Справа № 10171/12/2070
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 р. Справа № 10171/12/2070Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Водолажської Н.С. , Мінаєвої О.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 16.12.2013р. по
справі № 10171/12/2070

за позовом ОСОБА_1

до Центральної
військово-лікарської комісії
Міністерства внутрішніх справ України
, Військово-лікарської комісії
госпіталя Головного управління МВС
України в Харківській області ,
Харківського Національного
університету внутрішніх справ,
треті особи Головне управління
МВС України в Автономній Республіці
Крим , Військово-лікарська
комісія Головного управління МВС
України в Автономній республіці Крим
, Республіканська
медико-соціальна експертна комісія №1
Міністерства охорони здоров`я
Автономної Республіки Крим ,
Комунальний заклад охорони здоров'я
"Харківська міська клінічна
багатопрофільна лікарня №17"
Департаменту охорони здоров'я України
Харківської міської ради ,
Державне підприємство Інститут
терапії ім.Л.Т. Малої Академії медичних
наук України , Національний
інститут серцево-судинної хірургії
імені М.М.Амосова Академії медичних
наук України , Чорноморська
районна лікарня Міністерства охорони
здоров`я Автономної республіки Крим

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Центральної військово-лікарської
комісії Міністерства внутрішніх справ
України (надалі за текстом - ЦВЛК МВС
України, відповідач ), в якому, з
урахуванням прийнятих судом уточнень
просив суд скасувати дію листа
Центральної військово-лікарської
комісії МВС України від 31.01.2012 року №
55/2-Д-6 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від
24.01.2012 року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 16.12.2013 року
в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на невідповідність висновків
обставинам справи, порушення судом
норм процесуального права, просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нове рішення про задоволення
позову у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач зазначає,
що Центральна військово-лікарська
комісія Міністерства внутрішніх справ
України не виконала покладені на нього
законодавством обов'язки щодо
належного розгляду рапорта ОСОБА_1 від
24.01.2012 року про проведення відносно
нього повторного медичного обстеження
у зв'язку з незгодою позивача із
висновками та постановою, викладеною у
свідоцтві про хворобу № 449 від 15.12.2011
року. У зв'язку з чим вважає, що дія
листа від 31.01.2012 року № 55/2-Д-6 щодо
розгляду рапорту повинна бути
скасована, оскільки дії Центральної
військово-лікарської комісії
Міністерства внутрішніх справ України
були вчинені у порушення
законодавства.

Представники сторін у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином.

На підставі п.2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно наказу Херсонського юридичного
інституту Харківського Національного
університету внутрішніх справ № 107 о/с
від 16.08.2010 року, з 15.08.2010 року позивач був
прийнятий рядовим на службу в органи
внутрішніх справ та навчався на
першому курсі Херсонського юридичного
інституту Харківського Національного
університету внутрішніх справ.

На підставі договору про підготовку
фахівця у вищому навчальному закладі
МВС України від 29.08.2011 року, укладеного
між позивачем та Харківським
Національним університетом внутрішніх
справ, ГУ МВС України в АР Крим, позивач
був зарахований курсантом другого
курсу Харківського Національного
університету внутрішніх справ денної
форми навчання з підготовки фахівців
міліції громадської безпеки
освітньо-кваліфікаційного рівня
"бакалавр" за спеціальністю
"правознавство".

Військово-лікарською комісією
госпіталю ГУ МВС України в Харківській
області було проведено медичне
обстеження ОСОБА_1, за результатами
якого видано свідоцтво про хворобу № 449
від 15.12.2011 року.

Відповідно до зазначеного свідоцтва,
позивачу поставлено діагноз, а саме:
природжена дисплазія сполучної
тканини серця; пролапс мітрального
клапана 1ст.; додаткова хорда лівого
шлуночка; повна АВ-блокада без нападів
Морганьї-Адамса-Стокса. СН-0 см; гострий
риніт. Захворювання пов'язане з
проходженням служби в органах
внутрішніх справ. Аномальний
трихромат; викривлення носової
перегородки вліво з помірним
порушенням носового дихання з одного
боку. Захворювання не пов'язане зі
службою в органах внутрішніх справ.

Також у зазначеному свідоцтві
Військово - лікарською комісією
постановлено, що на підставі ст. 38-а, 29-в,
46-п графи 1 наказу МВС України від 06.02.2001
року № 85, ОСОБА_1 не придатний до
військової служби із зняттям з
військового обліку.

Відповідно до наказу Харківського
національного університету внутрішніх
справ від 06.03.2012 року № 92 о/с, рядового
міліції ОСОБА_1 було відраховано з
числа курсантів та звільнено з ОВС
України з 06.03.2013 року, на підставі
свідоцтва про хворобу від 15.12.2011 року №
449, виданого ВЛК госпіталю ГУ МВС
України в Харківській області та
рапорту ОСОБА_1 від 05.03.2012 року.

Позивач, не погодившись зі свідоцтвом
про хворобу № 449 від 15.12.2011 року та
постановою Військово-лікарської
комісії госпіталю ГУ МВС України в
Харківській області, звернувся до
Центральної військово-лікарської
комісії МВС України з рапортом від
24.01.2012 року про проведення стосовно
нього повторного медичного огляду.

