Справа № 2а-684/12/2170
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-684/12/2170

Категорія: 8.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Бездрабко О.І.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Вербицької
Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у м. Новій Каховці Херсонської області
Державної податкової служби на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 04 травня 2012
року по справі за адміністративним
позовом Приватного підприємства
«Южагротранс» до Державної податкової
інспекції у м.Новій Каховці
Херсонської області Державної
податкової служби (правонаступник -
Новокаховська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Херсонській області) про скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

27.02.2013р. ПП «Южагротранс» звернулось до
Херсонського окружного
адміністративного суду із позовом до
ДПІ у м.Нова Каховка Херсонської
області (правонаступник -
Новокаховська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Херсонській області), у якому просив
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 10.02.2012р.
№, яким підприємству позивача
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
76320,94 грн., з яких 69402,81 грн. - за основним
платежем та 6918,13 грн. - за штрафними
санкціями.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначив, що відповідно до ПК
України, підставою для віднесення сум
ПДВ до податкового кредиту є
підтвердження придбання товарів
(послуг) належним чином складеними
податковими накладними та
використання цих товарів (послуг) з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку і тому, він вважає, що
правомірно включив ПДВ по відносинам з
ТОВ «Світ Імпекс» до податкового
кредиту травня, червня, липня, серпня 2011
року.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 04 травня 2012
року адміністративний позов ПП
«Южагротранс» задоволено. Скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
м.Нова Каховка Херсонської області від
10.02.2012 р. №.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду 1-ї інстанції, 23.05.2012р.
представником ДПІ у м.Нова Каховка
Херсонської області подано апеляційну
скаргу, в якій зазначив, що судом, при
винесенні оскаржуваної постанови
порушено норми процесуального та
матеріального права та просить
скасувати постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від
04.05.2012 року, прийняти нову постанову,
якою відмовити позивачу в задоволені
позовних вимог.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
та /або неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, сповіщених
належним чином про дату, час і місце
судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Позивач - ПП «Южагротранс»
зареєстроване як юридична особа 12.01.2000
р. виконавчим комітетом Новокаховської
міської ради і, з 08.02.2000р. перебуває на
обліку платників податків та
зареєстровано платником ПДВ.

Виконуючи свій обов'язок, як
платника ПДВ, у відповідності з ПК
України позивачем до податкового
органу були надані декларації з
податку на додану вартість за травень,
червень, липень, серпень 2011 року.

За поданими деклараціями позивач
сформував свій податковий кредит
травня 2011 року - у сумі 22770 грн., червня
2011 року - 77176 грн., липня 2011 року - 29248 грн.,
серпня 2011 року - 56556 грн.

Так, до складу податкового
кредиту травня 2011 року позивачем було
включено ПДВ у сумі 11053 грн., червня 2011
року - 30680,69 грн., липня 2011 року - 5754,93 грн.,
серпня 2011 року - 21913 грн. по
господарським операціям із ТОВ «Світ
Імпекс».

В січні 2011 року працівниками ДПІ у
м.Новій Каховці було проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ПП «Южагротранс» з питань
підтвердження господарських відносин
з платником податків постачальником
ТОВ «Світ Імпекс» (код 36235508),
контрагентами-покупцями за травень,
червень, липень, серпень 2011 року, за
результатами якої складено акт
перевірки від 30.01.2012р. №85/230-30681713.

Так, у висновках акту перевірки
зазначено про порушення підприємством
позивача вимог: ч.1 ст.ст.203,215,216,228,626,629 ЦК
України в частині недодержання вимог
зазначених статей в момент вчинення
правочинів, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними (п.5 ст.203 ЦК України)
по правочинах, здійснених ПП
«Южагротранс» з ТОВ «Світ Імпекс»;
пп.198.1, пп.198.3, пп.198.6 ст.198 ПК України, в
результаті чого завищено ПДВ в періоді,
що перевірявся, на загальну суму 69402,81
грн., у тому числі за: травень 2011 року в
сумі 11053,60 грн., червень 2011 року в сумі
30680,69 грн., липень 2011 року в сумі 5754,93
грн., серпень 2011 року в сумі 21913,59 грн.

При цьому, під час проведення
спірної перевірки ревізором був
використаний акт ДПІ у м.Херсоні від
01.12.2011р. №4168/23-2/36235508 документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Світ Імпекс» з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
взаєморозрахунках з контрагентами за
квітень, травень, червень, липень,
серпень 2011 року.

Так, у вказаному акті зазначено,
що перевіряючими було нібито
встановлено відсутність реальної
можливості поставок товарів (робіт,
послуг) від ТОВ «Світ Імпекс».
Господарські операції між ТОВ «Світ
Імпекс» та
контрагентами-постачальниками не
підтверджуються виходячи з врахування
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень, засобів для транспортування
та іншого майна, які економічно
необхідні для здійснення
господарських операцій у зазначених
обсягах, що свідчить про відсутність
необхідних умов для реального настання
результатів відповідної господарської
діяльності. Крім того, згідно пояснень
директора та засновника ТОВ «Світ
Імпекс» ОСОБА_1, він нібито немає
жодного відношення до
фінансово-господарської діяльності
підприємства.

