Справа № 9101/194409/2012
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2013-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2013 р. справа №
0818/9329/2012(2а/0818/349/2012)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Юхименка О.В.

суддів: Баранник Н.П.
Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового
засідання: Федосєєва Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу
Орджонікідзевського районного суду
міста Запоріжжя

від 15 листопада 2012
року

у справі № 0818/9329/2012
(2-а/0818/349/2012)

за позовом ОСОБА_1,

АДРЕСА_1, 69096;

до відповідача Головного
управління

Міністерства
внутрішніх справ України в Запорізькій
області,

вул. Матросова,
29, м. Запоріжжя, 69057;

до відповідача Головного
управління

Державної
казначейської служби України у
Запорізькій області,

пр. Леніна, 168, м.
Запоріжжя, 69107;

про стягнення шкоди, -

встановив: ОСОБА_1 подав позов до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Запорізькій
області та до Головного управління
Державної казначейської служби
України у Запорізькій області про
стягнення 31.454,12 грн. завданої
Управлінням ДАІ ГУМВС України в
Запорізькій області шкоди.

Орджонікідзевський районний суд міста
Запоріжжя (суддя Макаров В.О.) своєю
ухвалою від 15 листопада 2012 року
провадження у справі закрив на
підставі пункту 1 частини першої статті
157 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвала суду мотивована тим, що
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, здійснюється в порядку
цивільного судочинства.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим актом, у поданій апеляційній
скарзі ОСОБА_1, Позивач, вказує на
порушення норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
відповідно до пункту 1 частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини другої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктами владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності віднесено до
компетенції адміністративних судів.

Саме бездіяльність суб'єкта владних
повноважень Управління ДАІ ГУМВС
України в Запорізькій області щодо
встановлення винної у
дорожньо-транспортній пригоді особи
стала підставою звернення з позовом
про стягнення шкоди.

Процесуальним правом на участь
представника в судовому засіданні
сторони не скористались. Про дату, час
та місце судового розгляду були
повідомлені у встановленому порядку.

З огляду на приписи статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесенні оскарженої
постанови, виходить з наступного.

Відповідно до статті 56 Конституції
України кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Ця норма кореспондується насамперед з
положеннями статті 1173 Цивільного
кодексу України - шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

Дійсно, з огляду на приписи пункту 1
частини першої статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на чому наполягає заявник
апеляційної скарги, справою
адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції <…>

Проте, предметом судового розгляду
спеціалізованими адміністративними
судами є конфлікти публічно-правового
характеру.

Публічно-правовим спір є тоді, коли
позовна вимога зв'язана з положеннями
публічного права. Тобто, коли вони
(положення) застосовуються
адміністративними органами й іншими
суб'єктами публічного права при
виконанні публічних завдань і можуть
поширюватись лише на правовідносини
між носіями публічного права чи між
державою (або іншими суб'єктами
публічного права), з одного боку, і
громадянами чи підприємствами - з
іншого. Тут держава виступає не як
рівноправна сторона, а як носій
суверенної влади, який може наказувати
або забороняти підприємству певну
поведінку, надавати дозвіл на певну
діяльність чи, навпаки.

Отже, визначальною рисою
адміністративних правовідносин є
владне підпорядкування однієї зі
сторін цих відносин іншій стороні. Що
означає можливість вимагати певної
поведінки від іншої особи, необхідної
для реалізації права, та можливість
забезпечити дотримання такої
поведінки шляхом застосування
примусової сили держави.

З огляду на приписи статті 105 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може містити
вимоги про стягнення з відповідача -
суб'єкта владних повноважень коштів на
відшкодування шкоди, завданої його
незаконним рішенням, дією або
бездіяльністю.

Слід вказати, що принцип
диспозитивності, як процесуальний
принцип, передбачає самостійність
сторін у розпорядженні своїми вимогами
(заявляють, визнають або відмовляються
від них), тобто свободу дій учасників
процесу. Згідно з цим принципом,
адміністративний суд має розглядати
адміністративні справи не інакше, як за
волевиявленням зацікавленої сторони і
не повинен виходити за межі заявлених
вимог.

ОСОБА_1 подав позов до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Запорізькій області та
до Головного управління Державної
казначейської служби України у
Запорізькій області про стягнення
31.454,12 грн. завданої Управлінням ДАІ
ГУМВС України в Запорізькій області
шкоди.

Водночас, відповідно до імперативних
вимог частини другої статті 21 Кодексу
адміністративного судочинства України
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Наведеній нормі кореспондує частина
друга статті 30 ЦПК України - позивачем і
відповідачем можуть бути фізичні і
юридичні особи, а також держава.

Отже, незалежно від підстав позову, за
відсутності вимоги вирішити
публічно-правовий спір, вимога про
стягнення шкоди має вирішуватись судом
в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200
Кодексу Адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного
суду міста Запоріжжя від 15 листопада 2012
року у справі № 0818/9329/2012 (2-а/0818/349/2012)
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції у порядку та
у строки, визначені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвалу складено у повному обсязі
22 листопада 2012 року.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
Н.П. Баранник

Суддя:
Л.М. Нагорна