Справа № 818/6203/13-а
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 р.Справа № 818/6203/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Ральченка І.М. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання
Кудіної Я.Г.,

в присутності:

представника позивача Бойко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами Товариства з
обмеженою відповідальністю "Група
Айсберг", Державної податкової
інспекції у м. Сумах на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 07.11.2013р. по справі №
818/6203/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Група Айсберг"

до Державної податкової інспекції у
м. Сумах

про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ТОВ „Група Айсберг",
звернувся до суду з адміністративним
позовом до ДПІ в у м. Сумах, в якому
просив визнати протиправним та
скасувати податкові повідомлення -
рішення № від 5 липня 2013 року,
яким збільшено грошове зобов'язання по
податку на прибуток на суму 352650 грн. та
№ від 5 липня 2013 року, яким
зменшено суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток у розмірі 297269 грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 07.11.2013 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах № від 05 липня 2013 року.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах № від 05 липня 2013 року в
частині зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 47042 грн.
75 коп.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судового
збору.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Група Айсберг",
Державна податкова інспекція у м. Сумах
подали апеляційні скарги.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Група Айсберг" в
апеляційній скарзі просить постанову
Сумського окружного
адміністративного суду від 07.11.2013 року
скасувати в частині відмови в
задоволенні позовних вимог та
прийняти в цій частині нове рішення
про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
необґрунтовану відмову судом першої
інстанції в задоволенні позовних вимог
в частині зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 250227,00
грн.

Державна податкова інспекція у м. Сумах
в апеляційній скарзі просить
скасувати оскаржувану постанову в
частині задоволення позовних вимог та
прийняти в цій частині нову постанову
про відмову у задоволенні даної
частини позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального та процесуального права,
а саме: пп.14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 135.1, 135.2, 135.4
ст. 135 Податкового кодексу України, ст.
ст. 3, 42 Господарського кодексу України,
що призвело до неправильного
вирішення справи, з обставин і
обґрунтувань, викладених в апеляційній
скарзі.

Позивач подав до Харківського
апеляційного адміністративного суду
письмові заперечення на апеляційну
скаргу, в яких вважає вимоги
відповідача безпідставними,
незаконними та такими, що не підлягають
задоволенню. Просить залишити
постанову суду першої інстанції без
змін, як таку, що прийнята відповідно до
норм діючого законодавства.

Під час судового засідання представник
позивача підтримав свою апеляційну
скаргу та просив суд її задовольнити з
підстав, викладених в ній.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши в
межах апеляційних скарг рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
в період з 20 травня 2013 року по 14 червня
2013 року відповідачем проведено
документальну планову виїзну
перевірку ТОВ «Група Айсберг» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 квітня 2011 року по 31 грудня 2012
року.

За наслідками вказаної перевірки
відповідачем був складений акт
№2190/2230/327 79306/30 від 21 травня 2013 р. (т.1
а.с.7-29), яким встановлено порушення
позивачем п.135.1, п. 135.2, пп. 135.4.1 п. 135.4 ст.
135, п. 138.1, п. 138.2, п. 138.8, пп.138.10.3, пп. 138.10.4,
пп. 138.10.5 п. 138.10 ст. 138, пп. 139.1.9 п.139.1 ст. 139,
п. 150.1 ст. 150, п.3 пп.4 розд. ХХ Перехідних
положень Податкового кодексу України ,
в результаті чого ТОВ «Група Айсберг»
занижено податок на прибуток на суму 282
120 грн., у тому числі : за І квартал 2012
року в сумі 118832 грн., за ІІ квартал 2012
року в сумі 97377 грн., за ІІІ квартал 2012
року в сумі 70311 грн., та його завищення
за ІV квартал 2012 року в сумі 4400 грн. та
зменшення від'ємного значення об'єкту
оподаткування податку на прибуток за
2012 рік в сумі 297 269 грн.

На підставі вказаного акту, ДПІ у м.
Сумах прийнято оскаржувані податкові
повідомлення - рішення, а саме:

№ від 5 липня 2013 року про
збільшення грошового зобов'язання по
податку на прибуток на суму 352650 грн. в
тому числі 282120 грн. за основним
платежем та 70530 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами).