Відповідно до листа Центральної
військово-лікарської комісії МВС
України від 31.01.2012 року № 55/2-Д-6 позивача
повідомлено, що постанова комісії в
свідоцтві про хворобу № 449 від 15.12.2011
року прийнята обґрунтовано, правильно,
у відповідності до вимог Наказу МВС
України від 06.02.2001 року № 85. Підстав для
перегляду вказаної постанови ВЛК
немає.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з недоведеності
позивачем обставин неправомірності
листа Центральної ВЛК МВС України від
31.01.2012 року № 55/2-Д-6 та відсутності
підстав для задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
відмови в задоволенні позову, виходячи
з наступного.

За приписами ч. 2, ч. 3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження. У справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

З матеріалів справи вбачається, що
15.12.2011 року Військово-лікарською
комісією госпіталю ГУ МВС України в
Харківській області за розпорядженням
УКЗ ГУМВС України в Харківський
області здійснено медичний огляд
ОСОБА_1 та видано свідоцтво про хворобу
№ 499 від 15.12.2011 року.

Згідно пункту 13 вказаного свідоцтва
Військово-лікарською комісією
зроблено висновок, що відповідно до
розкладу хвороб і фізичних вад (наказ
МВС України від 06.02.2001р. №85) ОСОБА_1
визнано непридатним до військової
служби із зняттям з військового обліку.

На підставі свідоцтва про хворобу № 449
від 15.12.2011 року, 05.03.2012 року позивачем
ОСОБА_1 було складено рапорт з
проханням відрахувати його зі складу
курсантів університету та звільнити з
ОВС України.

Позивач, не погодившись зі свідоцтвом
про хворобу № 449 від 15.12.2011 року
звернувся до Центральної
військово-лікарської комісії МВС
України з рапортом від 24.01.2012 року про
проведення стосовно нього повторного
медичного огляду.

Відповідно до листа Центральної
військово-лікарської комісії МВС
України від 31.01.2012 року № 55/2-Д-6 позивача
повідомлено, що постанова комісії в
свідоцтві про хворобу № 449 від 15.12.2011
року прийнята обґрунтовано, правильно,
у відповідності до вимог Наказу МВС
України від 06.02.2001 року № 85. Підстав для
перегляду вказаної постанови ВЛК
немає.

Позивач вважає, що висновок про хворобу
№ 449 від 15.12.2011 року не відповідає
дійсності, а тому оскаржуваний лист
Центральної військово-лікарської
комісії МВС України не є чинним.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Організацію діяльності
військово-лікарської комісії в системі
Міністерства внутрішніх справ у мирний
та воєнний час в органах внутрішніх
справ і внутрішніх військах МВС
України визначено Положенням про
діяльність військово-лікарської
комісії та Порядком проведення
військово-лікарської експертизи і
медичного огляду військовослужбовців
та осіб рядового і начальницького
складу в системі МВС, затвердженого
Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 06.02.2001 року №85 (далі -
Положення).

Відповідно до п. 2.23 розділу 2 Положення
ЦВЛК МВС є вищим органом
військово-лікарської експертизи в
системі Міністерства внутрішніх справ
України.

ЦВЛК МВС з питань військово-лікарської
експертизи підпорядковуються всі
органи військово-лікарської
експертизи системи Міністерства
внутрішніх справ України.

Згідно з п.п. 2.25.2 п. 2.24 розділу 2
Положення на ЦВЛК МВС покладається
організація військово-лікарської
експертизи в органах внутрішніх справ
і внутрішніх військах МВС, а також
направлення за потреби осіб рядового й
начальницького складу та
військовослужбовців на повторний
медичний огляд до будь-якої ВЛК органів
внутрішніх справ за погодженням з
Головним управлінням по роботі з
особовим складом МВС України.

Враховуючи викладене, відповідач,
Центральної військово-лікарської
комісії МВС України листом від 31.01.2012
року № 55/2-Д-6, повідомивши про
відсутність підстав для перегляду
медичного висновку ВЛК, фактично
необґрунтовано відмовив ОСОБА_1 в
направленні на повторний медичний
огляд.

Між тим, колегія суддів вважає таку
відмову неправомірною, оскільки
повноваження щодо направлення
Центральною військово-лікарською
комісією МВС України на повторний
медичний огляд до ВЛК встановлені
чинним законодавством.

З огляду на встановлені у справі
фактичні обставини та досліджені
докази, колегія суддів дійшла висновку
про наявність підстав для скасування
листа Центральної
військово-лікарської комісії МВС
України від 31.01.2012 року № 55/2-Д-6.

Отже, оскільки відповідачем не надано
належних доказів обґрунтування
правомірності прийнятого ним рішення,
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції невірно були встановлені
фактичні обставини та надана оцінка
наявним у справі документам, колегія
суддів дійшла висновку про порушення
судом першої інстанції вимог
матеріального та процесуального
законодавства, що є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції з прийняттям нової постанови
про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4
ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду 16.12.2013р. по
справі №10171/12/2070 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати дію листа Центральної
військово-лікарської комісії МВС
України від 31.01.2012 року № 55/2-Д-6 щодо
розгляду рапорту ОСОБА_1 від 24.01.2012
року.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бегунц А.О.Судді
Водолажська Н.С. Мінаєва О.М.