Справа № 2а-3913/10/0770
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2014 рокум. Ужгород№ 2а-3913/10/0770

Закарпатський окружний
адміністративний суд в складі колегії
суддів: головуючої судді Маєцької Н.Д.,
суддів Гаврилко С.Є., Калинич Я.М., за
участю секретаря судового засідання
Сологуб Д.Я. та сторін, які беруть
участь у справі:

позивач: не з'явився ,

представник відповідачів 1, 2: не
з'явився ,

представник відповідача 3: не з'явився ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Закарпатській області, Державної
судової адміністрації України,
Державного казначейства України про
перерахунок заробітної плати , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського
окружного адміністративного суду з
позовом до Територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Закарпатській області (далі -
відповідач 1), Державної судової
адміністрації України (далі -
відповідач 2), Державного казначейства
України (далі - відповідач 3), яким
просить визнати протиправною
бездіяльність Державної судової
адміністрації України,
Територіального управління ДСА
України в Закарпатській області щодо
не нарахування та не виплати позивачу
перерахованої заробітної плати;
зобов'язати Державну судову
адміністрацію України та ТУ ДСА
України в Закарпатській області
провести перерахунок та виплату
проіндексованої заробітної плати за
період з 01 березня 2010 року по день
розгляду справи судом з розрахунку
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом про Державний
бюджет України на 2010 рік. Також в
позовній заяві позивач просить
розглянути справу без його участі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
постановою КМУ від 31.12.05 «Про внесення
змін до постанови Кабінету Міністрів
України від 03 вересня 2005 року №865»
доповнено постанову № 865 пунктами 2-1 та
4-1, який передбачає, що розміри
посадових окладів, передбачених цією
постановою, встановлюються виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати
332 грн. і в подальшому при підвищенні
мінімальної заробітної плати їх
перерахунок не проводиться. Постановою
окружного адміністративного суду м.
Києва від 21.05.2008 року, залишеною без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.08.2009 р.,
п.4-1 постанови Кабінету Міністрів
України № 865 «Про оплату праці суддів
та щомісячне грошове утримання суддів»
від 03.09.05 р. визнано незаконною. Однак,
судова адміністрація продовжує
нараховувати та виплачувати заробітну
плату позивачу, виходячи із
мінімальної заробітної плати в 332 грн.,
що є, на думку позивача, порушенням
права на оплату праці та належний
матеріальний рівень, як складової
гарантії незалежності суддів.

Відповідачі 1 та 2 надали заперечення на
адміністративний позов, в якому
зазначають, що заперечують проти
позовних вимог з огляду на наступне.
Міністерство фінансів України,
Державне казначейство України,
Державна судова адміністрація України
є державними органами виконавчої влади
та не можуть порушувати норми законів
України, якими встановлюється
Державний бюджет України на
відповідний рік. Відповідно до ч.1,7 ст. 23
Бюджетного кодексу України, будь-які
бюджетні зобов'язання та платежі з
бюджету можна здійснювати лише за
наявності відповідного бюджетного
призначення. Усі бюджетні призначення
втрачають чинність після закінчення
бюджетного періоду. Тому, дії Державної
судової адміністрації України та
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Закарпатській області, в даному
випадку, ґрунтуються на Законі України
«Про судоустрій України», Законі
України про Державний бюджет України
на 2010 рік, Бюджетному кодексі України
та Конституції України, та є законними,
а тому просять суд відмовити в
задоволенні позову.

Похивач в судове засідання не з"явився,
однак в позовній заяві просив
розглядати справу без його участі.

28.02.2014 року від представника
Територіального управління Державної
судової адміністрації України в
Закарпатській області та Державної
судової адміністрації України
надійшла заява про розгляд справи без
її участі за матеріалами наявними в
справі.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлялися
належним чином, а відтак у
відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України
фіксація судового процесу технічними
засобами не здійснюється.

Дослідивши подані документи та
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до
довідки ТУ ДСА України в Закарпатській
області від 13.10.2010 року № 1479, ОСОБА_1 з
04.07.2007 року працює на посаді судді
Виноградівського районного суду
Закарпатської області.

Посадовий оклад судді
Виноградівського районного суду
Закарпатської області встановлено в
розмірі 2490, 00 грн. Розмір вказаного
посадового окладу визначено схемою
посадових окладів керівників та суддів
місцевих загальних судів, відповідно
до додатку 6 постанови Кабінету
Міністрів України від 03.09.2005 року № 865, з
розрахунку 7,5 мінімальних заробітних
плат.

Відповідно до ст. ст. 92, 126 Конституції
України статус суддів визначається
виключно Конституцією і законами
України, які повинні гарантувати
незалежність і недоторканність
суддів.

Відповідно до ч. 3 статті 11 Закону
України «Про статус суддів» (у
редакції, що була чинною на час
виникнення спірних правовідносин)
гарантії незалежності судді, включаючи
заходи його правового захисту,
матеріального і соціального
забезпечення, передбачені цим Законом,
поширюються на всіх суддів України і не
можуть бути скасовані чи знижені
іншими нормативними актами України і
Автономної Республіки Крим.