№ від 5 липня 2013 року про
зменшення суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток у розмірі 297269 грн.

Задовольняючи частково позов суд
першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги є частково
обґрунтованими та доведеними, а позов
таким, що підлягає частковому
задоволенню.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судовому рішенні,
колегія суддів дійшла висновку про
безпідставність апеляційних скарг та
законність рішення суду першої
інстанції, з огляду на таке.

Щодо встановленого податковим органом
порушення позивачем п. 138.1 п. 138.8 ст. 138
Податкового кодексу України, колегія
суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«Група Айсберг» до складу собівартості
було включено суму нарахованої
амортизації за 9 місяців 2012 року в
розмірі 6 465 грн. Загальна ж сума
нарахованої амортизації позивачем за 9
місяців 2012 року становить 236 127 грн., що
підтверджується оборотно-сальдовою
відомістю по рахунку 23.

ТОВ «Група Айсберг», у відповідності до
норм Податкового Кодексу України, до
складу вартості включено тільки
частково суму нарахованої амортизації
лише в розмірі 6 465 грн.

Як вбачається з пояснень представника
позивача, у липні 2012 р. ТОВ «Група
Айсберг» здійснено тимчасове
виведення з виробничого процесу та
консервацією основних засобів.

Відповідачем зменшено витрати
позивача за 9 місяців 2012 року на суму 166
253 грн. (вважаючи, що дана сума є сумою
амортизації включеною до витрат
підприємства), хоча дана сума взагалі
не включалась до витрат позивача по
статті «собівартість» р. 05.1 Декларації
про прибуток підприємства.

Крім того, ні з акту перевірки ні з
заперечень податкового органу не
зрозуміло з яких розрахунків зменшено
витрати позивача за 9 кв. 2012 року саме на
суму 166 253 грн. в т.ч. І кв. 2012р.- 73177,0 грн., II
кв. 2012р. - 72548,0 грн., III кв. 2012р. - 20528,0 грн.

З огляду на викладене колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про задоволення даної
частини позовних вимог.

Також, зменшуючи витрат на суму 85000 грн.
відповідач обґрунтував свою позицію
тим, що в ході перевірки відповідачем
було встановлено порушення п.138.1, п. 138.8,
пп.138.10.3 п. 138.10 ст.138 Податкового кодексу
України, а саме, що в податковому обліку
до складу витрат на збут (р. 06.2
Декларації ) включено вартість послуг
по транспортуванню продукції за межі
митної території України на загальну
суму 85 000 грн., які надано ТОВ «СУСКБ
-Транс» згідно договору № 59 від 16.10.2009р.
та на підставі актів здачі-прийому
виконаних робіт.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14
Податкового Кодексу України, витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань.

Відповідно до пп.14.1.228 п. 14.1 ст. 14
Податкового Кодексу України, витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг - витрати, що прямо
пов'язані з виробництвом та/або
придбанням реалізованих протягом
звітного податкового періоду товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, які
визначаються відповідно до положень
(стандартів) бухгалтерського обліку, що
застосовуються в частині, яка не
суперечить положенням цього розділу.

Згідно пп. 14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового
Кодексу України, господарська
діяльність - це діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами;

Підпунктом 14.1.231 пункту 14.1 статті 14
Податкового Кодексу України зазначено,
що розумна економічна причина (ділова
мета) - причина, яка може бути наявна
лише за умови, що платник податків має
намір одержати економічний ефект у
результаті господарської діяльності.

Відповідно до п.138.1, п.138.8 ст. 138
Податкового Кодексу України, витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із витрат
операційної діяльності та інших
витрат.

Витрати операційної діяльності
включають: собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування, які
прямо визначають особливості
формування витрат платника податку.

Собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг.

Відповідно до п.138.10 ст. 138 Податкового
Кодексу України визначено що до складу
інших витрат включаються
адміністративні витрати, спрямовані на
обслуговування та управління
підприємством та витрати на збут, які
включають витрати, пов'язані з
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг.

