Справа № К/9991/52705/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/52705/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Гаманка О.І., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Народицької районної державної
адміністрації Житомирської області
про перерахунок та виплату пенсії за
касаційною скаргою управління праці та
соціального захисту населення
Народицької районної державної
адміністрації Житомирської області на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 червня 2011
року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2009 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що вона є пенсіонером, має статус
потерпілої внаслідок Чорнобильської
катастрофи категорії 3, проживає в
АДРЕСА_1, яке віднесено до зони
гарантованого добровільного
відселення. Позивач має право на
виплати, встановлені статтями 37, 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Проте всупереч вимогам
зазначеного Закону, який визначає
розмір цих виплат, виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати,
соціальні виплати позивач отримувала у
твердих сумах, визначених постановою
Кабінету Міністрів України «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року №836.
Просила стягнути з управління праці та
соціального захисту населення
Народицької районної державної
адміністрації Житомирської області
недоплачені кошти доплати до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру в розмірі 8556
грн, та щомісячної грошової допомоги у
зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного
господарства в розмірі 1743,20 грн,
передбачених Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», за період
з 1 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Постановою Народицького районного
суду Житомирської області від 3
листопада 2010 року позов ОСОБА_1
було задоволено частково. Визнано
протиправними дії управління праці та
соціального захисту населення
Народицької районної державної
адміністрації Житомирської області
щодо виплати ОСОБА_1 коштів,
передбачених статтею 37 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у
фіксованому розмірі. Зобов'язано
управління праці та соціального
захисту населення Народицької
районної державної адміністрації
Житомирської області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомогу
у зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробництва, передбачену статтею 37
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», у розмірі 40% мінімальної
заробітної плати, що розраховується
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, за період з 1 травня
2008 року по 31 грудня 2008 року. В
задоволенні позову в частині стягнення
підвищення до пенсії, передбаченого
статтею 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» відмовлено за
безпідставністю.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 червня 2011
року апеляційну скаргу управління
праці та соціального захисту населення
Народицької районної державної
адміністрації Житомирської області
було задоволено частково. Постанову
Народицького районного суду
Житомирської області від 3 листопада
2010 року скасовано. Позов ОСОБА_1 було
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії управління праці та
соціального захисту населення
Народицької районної державної
адміністрації Житомирської області
щодо перерахування та виплати ОСОБА_1
коштів, передбачених статтею 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
за період з 27 серпня 2008 року по 31 грудня
2008 року. Зобов'язано управління праці
та соціального захисту населення
Народицької районної державної
адміністрації Житомирської області
перерахування та виплатити ОСОБА_1
надбавку до пенсії за період з 27 серпня
2008 року по 31 грудня 2008 року у розмірі,
передбаченому статтею 37 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з
урахуванням виплачених коштів. Позов
ОСОБА_1 за період з 1 травня 2008 року по 26
серпня 2008 року залишено без розгляду.

Вказуючи на допущені, на думку
управління праці та соціального
захисту населення Народицької
районної державної адміністрації
Житомирської області, судом
апеляційної інстанції порушення норм
чинного процесуального та
матеріального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильного судового рішення,
відповідач просить скасувати
постановлене судове рішення суду
апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером,
має статус потерпілої внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 3
та постійно проживає в АДРЕСА_1, яке
віднесено до зони гарантованого
добровільного відселення.
Компенсаційні виплати позивач
отримувала відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836.

Абзацом третім частини першої та
частиною третьою статті 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (у редакції
з 9 липня 2007 року) визначено, що
громадянам, які проживають у зоні
гарантованого добровільного
відселення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства - 40 процентів
від мінімальної заробітної плати. Ця
допомога виплачується щомісячно за
місцем роботи, пенсіонерам - органами,
які виплачують пенсію, непрацюючим
громадянам - місцевими державними
адміністраціями або виконавчими
органами рад за місцем проживання.

Відповідно до положень абзацу третього
частини першої та частини другої
статті 39 Закону № 796-XII пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні гарантованого
добровільного відселення,
підвищуються на дві мінімальні
заробітні плати.

Відповідно до вимог статті 63 Закону №
796-XII фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок державного бюджету.

Підпунктом 8 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI статтю 37 Закону №
796-XII викладено в новій редакції,
відповідно до положень частини першої
та третьої якої громадянам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
виплачується щомісячна грошова
допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України. Ця допомога
виплачується щомісячно органами праці
та соціального захисту населення за
місцем реєстрації.