Таким чином, на підставі висновків акту
перевірки підприємства позивача від
30.01.2012р. уповноваженою особою ДПІ було
винесено спірне податкове
повідомлення-рішення від 10.02.2012р.
№.

Не погоджуючись з вказаними вище діями
та рішенням податкового органу,
позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті, суд 1-ї
інстанції виходив з обґрунтованості та
доведеності позовних вимог, а також з
того, що оскаржуване рішення
відповідача є неправомірним та
невідповідаючим діючому
законодавству, в зв'язку із чим,
відповідно, позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Колегія суддів апеляційного суду,
уважно дослідивши матеріали справи та
наявні в ній докази, цілком
погоджується з такими висновками суду
1-ї інстанції і вважає їх
обґрунтованими та заснованими на
законі, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, у відповідності до ст.198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст.39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у т.ч. при їх
імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку (п.198.3).

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи
не підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
п.201.11 ст.201 цього Кодексу (п.198.6).

Як слідує з вимог п.201.1 ст.201 ПК України,
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник ПДВ, - покупця (отримувача)
товарів/послуг; е) опис (номенклатура)
товарів/послуг та їх кількість, обсяг;
є) ціна постачання без урахування
податку; ж) ставка податку та
відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Отже, виходячи з аналізу діючого
податкового законодавства України,
головними умовами для віднесення
сплаченого при придбанні товару ПДВ до
складу податкового кредиту є
використання придбаних товарів (робіт,
послуг) у власній господарській
діяльності платника податків у межах
оподатковуваних операцій та належне
документування сплаченого ПДВ.

При цьому, судова колегія вважає, що для
встановлення обґрунтованості
декларування податкового кредиту
також ще необхідно встановити наступні
обставини:

- реальність здійснення господарських
операцій, суми за якими віднесені до
податкового кредиту;

- наявність у продавців товарів, робіт
(послуг), які видавали податкові
накладні, спеціальної податкової
правосуб'єктності;

- віднесення до складу податкового
кредиту лише сум, сплачених
(нарахованих) у зв'язку з придбанням
товарів (послуг), що підлягають
використанню у господарській
діяльності платника податку.

Як встановлено судом 2-ї інстанції,
спірні правовідносини між ПП
«Южагротранс» та ТОВ «Світ Імпекс»
виникли на підставі договору №0405511 від
04.05.2011р.

Так, цим договором передбачено, що
продавець (ТОВ "Світ Імпекс")
зобов"язується передати покупцю (ПП
"Южагротранс'') товар, а покупець
зобов'язується оплатити товар.

Пунктом 3.1 даного договору визначено,
що поставка товару здійснюється за
попередньою заявкою на умовах доставки
продавцем. Продавець відвантажує або
доставляє товар на протязі десяти
робочих днів. Фактичний асортимент та
кількість зазначається у видатковій
накладній.

Як видно з матеріалів справи та
вказаного договору, ТОВ «Світ Імпекс»
продало ПП «Южагротранс» у
травні-серпні 2011 року товар (т.б.
електроприлади, цемент та інше) на
підставі чого були виписані видаткові
накладні та податкові накладні, в свою
чергу, на підставі яких, ПП
«Южагротранс» віднесло до складу
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на загальну суму 69 402,81
грн.

При цьому, по справі встановлено, що
транспортування товару здійснювалося
безпосередньо автотранспортом
постачальника - ТОВ «Світ Імпекс», що
відповідає умовам договору та про що, в
свою чергу, свідчать наявні в
матеріалах справи товарно-транспортні
накладні.

Також, по справі встановлено, що
розрахунки між сторонами були
проведені у безготівковому порядку, що
підтверджується відповідними
банківськими виписками.

Крім того, факт реальної поставки ТОВ
«Світ Імпекс» товарів та їх отримання
позивачем, повністю підтверджується
актами інвентаризації цінностей на
складі.

Судами обох інстанцій також
встановлено, що ТОВ «Світ Імпекс» у
деклараціях за травень-серпень 2011 року
у складі податкових зобов"язань
відобразило ПДВ по операціях з
позивачем, що теж не заперечувалося
відповідачем.

Окрім цього, ще слід вказати, що у
спірному акті перевірки відповідачем
фактично жодним чином не
спростовується факт того, що суми ПДВ
були внесені позивачем до реєстру
отриманих податкових накладних від
вказаного контрагента, включені до
складу податкового кредиту
відповідного податкового періоду,
відображені у реєстрах отриманих
податкових накладних, та відповідають
даним податкової декларації з податку
на додану вартість. А, отже, позивачем
до податкового кредиту були віднесені
лише витрати по сплаті податку, які
підтверджені податковими накладними.