Відповідно до пп.138.10.3 п. 138.10. ст.138
Податкового Кодексу України, до складу
інших витрат включаються витрати на
збут, які включають витрати, пов'язані з
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг: а) витрати на
пакувальні матеріали для затарювання
товарів на складах готової продукції;
б) витрати на ремонт тари; в) оплата
праці та комісійні винагороди
продавцям, торговим агентам та
працівникам підрозділів, що
забезпечують збут; г) витрати на
рекламу та дослідження ринку
(маркетинг), на передпродажну
підготовку товарів; ґ) витрати на
відрядження працівників, зайнятих
збутом; д) витрати на утримання
основних засобів, інших необоротних
матеріальних активів, пов'язаних зі
збутом товарів, виконанням робіт,
наданням послуг (оперативна оренда,
страхування, амортизація, ремонт,
опалення, освітлення, охорона); е)
витрати на транспортування, перевалку
і страхування товарів,
транспортно-експедиційні та інші
послуги, пов'язані з транспортуванням
продукції (товарів) відповідно до умов
договору (базису) поставки; є) витрати
на гарантійний ремонт і гарантійне
обслуговування; ж) витрати на
транспортування готової продукції
(товарів) між складами підрозділів
підприємства; з) інші витрати, пов'язані
зі збутом товарів, виконанням робіт,
наданням послуг;

Встановлені обставини справи, які не
спростовуються доводами апеляційної
скарги ДПІ у м. Сумах, свідчать про те,
що ТОВ «Група Айсберг» за період з
01.04.2011 року по 31.12.2012 року включено акти
по транспортуванню продукції на
експорт в розмірі 85 000 грн. Факт
понесення витрат на транспортні
послуги та надання безпосередньо
транспортних послуг ТОВ «СУСКБ Транс»
підтверджується договором, актами
здачі-прийому виконаних робіт, а також
СМР, послуги оплачені в повному обсязі.
Відповідач в акті перевірки не
заперечує проти факту отримання
транспортних послуг, не визнає дані
послуги «нікчемними».

Таким чином, колегія суддів
підтверджує висновки суду першої
інстанції про наявність у позивача
права відносити до своїх витрат
вищевказану суму сплачених коштів.

Крім того, зменшуючи витрат на суму
359461,00 грн. відповідач виходив з того, що
в податковому обліку до декларації з
податку на прибуток в ряд 06.3 «Фінансові
витрати» було включено проценти по
кредитам за перевіряємий період з
01.04.2011р. по 31.12.2012р. на загальну суму
359461,00 грн., які не пов'язані з
господарською діяльністю підприємства
в зв'язку з не досягненням ділової мети
отримання прибутку.

Відповідачем встановлено, що
підприємство за результатами
фінансово-господарської діяльності за
2011р. отримало збиток у сумі 1770193.0грн., за
2012р. - збиток у сумі - 297269,0грн.

Перевіркою встановлено, що реалізація
продукції власного виробництва
(балончиків з алюмінію та поліаміду з
газом для зарядження запальничок) на
експорт здійснюється за цінами нижче
собівартості.

ТОВ «Група Айсберг» були укладені
кредитні договори.

Перевіркою встановлено, що у ТОВ «Група
Айсберг» були відсутні кошти по
зобов'язанням перед Кредитором (Банк),
тому за період з 01.04.2011р. по 31.12.2012р.
погашення кредиту та відсотків за
користування кредитними коштами
здійснював фізична особа - ОСОБА_3
(засновник та директор ТОВ «Група
Айсберг»).

В податковому обліку до декларації з
податку на прибуток в ряд 06.3 «Фінансові
витрати» було включено проценти по
кредитам за переміряємий період з
01.04.2011р. по 31.12.2012р. на загальну суму 359
461,0 грн., в т. ч. II кв. 2011р.-72562 грн., III
кв.-2011р.-70063 грн., 4 кв.2011р.-68336 грн., І кв.
2012р.- 54760 грн., II кв. 2012р.- 40010 грн., III кв. 2012
р. - 33113,0 грн., 4 кв. 2012р.-20617 грн.

