Справа № К/9991/72724/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/72724/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Гаманка О.І., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Малинської
міської ради Житомирської області,
управління Пенсійного фонду України в
Малинському районі Житомирської
області про визнання дій
неправомірними та стягнення коштів за
касаційною скаргою управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Малинської
міської ради Житомирської області на
ухвалу апеляційного суду Житомирської
області від 26 вересня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2009 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що він має статус потерпілого
внаслідок Чорнобильської катастрофи
категорії 4, проживає в м. Малині
Житомирської області, яке віднесено до
зони посиленого радіоекологічного
контролю. Позивач має право на виплати,
встановлені статтями 37, 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Проте всупереч вимогам зазначеного
Закону, який визначає розмір цих
виплат, виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, соціальні виплати
позивач отримував у твердих сумах,
визначених постановою Кабінету
Міністрів України «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 26 липня 1996 року №836. Просив стягнути
з управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Малинської міської ради
Житомирської області грошову допомогу
у зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробництва в розмірі 30% мінімальної
заробітної плати відповідно до статті
37 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 1 липня 2007 року
по 31 грудня 2008 року в сумі 2698,20 грн,
доплату в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати відповідно до статті
37 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 1 липня 2007 року
по 31 грудня 2008 року в сумі 8996,40 грн,
всього - 11 692,60 грн.

Постановою Малинського районного суду
Житомирської області від 25 грудня
2009 року позов ОСОБА_1 було задоволено
частково.

Визнано протиправними дії управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Малинської
міської ради Житомирської області щодо
нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової
допомоги у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва відповідно до
статті 37 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 22 травня 2008
року по 31 грудня 2008 року.

Визнано протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в Малинському
районі Житомирської області щодо
нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати
як непрацюючому, проживаючому в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, передбаченої статтею 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 22 травня 2008
року по 31 грудня 2008 року.

Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Малинської
міської ради Житомирської області
провести нарахування та виплату ОСОБА_1
щомісячної грошової допомоги у зв'язку
з обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва в
зоні посиленого радіоекологічного
контролю відповідно до вимог статті 37
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 22 травня 2008
року по 31 грудня 2008 року.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Малинському районі
Житомирської області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 доплату як
непрацюючому, проживаючому в зоні
посиленого радіоекологічного контролю
відповідно до вимог статті 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня
2008 року.

В задоволенні позову до обох
відповідачів за період з 1 липня 2007 року
по 21 травня 2008 року відмовлено за
пропуском строку звернення до суду.

Ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 26 вересня 2011
року апеляційні скарги управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Малинської
міської ради Житомирської області,
управління Пенсійного фонду України в
Малинському районі Житомирської
області залишено без задоволення, а
постанову Малинського районного суду
Житомирської області від 25 грудня 2009
року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Малинської міської ради
Житомирської області, судом
апеляційної інстанції порушення норм
чинного процесуального та
матеріального законодавства, що
призвело до постановлення
неправильного судового рішення,
відповідач просить скасувати
постановлене судове рішення суду
апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером,
має статус потерпілого внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 4
та постійно проживає в м. Малині
Житомирської області, яке віднесено до
зони посиленого радіоекологічного
контролю. Компенсаційні виплати
позивач отримував відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836.

Абзацом другим частини першої та
частиною третьою статті 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (у редакції
з 9 липня 2007 року) визначено, що
громадянам, які проживають у зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства - 30 процентів
від мінімальної заробітної плати. Ця
допомога виплачується щомісячно за
місцем роботи, пенсіонерам - органами,
які виплачують пенсію, непрацюючим
громадянам - місцевими державними
адміністраціями або виконавчими
органами рад за місцем проживання.

Відповідно до положень абзацу
четвертого частини першої та частини
другої статті 39 Закону № 796-XII пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні посиленого
радіоекологічного контролю,
підвищуються на одну мінімальну
заробітну плату.

Відповідно до вимог статті 63 Закону №
796-XII фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок державного бюджету.

Підпунктом 8 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI статтю 37 Закону №
796-XII викладено в новій редакції,
відповідно до положень частини першої
та третьої якої громадянам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
виплачується щомісячна грошова
допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України. Ця допомога
виплачується щомісячно органами праці
та соціального захисту населення за
місцем реєстрації.

Підпунктом 9 пункту 28 розділу ІІ Закону
№ 107-VI частини першу та другу статті 39
Закону № 796-XII замінено однією частиною
такого змісту: «Громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
пункту 28 розділу ІІ Закону № 107-VI
визнані неконституційними з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього рішення.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Вихідним критерієм обрахунку спірних
сум виплат є мінімальна заробітна
плата, розмір якої визначається
законами України про державний бюджет
на відповідні роки.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при
вирішенні даного спору, застосуванню
підлягають саме статті 37, 39 Закону №
796-ХІІ та законодавство щодо розміру
мінімальної заробітної плати за
відповідні роки, а не постанова
Кабінету Міністрів України «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836,
положення якої істотно звужують обсяг
встановлених законом прав громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 4 Порядку використання коштів
державного бюджету для виконання
програм, пов'язаних із соціальним
захистом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 вересня 2005
року № 936 (далі - Порядок) встановлено,
що виплата компенсацій та допомоги
певних видів, передбачених Законом,
проводиться центрами по нарахуванню і
виплаті соціальних допомог,
управліннями праці та соціального
захисту населення районних (міських)
держадміністрацій, виконкомів міських,
районних у містах рад за місцем
реєстрації громадян працюючим і
непрацюючим громадянам та пенсіонерам,
зокрема пенсіонерам та особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, Державної
кримінально-виконавчої служби та інших
структур, громадянам, що займаються
підприємницькою діяльністю без
утворення юридичної особи, громадянам,
які працюють у громадян, що займаються
підприємницькою діяльністю без
утворення юридичної особи, а саме:

- щомісячна грошова допомога -
громадянам, які проживають на
території зон радіоактивного
забруднення, у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства відповідно до
частини першої статті 37 Закону,
постанови Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»;

- доплата особам за роботу (службу) на
території зон радіоактивного
забруднення відповідно до статей 39, 40
Закону, пункту 2 постанови Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року
№ 836.

Враховуючи викладене, положення пункту
4 Порядку відносно виплат, передбачених
статтею 39 Закону № 796-ХІІ, стосуються
виплат особам з числа працюючих,
позивач є непрацюючим пенсіонером,
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в Малинському
районі Житомирської області, якому на
централізованому рівні з фонду
Державного бюджету України
перераховуються кошти для відповідних
доплат до пенсій непрацюючим
пенсіонерам. Отже, судом першої
інстанції в порядку статті 52 Кодексу
адміністративного судочинства України
правомірно залучено управління
Пенсійного фонду України в Малинському
районі Житомирської області в якості
другого відповідача щодо позовних
вимог, що стосуються доплат до пенсій
непрацюючим пенсіонерам.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлено з дотриманням норм
процесуального права, доводами
касаційної скарги висновки, викладені
в судових рішеннях, не спростовується,
підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Малинської
міської ради Житомирської області
залишити без задоволення, а постанову
Малинського районного суду
Житомирської області від 25 грудня 2009
року та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 26 вересня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Гаманко О.І.

Кобилянський М.Г.