Конституційний Суд України у своєму
рішенні №8 - рп/2005 роз'яснив, що за
змістом ст. 126 Конституції України
положення ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
статус суддів» у взаємозв'язку із ч. 8
ст. 14 Закону України «Про судоустрій
України» треба розуміти як таке, що
гарантує досягнутий рівень
незалежності суддів і забороняє при
прийнятті нових законів та інших
нормативних актів, внесенні змін до них
скасовувати чи звужувати існуючі
гарантії незалежності суддів, у тому
числі заходи їх правового захисту та
матеріального і соціального
забезпечення.

Згідно із ст. 44 Закону України «Про
статус суддів» (чинного на час
виникнення спірних правовідносин)
заробітна плата судді, як складова його
матеріального і соціально -побутового
забезпечення, є елементом статусу
судді. Вона складається з посадового
окладу, премій, доплат за
кваліфікаційні класи, надбавок за
вислугу років та інших надбавок.
Розміри посадових окладів суддів
встановлюються у відсотковому
відношенні до посадового окладу Голови
Верховного Суду України і не можуть
бути меншими від 50 відсотків його
окладу. У свою чергу посадовий оклад
судді не може бути меншим від 80
відсотків посадового окладу голови
суду, в якому працює суддя.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України
«Про оплату праці», умови та розміри
оплати праці працівників установ та
організацій, що фінансуються з
державного бюджету, визначаються
Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаного Закону 30 червня
2005 року та 03 вересня 2005 року Кабінет
Міністрів України прийняв постанови
відповідно: №514 «Про оплату праці
Голови, першого заступника та
заступника Голови Верховного суду»,
абзацом другим пункту 1 якої було
визначено, що посадовий оклад Голови
Верховного Суду України з 01 червня 2005
року становить 15 розмірів мінімальної
заробітної плати та №865 «Про оплату
праці суддів», якою затверджена Схема
посадових окладів голови та заступника
голови судової палати, голови
Військової судової колегії, секретаря
Пленуму та суддів Верховного Суду
України, керівників та суддів вищих
спеціалізованих судів, апеляційного
суду України, апеляційних та місцевих
судів.

До набрання чинності постановою
Кабінету Міністрів України від 03
вересня 2005 року № 865, яка повинна була
набрати чинності з 01 січня 2006 року,
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 грудня 2005 року № 1243 «Питання
оплати праці вищих посадових осіб
України, окремих керівних працівників
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування та суддів»
було зафіксовано розрахункову
величину для обчислення посадових
окладів, зокрема, суддів, у розмірі 332
гривні, тобто у розмірі, визначеному з 01
вересня 2005 року Законом України «Про
Державний бюджет України на 2005 рік».

Постановою Кабінету Міністрів України
від 31 грудня 2005 року №1310 «Про внесення
змін до постанови Кабінету Міністрів
України від 03 вересня 2005 року № 865», до
набрання нею чинності, постанову було
доповнено пунктом 4 -1, згідно з яким
також встановлено, що розміри
посадових окладів, передбачені
постановою від 03 вересня 2005 року № 865,
встановлюються виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати в сумі 332
гривні і у подальшому при підвищенні
мінімальної заробітної плати їх
перерахунок не провадиться.

Таким чином, у зв'язку з прийняттям
Кабінетом Міністрів України
зазначених постанов значно збільшено
оклади суддям та головам судів.

Оскільки вказана постанова у редакції
до внесення доповнень згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
від 31 грудня 2005 року №1310 не була
введена в дію, то підстав для висновку
про те, то таким рішенням Кабінетом
Міністрів України звужуються існуючі
гарантії незалежності суддів немає.

Постановою Кабінету Міністрів України
- від 03 вересня 2005 року №865
встановлювалися надбавки та доплати за
виконання особливо важливої роботи, за
науковий ступінь, виплати для
вирішення соціально - побутових питань,
а також визначався порядок
преміювання, а не зменшувалися виплати.

Також вони не передбачають будь - якої
заборони щодо застосування до грошових
доходів суддів, як і до доходів інших
громадян, механізму їх підвищення
шляхом індексації відповідно до
положень Закону України «Про
індексацію грошових доходів громадян».

Відтак Кабінет Міністрів України при
прийнятті оскаржуваних постанов не
зменшив розрахунок посадових окладів
суддів, а отже й не обмежив
матеріальний і соціальний захист
суддів.

Варто зазначити, що відповідно до ч.1,7
ст. 23 Бюджетного кодексу України,
будь-які бюджетні зобов'язання та
платежі з бюджету можна здійснювати
лише за наявності відповідного
бюджетного призначення. Усі бюджетні
призначення втрачають чинність після
закінчення бюджетного періоду.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

За приписами ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги про перерахунок заробітної
плати - є необґрунтованими та не
підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 160 -163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Закарпатській
області, про перерахунок заробітної
плати - відмовити повністю.

2. Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.
Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
постанову. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Головуюча: суддя Н.Д. Маєцька

Судді:
С.Є. Гаврилко

Я.М. Калинич