З вищевказаних мотивів відповідач
виключив вищевказану суму з витрат
позивача.

Між тим, як встановлено перевіркою і не
заперечується позивачем, у позивача в
період з 01.04.2011р. по 31.12.2012р. були
відсутні кошти на виконання
зобов'язань перед Кредитором, тому
погашення кредиту та відсотків за
користування кредитними коштами
здійснено Поручителем фізичною особою
ОСОБА_3 В подальшому, сплачені ОСОБА_3
грошові зобов'язання ТОВ «Група
Айзберг» перед ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» (в тому числі відсотки в сумі 359461
грн. за кредитними договорами),
компенсовані позивачем Поручителю
шляхом перерахунку грошових коштів.
Даний факт підтверджується копіями
кредитних договорів, договору поруки,
журналом ордером і відомістю по
рахунку 951, оборотно-сальдовою
відомістю по рахунку 951, копією
платіжного доручення від 01.03.2013р. №157.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про необґрунтованість
доводів податкового органу, оскільки
вищевказані витрати позивачем були
понесені на виконання кредитного
договору та договору поруки та у
відповідності до вимог чинного
законодавства.

Також зменшуючи витрат на суму 180331,0
грн. в т.ч. ІІ кв. 2011р.- 17757 грн., ІІІ кв.
2011р. - 17757грн., 4 кв. 2011р.- 17757 грн., І кв. 2012р.
- 31765,0 грн., ІІ кв. 2012р.-31765,0грн., ІІ кв.
2012р.- 31765,0 грн., 4 кв. 2012р. - 31765,0 грн.
відповідач свою позицію обґрунтовував
тим, що в ході перевірки відповідачем
було встановлено порушення п. 138.1,
пп.138.10.4 п.138.10 ст. 138 Податкового кодексу
України, а саме за рахунок
безпідставного включення позивачем
орендної плати за землю, що не пов'язане
з господарською діяльністю
підприємства до витрат.

Перевіркою встановлено, що в
податковому обліку до складу інших
витрат віднесено орендну плату за
землю згідно договорів з Сумською
міською Радою, а саме: договір оренди
землі від 14.03.2007 р. за адресою: АДРЕСА_1
(код ділянки ) загальною площею
15,067 га (15067кв.м.) та договір оренди землі
від 16.09.2010 р. за адресою: АДРЕСА_1 (код
ділянки ) загальною площею 2,4173 га (
24173кв.м)

Згідно договору оренди землі
зазначено, що призначення землі - землі
підприємств іншої промисловості.

Перевіркою встановлено, що згідно
кадастрового плану та експлікації
земель в межах плану (форма 6-зем)
розподіл землі здійснюється наступним
чином:

- договір з Сумською міською радою
загальна площа 1,5067 га в т.ч. капітальні
одноповерхові - 0,4055 га в т.ч. столярне
виробництво - 0,3529 га, капітальні 3-х і
більше поверхів - 0,0271 га., тимчасові -
0,1209 га, під проїздами і проходами -0,8236
га, під зеленими насадженнями - 0,1296 га,

- договір з Сумською міською радою
загальна площа 2,4173 га в т.ч. капітальні
одноповерхові-0,6465 га в т.ч. столярне
виробництво - 0,2686 га, під проїздами і
проходами -1,1126 га, під зеленими
насадженнями - 0,6582 га.

Відповідачем встановлено, що в
податковому обліку до складу інших
витрат віднесено орендну плату в
повному обсязі, тобто за період з
01.04.2011р. по 31.12.2011р. у сумі 265337,91 грн., та
за період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. у сумі
353783,92 грн. (по договору від 14.03.2007 р. та
договору від 16.09.2010р.)

Також відповідачем встановлено, що в
господарській діяльності підприємства
не використовуються землі під зеленими
насадженнями в загальній площі 0,7878 га.
(0,1296 га + 0,6582 га) згідно вищезазначених
договорів оренди землі.

Крім того перевіркою встановлено, що
позивачем проведено консервацію
основних засобів (приміщення, будівлі,
обладнання, станків, інструментів)
згідно наказів директора ОСОБА_3 ТОВ
«Група Айсберг» №21, 22 від 24.07.2012р.

Комісією, створеною наказом директора
ТОВ «Група Айсберг», було складено акти
від 25.07.2012р. про тимчасове виведення
основних засобів (приміщень) та
основних засобів (обладнання, станків,
інструментів) із виробничого процесу і
їх консервації терміном на 2 роки
основних засобів.

З 25.07.2012 року виведено із експлуатації
наступні виробничі приміщення: «Б»
склад АДРЕСА_1 ( 460,9кв.м), «В» Цех №1
АДРЕСА_1 ( 1020,7кв.м), «Г» Цех №11 АДРЕСА_1 (
2797,7кв.м), «З» Приміщення сушки та
охолодження АДРЕСА_1 (1380,5 м.кв. ), «Л»
Приміщення цеху вул. АДРЕСА_1, ангари
АДРЕСА_1.

Загальна площа приміщень, яка
знаходиться під капітальними
будівлями згідно плану складає - 062,15 га.
в т.ч. цех №1 - 0,1118га, цех № 2- 0,1568 га.,
будівля по плану №3 (код 03001) - 0,1669 га.,
будівля по плану № 4(код 04001 )-0,1218 га.,
будівля по плану №5 ( код 05001 )-0,0642 га.

Перевіркою встановлено, що до 25.07.2012 р.
підприємство не здійснювало
виробництво столярних виробів.
Реалізація здійснювалась тільки брусу
із залишків, які обліковуються на
складі як готова продукція на
бухгалтерському рахунку 26 «Готова
продукція» станом на 01.01.2012р.

Виходячи з вищевикладеного відповідач
зробив висновок, що включення до складу
інших витрат орендної плати за землю по
вищевказаним земельним ділянкам не
пов'язане з господарською діяльністю
підприємства. В зв'язку з проведеною
консервацією основних фондів з 25.07.2012р.
та відсутністю здійснення реалізації
виробів столярного виробництва в 2012р.
ТОВ «Група «Айсберг» повинно
сплачувати орендну плату за землю за
рахунок прибутку підприємства.

Таким чином, на порушення п. 138.1, пп.138.10.4
п.138.10 ст. 138 Податкового кодексу
України, перевіркою було зменшено інші
витрати на загальну суму 180331,0 грн. за
рахунок включення орендної плати за
землю до складу інших витрат, що не
пов'язані з господарською діяльністю
підприємства.

Разом з тим судом першої інстанції
вірно зауважено, що чинне
законодавство не позбавляє платника
податку права відносити суму коштів до
витрат сплачених ним за оренду
земельної ділянки на якій знаходяться
його виробничі, складські та інші
приміщення, які тимчасово ним не
використовуються але знаходяться у
його власності та обслуговуються ним.
Що ж до зелених насаджень, то вони є
частиною одного майнового комплексу,
що належить позивачу, земельна ділянка
яка є в оренді у позивача на підставі
двох договорів оренди землі відповідно
до яких дані землі є землями
підприємств іншої промисловості, окрім
того п.п. «в» пп. 138.10.4, п. 138.10 ст. 138
Податкового Кодексу України
передбачено віднесення до складу
витрат, витрат, нарахованих платником
податку сум податків та зборів,
установлених цим Кодексом, і не
передбачено, в залежності від будь-яких
обставин, включення нарахованих
податків та зборів не в повному обсязі.

Крім того, перевіркою встановлено
порушення п.п.14.1.36, пп..14.1.231, п.14.1 ст.14, п.
135.1, п.135.2, п.135.4, пп.135.4.1 п.135.4 ст.135
Податкового Кодексу України в зв'язку з
реалізацією готової продукції нижче
виробничої собівартості.

