Справа № К/9991/89295/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/89295/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, судді Горбатюка С.А.
(доповідач)

Суддів Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.

провівши у касаційному порядку
попередній розгляд адміністративної
справи за позовом ОСОБА_2 до
Сімферопольської міської ради, треті
особи: Сімферопольське міське
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Автономній Республіці Крим, Служба у
справах дітей Сімферопольської
міської ради про визнання незаконним
та скасування рішення за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Залізничного районного суду м.
Сімферополь від 16 травня 2011 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2011
року

встановила:

У листопаді 2010 року ОСОБА_2 у
Залізничному районному суді м.
Сімферополя пред'явила позов
Сімферопольської міської ради, треті
особи: Сімферопольське міське
управління Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Автономній Республіці Крим, Служба у
справах дітей Сімферопольської
міської ради про визнання незаконним
та скасування рішення.

Просила визнати незаконним та нечинним
рішення від 31 березня 2010 року № 934
Сімферопольської міської ради "Про
виконання нормативно-правових та інших
актів Кабінету Міністрів України,
Верховної Ради та Ради міністрів
Автономної Республіки Крим,
Сімферопольської міської ради та його
виконавчого комітету з питань
попередження злочинів, правопорушень
та безнадзорності серед дітей та
підлітків у м. Сімферополь".

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що оскаржуваним рішенням
особи, які не досягли 18-річного віку,
обмежені у можливості перебування у
період з 22 години вечора до 06 години
ранку без супроводу батьків та осіб,
які їх заміняють, а також осіб,
відповідальних за організацію та
проведення заходів за участю дітей у
різноманітних закладах, об'єктах
суб'єктів господарювання, котрі
надають послуги у сфері торгівлі,
громадського харчування, розваг,
досугу у громадських місцях міста.

її син ОСОБА_3 має право вільно
пересуватися у будь-який час по
території країни самостійно, але
відповідач, прийнявши вказане рішення,
перевищив свої повноваження та
неправомірно обмежив його у праві
вільного перебування в громадських та
інших місцях у нічний час.

Постановою Залізничного районного
суду м. Сімферополь від 16 травня 2011
року, залишеною без зміни ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2011
року, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з судовими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій,
ОСОБА_2 подала касаційну скаргу.
Посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить їх скасувати та постановити
нове рішення про задоволення позовних
вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо;
добросовісно; розсудливо; з дотримання
принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь- якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Отже, суди повинні були перевірити
оскаржуване рішення у відповідності до
вимог статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судами встановлено, що рішенням 58-ої
сесії 5-го скликання Сімферопольської
міської ради від 31 жовтня 2010 року №934
"Про виконання нормативно-правових та
інших актів Кабінету Міністрів
України, Верховної Ради України та Ради
Міністрів АР Крим, Сімферопольської
міської ради та його виконкому з питань
попередження злочинів, правопорушень
та без нагляду серед дітей та підлітків
в м. Сімферополь" особам, які не досягли
повноліття, з 22-00 до 06-00 годин
заборонено перебувати без супроводу
дорослих в громадських місцях.

Таке рішення суб'єктом владних
повноважень прийнято на виконання
нормативно-правових і інших актів
Кабінету Міністрів України, Верховної
ради і Ради Міністрів АР Крим,
Сімферопольської міської ради та його
виконавчого комітету з питань
запобігання вчинення злочинів,
правопорушень і бездоглядності серед
дітей і підлітків у зв'язку із
зростанням дитячої злочинності у 2009
році, відсутністю контролю за дітьми з
боку установ і батьків.

Згідно із частиною другою статті 6
Закону України "Про охорону дитинства"
держава гарантує дитині право на
охорону здоров'я, безоплатну
кваліфіковану медичну допомогу в
державних і комунальних закладах
охорони здоров'я, сприяє створенню
безпечних умов для життя і здорового
розвитку дитини, раціонального
харчування, формуванню навичок
здорового способу життя.

Статтею 20 Закону України "Про
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення"
передбачено, що органи виконавчої
влади, місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації,
власники і адміністрація
навчально-виховних закладів та
громадяни, які організують або
здійснюють навчальні та виховні
процеси, зобов'язані забезпечити для
цього умови, що відповідають вимогам
санітарних норм, здійснювати заходи,
спрямовані на збереження і зміцнення
здоров'я, гігієнічне виховання
відповідних груп населення та вивчення
ними основ гігієни.

Місцеве самоврядування в Україні, як
визначено статтею 2 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні", - це
гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста - самостійно
або під відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється
територіальними громадами сіл, селищ,
міст як безпосередньо, так і через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи, а також через районні
та обласні ради, які представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до частини першої статті 10
зазначеного Закону сільські, селищні,
міські ради є органами місцевого
самоврядування, що представляють
відповідні територіальні громади та
здійснюють від їх імені та в їх
інтересах функції і повноваження
місцевого самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Згідно зі статтею 25 Закону сільські,
селищні, міські ради правомочні
розглядати і вирішувати питання,
віднесені Конституцією України, цим та
іншими законами до їх відання.

Повноваження відповідача у сфері
освіти, охорони здоров'я, культури,
фізкультури і спорту визначає стаття 32
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні". Зокрема, до
цих повноважень належить організація
роботи щодо запобігання
бездоглядності неповнолітніх.

За приписами статті 150 Сімейного
Кодексу України батьки зобов'язані
виховувати та піклуватися про здоров'я
своєї дитини, то вільний нічний час
підлітків, який вони проводять в
громадських місцях, повинен
контролюватися їх батьками.

Судова колегія погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій, що прийняте рішення
спрямоване саме на здійснення даного
контролю за дітьми та покликане
зведення до мінімуму і запобіганню
вчиненню підлітками адміністративних
правопорушень та кримінальних
злочинів. Крім того, оскаржуване
рішення не обмежує пересування
неповнолітніх дітей у нічний час у
супроводі батьків, а також осіб,
відповідальних за організацію та
проведення заходів за участю дітей у
різноманітних закладах, об'єктах
суб'єктів господарювання, котрі
надають послуги у сфері торгівлі,
громадського харчування та розваг у
громадських місцях міста.

З урахуванням викладеного, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, колегія суддів вказує
на обґрунтованість висновків судів
першої та апеляційної інстанцій щодо
наявності підстав для відмови у
задоволенні позову.

Судові рішення є законними і
обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність висновків
судів та встановлених обставин у
справі.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення без зміни.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а оскаржувані постанову
Залізничного районного суду м.
Сімферополь від 16 травня 2011 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2011
року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_2 до Сімферопольської
міської ради, треті особи:
Сімферопольське міське управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Автономній
Республіці Крим, Служба у справах дітей
Сімферопольської міської ради про
визнання незаконним та скасування
рішення - без зміни.

/.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.