Справа № 804/287/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 р. Справа № 804/287/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Конєвої С.О.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження у м. Дніпропетровську
адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Срібний і Компанія"
про стягнення 24225 грн. 84 коп., -

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2014 року Державна податкова
інспекція у Жовтневому районі
м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області звернулась
з адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Срібний і Компанія"
та просить стягнути кошти з рахунків
відповідача на користь держави в
рахунок погашення частини боргу по
орендній платі з юридичних осіб у сумі
24225,84 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач
перебуває на обліку як платник
орендної плати з юридичних осіб та має
податковий борг з орендної плати по
декларації № за вересень-жовтень
2013р. по строкам платежу до 30.10.2013р. та до
30.11.2013р. в загальній сумі 21855,62грн, по
податковому повідомленню-рішенню від
24.07.2013р. № в сумі 2181,12грн. та
нарахована по особовому рахунку по
податку на додану вартість за
несвоєчасне погашення узгодженої
заборгованості пеня в сумі 189,10 грн. З
метою погашення вказаного податкового
боргу, податковою інспекцією була
направлена на адресу відповідача
податкова вимога від 18.07.2013 року №303-19,
яка була вручена відповідачеві у
порядку, встановленому п.58.3 ст.58
Податкового кодексу України, однак
залишилася несплаченою у строки,
встановлені ст.286, ст.287 Податкового
кодексу України, а тому позивач просить
стягнути зазначену частину
податкового боргу з відповідача
посилаючись на п.п.20.1.38 п.20.1. ст.20, 95
Податкового кодексу України.

Ухвалою суду від 13.01.2014 року відкрито
скорочене провадження у справі та
відповідачу запропоновано у строк до
28.01.2014 року надати до суду письмові
заперечення на позов та докази в
обґрунтування заперечень, надати
документи, що посвідчують статус
підприємства.

Відповідач у встановлений судом строк
не надав до суду ні заперечень на позов,
ні заяви про визнання позову, про
відкриття провадження у цій справі та
її розгляд у скороченому провадженні
повідомлений належним чином, у
відповідності до ч. 11 ст. 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, що підтверджується наявними в
матеріалах справи доказами (а.с.30).

У відповідності до вимог ч. 11 ст.35
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі повернення поштового
відправлення із повісткою, яка не
вручена адресату з незалежних від суду
причин, вважається, що така повістка
вручена належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що особи, які беруть участь у
справі, зобов'язані під час провадження
у справі повідомляти суд про зміну
місця проживання (перебування,
знаходження), роботи, служби. У разі
неповідомлення про зміну адресу
повістка надсилається їм за останньою
адресою і вважається врученою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя розглядає справу в
порядку скороченого провадження
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі. За результатами
розгляду справи у скороченому
провадженні, суддя, оцінивши
повідомлені позивачем, відповідачем
обставини, за наявності достатніх
підстав, приймає законне та
обґрунтоване судове рішення.

Згідно до п.2 ч.5 ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справа повинна бути
розглянута у порядку скороченого
провадження не пізніше трьох днів з дня
закінчення строку, передбаченого
частиною третьою цієї статті, якщо до
суду не було подано заперечення
відповідача та за умови, що справа
розглядається судом за
місцезнаходженням відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення даного позову,
виходячи з наступного.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суб'єктом владних
повноважень - є орган державної влади
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
позивачем є особа, на захист прав,
свобод та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також
суб'єкт владних повноважень, на
виконання повноважень якого подана
позовна заява до адміністративного
суду.

Частиною 2 ст. 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори за зверненням суб'єкта
владних повноважень у випадках,
встановлених Конституцією та законами
України.

З 01.01.2011р. набрав чинності Податковий
кодекс України.

Відповідно до п.п.20.1.34 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України органи
державної податкової служби мають
право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника
на суму податкового боргу або його
частини.

Тобто, позивач - орган державної
податкової служби є суб'єктом владних
повноважень, який у спірних
правовідносинах реалізує надані йому
владні управлінські функції та має
право звертатися до суду з
відповідними позовними вимогами щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг.

Статтею 16 Податкового кодексу України
визначено, що платники податків
зобов'язані сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України визначено, що
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановленим цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суми такого
грошового зобов'язання

Як вбачається з матеріалів справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Срібний і Компанія"
зареєстровано виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради як
юридична особа 27.06.2007р. за адресою: 49000,
Дніпропетровська область,
м.Дніпропетровськ, Бабушкінський
район, вул.Шевченка, буд.53А, перебуває
на обліку у позивача, що
підтверджується копією витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців від
04.11.2013р., інформацією про перебування
на обліку, наявними в матеріалах
справи. (а.с. 7- 8, 16, 29).

Судом встановлено, що 20.07.2013 р.
відповідачем до органу державної
податкової служби була подана
податкова декларація № з плати
за землю за 2013 р. на загальну суму 131133
грн. 71 коп. з розбивкою помісячної
сплати з січня по грудень 2013 р. в
розмірі 10927,81 грн. (а.с. 14-15).

Згідно наданого розрахунку позовних
вимог, наведеному в поясненнях
позивача від 28.01.2014р. вбачається, що
відповідач має податковий борг в
загальній сумі 21855,62 грн. по сплаті
орендної плати за вересень-жовтень 2013
р. по терміну сплати до 30.10.2013р., до
30.11.2013.р (а.с.28).

