Справа № 2а-8115/09/6/0170
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/15970/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши в у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
Автономної Республіки Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 07.06.2010

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 07.02.2011

у справі № 2а-8115/09/6/0170

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альянс Енерго Буд»

до Державної податкової інспекції
у м. Сімферополі Автономної Республіки
Крим

про скасування
податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альянс Енерго Буд»
(далі по тексту - позивач, ТОВ «Альянс
Енерго Буд») звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Сімферополі Автономної
Республіки Крим (далі по тексту -
відповідач, ДПІ у м. Сімферополі АРК)
про скасування податкових
повідомлень-рішень від 23.07.2009 №/0,
№/0.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 07.06.2010, яка залишена
без змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 07.02.2011, позовні вимоги задоволено.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
планову виїзну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2008 по
31.03.2009, за результатами якої був
складений акт від 16.06.2009 №5610/23-2/34416340.

В акті перевірки зазначено, що у І
кварталі 2008 року ТОВ «Альянс Енерго
Буд» віднесло до складу валових витрат
суми, сплачені на користь ПП «Арком і К»
за електрообладнання на суму 275397,00 грн.,
що є порушенням пункту 5.1, підпункту 5.3.9
пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 1 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

У ході документальної перевірки до
Євпаторійської ОДПІ було надіслано
запит про проведення зустрічної
перевірки ПП «Арком і К», на
підтвердження фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Альянс Енерго
Буд».

Відповідно до листа від 23.06.2009 №1027/7/23-4
Євпаторійської ОДПІ - на адресу
підприємства неодноразово
направлялися листи з повідомленням про
вручення із проханням про надання
документів. Посадові особи
підприємства находилися у розшуку,
підприємство змінило юридичну адресу.
Підприємство податкову звітність не
надає. Документи для перевірки
підприємством не надані через їх
відсутність.

На підставі висновків акту перевірки
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення-рішення від 23.06.2009:
№000837230/0, яким донараховано податкове
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств у розмірі 103274,00 грн., у тому
числі 68 849,00 грн. - за основним платежем
та 34425,00 грн. - штрафних (фінансових)
санкцій; №/0, яким донараховано
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 82629,00 грн., у
тому числі 55086,00 грн. - за основним
платежем та 27543,00 - штрафних (фінансових)
санкцій.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
визначено, що валовими витратами
виробництва та обігу є сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті
5 цього Закону до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» передбачено, що не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Пунктом 1.7 статті 1 України «Про податок
на додану вартість» визначено, що
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до підпункту 7.5.1 пункту 7.5
статті 7 цього Закону датою виникнення
права платника податку на податковий
кредит вважається дата здійснення
першої з подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека)
- в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 України «Про податок на додану
вартість» не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, позивачем
включено до складу податкового кредиту
суми податку на додану вартість,
сплачені в ціні придбаних у ПП «Арком і
К» товарів, на підставі належним чином
оформлених податкових накладних,
виписаних на його адресу особою, яка
мала статус платника податку на додану
вартість.

Фактичне виконання спірних договорів
підтверджується належним чином
оформленими бухгалтерськими
документами.

В акті перевірки відповідач вказує, що
факт порушення позивача пов'язаний з
тим, що при проведенні зустрічної
перевірки було встановлено не
знаходження за юридичною адресою
контрагента позивача ПП «Арком і К».

Судами вірно зазначено, що відсутність
даних контрагента за
місцезнаходженням не може впливати на
результати діяльності підприємства -
позивача і не може бути підставою для
притягнення позивача до
відповідальності.

При цьому слід зазначити, що податкове
законодавство не ставить в залежність
податковий облік (стан) певного
платника податку від інших осіб, від
фактичної сплати контрагентом податку
до бюджету, від перебування
постачальника за юридичною адресою, а
також від його господарських та
виробничих можливостей. Питання
віднесення певних сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
поширюється виключно на окремо взятого
платника та не залежить від
розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Лише встановлення в ході судового
розгляду факту узгодженості дій
платника податків з недобросовісним
постачальником з метою незаконного
отримання податкових вигод або його
обізнаності з такими діями контрагента
може слугувати підставою для висновку
про неправомірне формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість.

Разом з тим, як встановлено
судами, відповідачем не надано
належних та допустимих доказів, які
підтверджували б відсутність
фактичного виконання господарських
операцій за спірними договорами,
узгодженість дій позивача з
контрагентом з метою незаконного
отримання податкових вигод або його
обізнаність з такими діями
постачальника, у зв'язку з чим
твердження податкового органу про
нікчемність укладених позивачем з ПП
«Арком і К» правочинів є
необґрунтованими належними засобами
доказування припущеннями.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішення судів першої та
апеляційної інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Сімферополі Автономної
Республіки Крим відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
07.06.2010 та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 07.02.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров