Справа № 805/6458/13-а
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року м. Київ
К/800/43774/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Пасічник С.С. , Ситников О.Ф. ,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Донецького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 13.06.2013р. та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31.07.2013р. у
справі за позовом Донецького обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до ПАТ "Металургійний
комбінат "Азовсталь" про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2013 року Донецьке обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулось до суду з позовом
до ПАТ "Металургійний комбінат
"Азовсталь" з вимогами про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 13.06.2013р.,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 31.07.2013р., в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі представник
Донецького обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів, з
посиланням на порушення норм
матеріального і процесуального права,
допущених судами, просить судові
рішення скасувати і ухвалити нове про
задоволення позову.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення касаційної
скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ПАТ «Металургійний
комбінат «Азовсталь» подано звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2012 рік від 18.01.2013р., в якому
зазначено середньооблікову кількість
штатних працівників облікового складу
- 12082 осіб, з них середньооблікова
кількість штатних працівників, яким
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність - 154 особи,
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» - 483 особи.

На підставі наведеного звіту позивачем
здійснено розрахунок суми по сплаті
адміністративно-господарських санкцій
за нестворені робочі місця для
забезпечення працевлаштування
інвалідів у 2012 році, відповідно до
якого сума
адміністративно-господарських санкцій
складає 19 286 391,25 грн., сума пені - 34715,52
грн. Вказані розрахунки здійсненні із
показником кількості нестворених
робочих місць, призначених для
забезпечення працевлаштування
інвалідів - 329 особи.

За змістом ст. 19 Закону України від
21.03.1991р. № 875-ХІІ «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» (далі
- Закон № 875-ХІІ) для підприємств,
установ, організацій встановлюється
норматив робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів.

Частиною 1 ст. 20 зазначеного
Закону встановлено, що підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
ст. 19 цього Закону, щороку сплачують
відповідним відділенням Фонду
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Адміністративно-господарські
санкції за незайняті інвалідами робочі
місця не є податком, збором
(обов'язковим платежем), обов'язкова
сплата яких передбачена Конституцією
України та Законом України від 25.06.1991р.
№ 1251-XII «Про систему оподаткування», а є
заходом впливу на правопорушника у
сфері господарювання у зв'язку зі
скоєнням правопорушення.

Разом із тим, відповідно до ч. 1 ст.
218 Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема, за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що він ужив усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Згідно зі ст. 18 Закону № 875-ХІІ
працевлаштування інвалідів
здійснюється центральним органом
виконавчої влади з питань праці та
соціальної політики, органами
місцевого самоврядування,
громадськими організаціями інвалідів.
Законом України від 23.02.2006р. № 3483-IV «Про
внесення змін до деяких законів
України щодо реалізації інвалідами
права на трудову зайнятість» зазначену
статтю було викладено в іншій редакції,
а Закон № 875-ХІІ доповнено ст. 18-1, за
змістом якої пошук підходящої роботи
для інваліда здійснює державна служба
зайнятості.

Таким чином, обов'язок
підприємства зі створення робочих
місць для інвалідів не супроводжується
його обов'язком займатися пошуком
інвалідів для працевлаштування.

У зв'язку з тим, що відповідач ужив усіх
залежних від нього заходів щодо
створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів, на нього
не може бути покладена
відповідальність за ненаправлення
уповноваженими органами необхідної
кількості інвалідів для
працевлаштування, відсутність у
населеному пункті за місцем
знаходження підприємства інвалідів,
які бажають працевлаштуватись.

Аналогічна правова позиція висловлена
Верховним Судом України у постановах
від 20.06.2011р. (справі № 21-60а11) та від
16.04.2013р. (справа №21-81а13).

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Донецького обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів відхилити, а постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 13.06.2013р. та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31.07.2013р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає, крім випадків, встановлених
статтями 235-237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач
Кочан В.М.

судді

Пасічник С.С.

Ситников О.Ф.