Відповідно до вимог п. 287.3 ст.287
Податкового кодексу України податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік сплачується рівними
частинами власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
звітного періоду.

Таким чином, з урахуванням вказаної
норми відповідач повинен був сплатити
суму грошового зобов'язання за
вказаною податковою декларацією за
вересень 2013 р. - у строк до 30.10.2013 р., отже,
податковий борг виник з 31.10.2013 р.; за
жовтень 2013 р. - у строк до 30.11.2013р., отже,
податковий борг виник з 01.12.2013р.;

Також, податковою інспекцією 05.07.2013
року було проведено камеральну
перевірку відповідача з питання
своєчасності сплати орендної плати за
землю за період з 30.11.2012р. по 03.01.2013р. за
результатами якої було складено акт №
60/1504/34822299 та встановлено порушення п.287.3
п.287 Податкового кодексу України, а
саме: несвоєчасну сплату відповідачем
орендної плати по декларації за землю
за 2012 р. по терміну сплати до 30.11.2012р. та
до 30.12.2012р. (а.с.16).

На підставі вищевказаного акту
перевірки, податковим органом було
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 24.07.2013р., за
яким до позивача на підставі ст.126
Податкового кодексу України
застосовано штраф за вказане порушення
у розмірі 2181, 12 грн. (а.с.19).

26.07.2013р. податковою інспекцією
вищевказане податкове
повідомлення-рішення було направлено
на адресу відповідача та вручено
відповідачеві 19.11.2013р. у спосіб,
визначений п.58.3 ст.58 Податкового
кодексу України, що підтверджується
відповідними доказами, наявними у
справі (а.с.20-21).

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що по особовому рахунку
платника податків по податку на додану
вартість за несвоєчасне погашення
узгоджених податковим зобов'язань
податковою інспекцією нарахована пеня
в розмірі 189,10 грн., що підтверджується
копією облікової картки та довідкою
станом на 16.12.2013р. (а.с.9-13).

Таким чином, з вище досліджених
документів видно, що податковий борг
відповідача по орендній платі з
юридичних осіб становить у загальній
сумі 24225, 84 грн. ( де - 21855, 62грн. - по
декларації № за вересень-жовтень
2013р.; 2181,12грн. по податковому
повідомленню-рішенню від 24.07.2013р.;
189,10грн. - пеня по особовому рахунку)
(а.с.5, 9-13, 28).

Окрім того, як вбачається з матеріалів
справи, податковим органом також були
вжиті заходи щодо примусового
стягнення податкового боргу та на
виконання вимог ст. 59 Податкового
кодексу України була сформована
податкова вимога № 303-19 від 02.07.2013р. на
суму 43414,83 грн., яка була вручена
відповідачеві 27.07.2013р., що
підтверджується копією корінця
відповідної вимоги та копією поштового
конверту (а.с. 22).

У відповідності до п. 59.5 ст. 59
Податкового кодексу України у разі,
якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

Згідно п. 60.6 ст. 60 Податкового кодексу
України на суму збільшення грошового
зобов'язання надсилається окреме
податкове повідомлення-рішення, а на
суму збільшення податкового боргу
окрема податкова вимога не
надсилається (не вручається).

Відповідної правової позиції
дотримується і Вищий адміністративний
Суд України у інформаційному листі від
23.04.2012р. № 1044/11/13а.

У відповідності до ст. 36 Податкового
кодексу України податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом. Податковий обов'язок виникає
у платника за кожним податком і збором.

П. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України
передбачено, що якщо платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання, яку
зазначає у податковій декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу, така сума
грошового зобов'язання є узгодженою.

Пунктом 56.11 ст. 56 Податкового кодексу
України визначено, що не підлягає
оскарженню грошове зобов'язання,
самостійно визначене платником
податків.

Також, у відповідності до вимог п.57.3
ст.57 Податкового кодексу України у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2,
54.3.4-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу.

У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків, зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Згідно ч. 1 ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
за змістом ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідач не надав суду доказів
погашення узгодженого податкового
боргу по орендній платі за земельні
ділянки з юридичних осіб за період з
вересня по жовтень 2013р. у встановлені
законодавством строки, а також і не
надав суду доказів щодо оскарження
податкового повідомлення-рішення від
24.07.2013 року у встановленому
законодавством порядку згідно до вимог
ст.57 Податкового кодексу України.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача
податкового боргу по орендній платі за
землю за вересень-жовтень 2013р. є
обгрунтованими, а тому позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
вимог вищенаведеного чинного
законодавства України.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч.4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах, у яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2-10, 71, 86, 160-163, 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Срібний і Компанія" -
задовольнити.

Стягнути кошти з рахунків у банках,
обслуговуючих Товариство з обмеженою
відповідальністю "Срібний і Компанія"
(49000, Дніпропетровська область,
м.Дніпропетровськ, Бабушкінський
район, вул.Шевченка, буд.53А, ) - на користь держави (р/р0005,
одержувач: Управління Державної
казначейської служби України в
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
Дніпропетровської області, МФО 805012, , код платежу 13050200) - в
рахунок погашенняя частини
податкового боргу по орендній платі за
землю з юридичних осіб за
вересень-жовтень 2013р. у сумі 24225 грн. 84
коп. (двадцять чотири тисячі двісті
двадцять п'ять грн.84 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги у порядку та у
строки, встановлені ст.183-2, ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя С.О. Конєва