Підпунктом 9 пункту 28 розділу ІІ Закону
№ 107-VI частини першу та другу статті 39
Закону № 796-XII замінено однією частиною
такого змісту: «Громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
пункту 28 розділу ІІ Закону № 107-VI
визнані неконституційними з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього рішення.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Вихідним критерієм обрахунку спірних
сум виплат є мінімальна заробітна
плата, розмір якої визначається
законами України про державний бюджет
на відповідні роки.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при
вирішенні даного спору, застосуванню
підлягають саме статті 37, 39 Закону №
796-ХІІ та законодавство щодо розміру
мінімальної заробітної плати за
відповідні роки, а не постанова
Кабінету Міністрів України «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836,
положення якої істотно звужують обсяг
встановлених законом прав громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 4 Порядку використання коштів
державного бюджету для виконання
програм, пов'язаних із соціальним
захистом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 вересня 2005
року № 936 (далі - Порядок) встановлено,
що виплата компенсацій та допомоги
певних видів, передбачених Законом,
проводиться центрами по нарахуванню і
виплаті соціальних допомог,
управліннями праці та соціального
захисту населення районних (міських)
держадміністрацій, виконкомів міських,
районних у містах рад за місцем
реєстрації громадян працюючим і
непрацюючим громадянам та пенсіонерам,
зокрема пенсіонерам та особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, Державної
кримінально-виконавчої служби та інших
структур, громадянам, що займаються
підприємницькою діяльністю без
утворення юридичної особи, громадянам,
які працюють у громадян, що займаються
підприємницькою діяльністю без
утворення юридичної особи, а саме:

- щомісячна грошова допомога -
громадянам, які проживають на
території зон радіоактивного
забруднення, у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства відповідно до
частини першої статті 37 Закону,
постанови Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»;

- доплата особам за роботу (службу) на
території зон радіоактивного
забруднення відповідно до статей 39, 40
Закону, пункту 2 постанови Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року
№ 836.

Враховуючи викладене, положення пункту
4 Порядку відносно виплат, передбачених
статтею 39 Закону № 796-ХІІ, стосуються
виплат особам з числа працюючих,
позивач є непрацюючим пенсіонером,
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області, якому на централізованому
рівні з фонду Державного бюджету
України перераховуються кошти для
відповідних доплат до пенсій
непрацюючим пенсіонерам. Управління
праці та соціального захисту населення
Народицької районної державної
адміністрації Житомирської області є
неналежним відповідачем по вимогах, що
стосуються доплат до пенсій
непрацюючим пенсіонерам.

Згідно з частинами першою та третьою
статті 52 Кодексу адміністративного
судочинства України суд першої
інстанції, встановивши, що з
адміністративним позовом звернулася
не та особа, якій належить право вимоги,
або не до тієї особи, яка повинна
відповідати за адміністративним
позовом, може за згодою позивача
допустити заміну первинного позивача
або відповідача належним позивачем або
відповідачем, якщо це не потягне за
собою зміни підсудності
адміністративної справи. Якщо позивач
не згоден на заміну відповідача іншою
особою, суд може залучити цю особу як
другого відповідача.

Тобто заміна первинного позивача або
відповідача належним позивачем або
відповідачем та залучення іншої особи
як другого відповідача, якщо позивач не
згоден на таку заміну, є правом, а не
обов'язком суду.

Враховуючи викладене, оскільки
позивачем вимог щодо стягнення
соціальних виплат, передбачених
статтею 39 Закону № 796-XII, до управління
Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області не заявлялося, судом першої
інстанції управління Пенсійного фонду
України в Народицькому районі
Житомирської області належним
відповідачем не визнавалось та у
якості другого відповідача не
залучалось, то законних підстав для
задоволення позову в цій частині немає.

Зазначені позовні вимоги можуть бути
вирішені шляхом пред'явлення позивачем
до адміністративного суду позову до
управління Пенсійного фонду України в
Народицькому районі Житомирської
області.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
постанову суду першої інстанції,
залишив без розгляду позов ОСОБА_1 в
частині позовних вимог за період з 1
травня 2008 року по 26 серпня 2008 року,
оскільки позивач, яка звернулась до
суду 27 лютого 2009 року, пропустила
шестимісячний строк звернення до суду,
встановлений статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Проте з таким висновком суду
апеляційної інстанції можна
погодитись не можна.

Позивач звернулась до суду за захистом
порушенного права в лютому 2009 року,
тобто під час дії статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
у редакції, яка встановлювала річний
строк звернення до суду. Шестимісячний
строк звернення до суду був
встановлений статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
в редакції від 7 липня 2010 року (набрала
чинності з 30 липня 2010 року). Оскільки
відповідно до положень частини 1 статті
58 Конституції України закони не мають
зворотної дії у часі, то позивач строк
звернення до суду щодо заявлених
позовних вимог не пропустила.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов в частині виплат, передбачених
статтею 37 Закону № 796-ХІІ, не врахував
Рішення Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 та
помилково визначив дату початку
проведення зазначених виплат з 1 травня
2008 року.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до положень статті 225
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції має
право змінити судове рішення, якщо у
справі немає необхідності
досліджувати нові докази або
встановлювати обставини, а судове
рішення, яке змінюється, є помилковим
тільки в частині. При цьому за
правилами, встановленими пунктом 4
частини 1 статті 223 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення апеляційного
суду підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Народицької районної державної
адміністрації Житомирської області
задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 червня 2011
року скасувати.

Постанову Народицького районного суду
Житомирської області від 3 листопада
2010 року змінити.

В абзаці третьому резолютивної частини
постанови замість дати «01.05.2008 року»
зазначити слова та цифри « 22 травня 2008
року».

В решті постанову Народицького
районного суду Житомирської області
від 3 листопада 2010 року
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Гаманко О.І.

Кобилянський М.Г.