги становила 140324,69 грн.

Судами встановлено, що Львівський
апеляційний господарський суд
звертався до Державної судової
адміністрації України із запитами про
надання додаткового фінансування для
виплати щомісячного грошового
утримання та вихідної допомоги суддям.
Проте, Державна судова адміністрація
України надала відповідь від 08 вересня
2011 року про неможливість додатково
призначити кошти для виплати вихідної
допомоги суддям.

Закон України «Про судоустрій і статус
суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI
встановлює, що фінансування всіх судів
в Україні здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України.
Функції головного розпорядника коштів
Державного бюджету України щодо
фінансового забезпечення діяльності
судів здійснює, зокрема, Державна
судова адміністрація України - щодо
фінансового забезпечення діяльності
всіх інших судів загальної юрисдикції,
діяльності Вищої кваліфікаційної
комісії суддів України, органів
суддівського самоврядування,
Національної школи суддів України та
Державної судової адміністрації.

Не оспорюючи розмір невиплаченої суми
вихідної допомоги та заперечуючи проти
позову, Державна судова адміністрація
України посилалась на відсутність
коштів, призначених на виплату
вихідної допомоги.

Задовольняючи позов, суди обґрунтовано
вважали, що реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актів національного законодавства, не
може бути постановлена у залежність
від бюджетних асигнувань. Так, у справі
«Кечко проти України» Європейський Суд
з прав людини констатував, що не
приймає аргумент Уряду щодо бюджетних
асигнувань, оскільки органи державної
влади не можуть посилатись на
відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань.

Частиною 1 статті 136 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», який був
прийнятий 07 липня 2010 року (в редакції на
момент виходу позивача у відставку),
було передбачено звільнення від
оподаткування вихідної допомоги судді
при виході у відставку тобто,
законодавець новим Законом продовжив
та підтвердив дію правової норми про
звільнення від оподаткування вихідної
допомоги суддів, яка була раніше
передбачена частиною 3 статті 43 Закону
України «Про статус суддів». Лише 02
грудня 2010 року Верховною Радою України
був прийнятий Закон України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України у зв'язку з прийняттям
Податкового кодексу України» (набрав
чинності з 01 січня 2011 року), який
позбавив суддів при виході у відставку
отримувати вихідну допомогу без
утримання податку.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає судові рішення про задоволення
позовних вимог законними та такими, що
відповідають обставинам справи.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального
законодавства, що призвело або могло
призвести до неправильного вирішення
спору.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України, якщо суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваного судового рішення, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Державної судової
адміністрації України відхилити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 21 вересня
2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді Д.В.
Ліпський Ю.К. Черпак