ТОВ «Група Айсберг» в податковому
обліку за період з 01.04.2011 р. по 31.12.2012 р.
до складу доходів не включено різницю
на реалізацію за 2-4 квартал 2011 р. в сумі
384 004 грн., в т.ч. за 2 квартал 2011 року в
сумі 31794 грн., за 3 квартал 2011 р. в сумі 98595
грн., за 4 квартал 2011 р. в сумі 253615грн., за
2012 р. в сумі 746 599 грн., в т.ч. за 1 квартал
2012 р. в сумі 129212 грн., за 2 квартал 2012 р. в
сумі 214271 грн., за 3 квартал 2012 р. в сумі
284053 грн., за 4 квартал 2012 р. в сумі 119063
грн. в зв'язку з недосягненням ділової
мети - отримання прибутку.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Група
Айсберг» заключило договір поставки з
нерезидентами: ТОВ "Бриз"
м.Ростов-на-Дону, Росія; UАВ "NAUDENE", Литва;
ІП ОСОБА_5, м.Ростов-на-Дону, Росія; ІП
ОСОБА_4, м.Ростов-на-Дону, Росія на
поставку продукції.

Відповідно до умов договору ТОВ «Група
Айсберг» було реалізовано згідно ВМД
балончики з газом для зарядження
запальничок з алюмінію та з поліаміду
на загальну суму 9 433 063,77 грн.

Розрахунок реалізації продукції на
експорт нижче собівартості наведено у
додатку №11 до акту перевірки.

В бухгалтерському обліку проведено
реалізацію на суму 9433063,77 грн.

Під час перевірки підприємством надано
фактичні калькуляції на виготовлену
продукцію - балончики з газом для
зарядження запальничок з алюмінію та з
поліамідна, відповідно до наданої
фактичної калькуляції собівартістю
виготовлених балончиків з газом для
зарядження запальничок з алюмінію та з
поліаміду дорівнює 10 563 667 грн.

Таким чином, як вважає відповідач, до
складу доходу позивачем безпідставно
не включено різницю між фактичною
собівартістю виготовлених балончиків
з газом для зарядження запальничок з
алюмінію та з поліаміду та вартістю
реалізації на загальну суму 1 130 603 грн.
(10 563 667 грн.-9 433 064грн.)

Суд, задовольняючи позовні вимоги в
даній частині, вірно виходив з того, що
діючим податковим законодавством
взагалі не передбачено збільшення
доходу на суму між фактичною
собівартістю та доходом від
реалізації.

Колегія суддів також вважає правильним
рішення суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позову в частині
зменшення витрат на суму 1 000 905 грн., з
огляду на наступне.

Так, перевіркою встановлено, що на
порушення п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України позивачем
в II кв. 2011р. до складу витрат в рядок
«Інші витрати» додатку ІВ до рядка 06.4
Декларації віднесено суму 1000905грн., яка
враховується в податковому обліку як
виправлення помилок минулих періодів
(бухгалтерська довідка від 25.06.2011р. щодо
помилки за 2008р. при розрахунку приросту
(убутку). Первинних документів до
бухгалтерської довідки не було надано
ні при подачі декларації, ні при
проведенні перевірки, а ні при подачі
заперечення на акт перевірки.

Виходячи з відображеної інформації в
додатку ІВ (ряд 06.5.37), відповідач під час
проведення перевірки не мав можливості
підтвердити правильність відображеної
суми матеріалів в зв'язку з відсутністю
первинних документів.

Підприємством було подано уточнюючу
декларацію з податку на прибуток від
14.05.2012 р. № за ІІкв. 2011р. та
відповідно за 2011р., де зазначено, що
інші витрати в рядку 06.04.39 складають
1000905 грн. В 2012-2013 рр. не передбачено
подачу Довідки «Детальна розшифровка
сум та назв доходів та витрат,
зазначених у відповідних додатках».

Таким чином, перевіркою не можливо було
підтвердити витрати в сумі 1000905,0грн.,
які відображені в додатку ІВ «Інші
витрати» в зв'язку з відсутністю
первинних документів.