До того ж, та обставина, що ТОВ «Світ
Імпекс», на момент здійснення спірних
господарських операцій з позивачем,
мало право на виписку податкових
накладних і було зареєстроване
платником ПДВ повністю
підтверджується витягом з офіційного
сайту ДПС України від 17.01.2012р.,
сторонами не оспорювалася, а також цей
факт був встановлений ДПІ у м.Херсоні у
своєму акті перевірки від 01.12.2011р.
№4168/23-2/36235508.

Також, слід зазначити, що представником
відповідача не надано належних доказів
того, що саме на момент здійснення
спірних господарських операцій з ПП
«Южагротранс», в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців був запис про
відсутність ТОВ «Світ Імпекс» за
місцезнаходженням. Наданий же
представником відповідача витяг з
ЄДРПОУ про відсутність ТОВ «Світ
Імпекс» за місцезнаходженням, судова
колегія, як і суд 1-ї інстанції, не бере
до уваги, оскільки такі дані надані
реєстратором станом на березень 2012
року, а не на час здійснення
господарських операцій, які були у
травні-серпні 2011 року.

Не зазначається про відсутність цього
підприємства за своїм
місцезнаходженням і в самому акті
перевірки ТОВ «Світ Імпекс» від 01.12.2011р.
№4168/23-2/36235508.

Крім того, судова колегія зазначає, що у
разі, якщо на час здійснення
господарських операцій, за якими
податкова інспекція не визнає
обґрунтованим віднесення сплачених
сум до податкового кредиту,
постачальники були включені до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, а також
мали свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість, покупець не
може нести відповідальність за можливу
недостовірність відомостей про них,
наведених у зазначеному реєстрі, за
умови необізнаності щодо неї. Оскільки,
якщо контрагент допустив будь-які
порушення, то це тягне
відповідальність саме для цієї особи.

До того ж, необхідно вказати, що
відповідач, в свою чергу, ніяким чином
не обґрунтовує наявність у позивача
реальної можливості з'ясувати всі
обставини діяльності постачальника -
ТОВ "Світ Імпекс" на момент придбання у
нього товару, з метою виявлення тих
обставин, які унеможливлюють
віднесення вартості сум ПДВ до
податкового кредиту.

Отже, аналіз наданих позивачем
первинних документів - податкових та
видаткових накладних,
товарно-транспортних накладних,
декларацій з ПДВ, інших первинних та
платіжних документів свідчить про
дотримання позивачем спеціальних
вимог щодо документального
підтвердження сум податкового кредиту
по операціях з ТОВ «Світ Імпекс», які
були предметом перевірки.

Слід звернути увагу, що необхідність
підтвердження господарських операцій
первинними документами визначена п.п.1.2
п.1, п.п.2.1 п.2 «Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку» (затв. наказом
Міністерства фінансів України від
24.05.1995р. №88 та зареєстрованого в МЮУ від
05.06.1995р. за №168/704), згідно з яким,
«первинні документи» - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999р. №996-XIV
встановлено вимоги до первинних
документів, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Як слідує з пп.2.4 п.2 «Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку», первинні
документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

У відповідності до вимог п.п.2.15 та п.п.2.16
п.2 вищевказаного Положення,
забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать законодавчим та
нормативним актам.

Для надання юридичної сили і
доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок,
встановлений Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Так, із досліджених судами обох
інстанції первинних документів,
оформлених за результатами
господарської діяльності позивача із
продавцем ТОВ «Світ Імпекс»
вбачається, що зазначені вище первинні
документи повністю відповідають
ознакам первинних документів, на
підставі яких ведеться бухгалтерський
облік, тобто господарські та
бухгалтерські документи, отримані
позивачем від ТОВ «Світ Імпекс» є
дійсними.

Як слідує з положень ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Проте, в
адміністративних справах про
протиправність рішень суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Однак, відповідач - ДПІ у м.Новій
Каховці, в даному випадку, не надала
судам обох інстанцій належних доказів
того, що на момент проведення операцій
з позивачем ТОВ «Світ Імпекс» було
фіктивним підприємством, вчиняло якісь
порушення в сфері оподаткування,
документувало безтоварні операції з
метою формування фіктивного
податкового кредиту для інших
суб'єктів господарювання, та укладало
нікчемні правочини, які завідомо
порушують публічний порядок та
суперечать інтересам держави і
суспільства.

Надані суду та наявні в матеріалах
справи докази не дають суду 2-ї
інстанції підстав для висновку, що
вчинені позивачем господарські
операції з ТОВ «Світ Імпекс» є
сумнівними, не відповідають дійсному
економічному змісту, і вчинені з метою
одержання доходу саме за рахунок
податкової вигоди за відсутності
наміру здійснювати реальну
підприємницьку діяльність.

Крім того, як вбачається з акту
перевірки від 30.01.2012р. №85/230-30681713,
основною підставою для визнання угод
між ПП «Южагротранс» та ТОВ «Світ
Імпекс» нікчемними, є пояснення
керівника та засновника ТОВ «Світ
Імпекс» ОСОБА_1 про те, що він нібито не
має відношення до
фінансово-господарської діяльності
цього підприємства.

Саме на підставі цього, відповідач і
вважає, що всі первинні бухгалтерські
документи не відповідають дійсності.

Однак, разом з тим, такі висновки
податкового органу, судова колегія, як
і суд 1-ї інстанції вважає
необґрунтованими, виходячи з
наступного.

Так, відповідно до приписів ст.69 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обгрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

А згідно із ч.1 ст.70 КАС України, докази
повинні бути належними та допустимими.

Приймаючи до уваги вказні норми
процесуального законодавства, ці
пояснення ОСОБА_1 від 15.11.2011р., які
надані представником відповідача до
суду 1-ї інстанції, апеляційний суд не
вважає належним та допустимим доказом,
оскільки з цієї копії незрозуміло в
рамках чого воно відбиралося. Якщо в
рамках кримінальної справи, то зі
змісту ст.65 КПК України слідує, що
доказами можуть бути показання свідка,
потерпілого, підозрюваного,
обвинуваченого.

В даному ж випадку, суду надано
пояснення ОСОБА_1 без визначення його
статусу в рамках кримінальної справи.
Крім того, з пояснень ОСОБА_1 від 15.11.2011
р. вбачається, що його не попереджали
про кримінальну відповідальність за
дачу завідомо неправдивих показань.

Також, при цьому, ще необхідно
зазначити і про те, що в подальшому
ОСОБА_1 фактично відмовився від даних
пояснень, оскільки оскаржив до суду
постанову слідчого про порушення
кримінальної справи за фактом
фіктивного підприємництва ТОВ «Світ
Імпекс».

Як вбачається з копії постанови
Суворовського районного суду м.Херсона
від 06.03.2012р., скаргу адвоката ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_1 задоволено, а
постанову слідчого про порушення
кримінальної справи скасовано.

В подальшому, як видно з матеріалів
справи, ухвалою колегії суддів
Апеляційного суду Херсонської області
від 22.03.2012 р., вказану постанову
Суворовського районного суду м.Херсона
від 06.03.2012 р. залишено без змін.

До того ж, як видно з пояснень
допитаного у судовому засіданні
окружного суду свідка ОСОБА_3 -
менеджера ТОВ «Світ Імпекс», останній
підтвердив факт укладення договору між
ПП «Южагротранс» та ТОВ «Світ Імпекс»
та засвідчив, що у наданому йому для
огляду судом договорі №040511 від 04.05.2011р.
дійсно стоїть підпис саме ОСОБА_1, який,
в свою чергу, як директор ТОВ «Світ
Імпекс», у 2011 році безпосередньо
підписував усі фінансові документи.

Свідок ОСОБА_4 - директор ПП
«Южагротранс», в свою чергу, в судовому
засіданні суду 1-ї інстанції теж
підтвердив факт отримання від ТОВ
«Світ Імпекс» у травні-серпні 2011 року
товару згідно видаткових накладних,
які долучені до матеріалів справи, який
був облікований по складу згідно актів
інвентаризації матеріальних
цінностей. Також даний свідок зазначив,
що доставка товару здійснювалася
постачальником - ТОВ «Світ Імпекс» на
підставі належним чином оформлених
товарно-транспортних накладних.

Твердження ж відповідача про
відсутність у ПП «Южагротранс»
складських приміщень, також
спростовується наданим представником
позивача договором оренди від 01.04.2011р.,
відповідно до якого, ПП ОСОБА_4 передав
в оренду ПП «Южагротранс» складські
приміщення загальною площею 110 кв. м.

До того ж, судова колегія звертає увагу
ще й на те, що відповідно до приписів
ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, що, в свою
чергу, не було зроблено представником
відповідача при розгляді справи в
судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку, що суд
першої інстанції порушень
матеріального і процесуального права
при вирішенні даної справи не допустив,
вірно встановив фактичні обставини
справи та надав їм належної правової
оцінки. Наведені ж у апеляційних
скаргах доводи правильність висновків
суду не спростовують, оскільки
ґрунтуються на невірному трактуванні
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, судова колегія,
діючи в межах доводів апеляційної
скарги, відповідно до ст.200 КАС України,
залишає цю апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову окружного
суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Новій Каховці
Херсонської області Державної
податкової служби - залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від
04 травня 2012 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

Н.В. Вербицька