В зв'язку з тим, що ТОВ «Група «Айсберг»
при поданні Декларації з податку на
прибуток за ІІкв. 2011р. в додатку ІВ
«Інші витрати» не зазначено, що суму
1000905,0грн. є помилкою минулих періодів
(2008р.) підприємство ухилилось від
проведення позапланової перевірки
згідно пп. 78.1.3 п. 78.1 ст. 78 Податкового
кодексу України, де зазначено, що
позапланова виїзна перевірка
проводиться, якщо платником податків
подано органу державної податкової
служби уточнюючий розрахунок з
відповідного податку за період , який
перевірявся органом державної
податкової служби.

Порядок самостійного виправлення
помилок, що містяться у раніше поданій
платником податку податковій
декларації, визначено ст. 50 Податкового
кодексу України.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 Податкового
кодексу України, у разі якщо у
майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених ст. 102 зазначеного Кодексу
платник податків самостійно виявляє
помилки, що містяться у раніше поданій
ним податковій декларації (крім
обмежень, визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такого розрахунку, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки було
самостійно виявлено.

Платник податків, який самостійно
виявляє факт заниження податкового
зобов'язання минулих податкових
періодів, зобов'язаний, за винятком
випадків, установлених п. 50.2 ст. 50
Податкового кодексу:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок
і сплатити суму недоплати та штраф у
розмірі 3 % від такої суми до подання
такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у
складі податкової декларації з цього
податку, що подається за податковий
період, наступний за періодом, у якому
виявлено факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі 5 % від такої суми, з
відповідним збільшенням загальної
суми грошового зобов'язання з цього
податку.

Відповідачем встановлено, що ДПІ у м.
Сумах було проведено перевірки
дотримання вимог податкового та
валютного законодавства ТОВ «Група
Айсберг» за попередні податкові
періоди, а саме: за період з 01.04.2007р.по
31.12.2008р. (акт перевірки від 15.04.2009р. №
2927/235/32779306/25) та за період з 01.01.2009р. по
31.03.2011р. (акт від 15.07.2011 № 5462/2314/32779306/61 ).

У відповідності до п.86.7 ст. 86
Податкового кодексу України, ТОВ
«Група Айсберг» підприємство мало
право подати заперечення на акт
перевірки від 15.07.2011р. № 5462/2314/32779306.
Заперечення підприємством не
подавались та відповідно не надавались
первинні документи щодо невірного
розрахунку приросту (убутку)
балансової вартості запасів.

В попередніх актах перевірки, що
проведені ДПІ у м. Сумах за період з
01.04.2007р.по 31.12.2008р. (акт перевірки від
15.04.2009р. № 2927/235/32779306/25) та за період з
01.01.2009р. по 31.03.2011р. (акт від 15.07.2011 №
5462/2314/32779306/61) відсутні посилання на
невірний розрахунок приросту (убутку)
балансової вартості запасів та
відсутні висновки щодо включення
помилки в наступних податкових
періодах.

У відповідності до п.86.7 ст. 86
Податкового кодексу України ТОВ «Група
Айсберг» мало право подати заперечення
на акт перевірки від 15.07.2011р. №
5462/2314/32779306. Заперечення підприємством
не подавались.

Відповідно до акту перевірки, на
підставі якого прийняті оскаржувані
податкові повідомлення-рішення, ДПІ у
м. Сумах проводилась виїзна
документальна перевірка ТОВ «Група
«Айсберг» за період з 01.04.2011р. по 31.12.2012р.
Вказаною перевіркою не можливо
перевірити правильність включення до
складу інших витрат невірного
розрахунку приросту (убутку) в сумі
1000905,0грн. у зв'язку з визначеним
періодом перевірки з 01.04.2011р. по 31.12.2012р.
у відповідності до пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20,
ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу
України.

Крім того, при проведення перевірки ТОВ
«Група Айсберг» ДПІ у м. Сумах
підприємству було направлено лист від
30.05.2013р. № 2771 1/10/22-6010 від 03.06.2013р. «Про
надання пояснень та їх документального
підтвердження».

Отримано відповідь від 30.05.2013р. №
27711/10/22-6010, де зазначено, що під час
перевірки надано всі документи,
пов'язані з предметом перевірки, в тому
числі документальне підтвердження
включення до Декларації з податку на
прибуток підприємств в рядок 06.5додатку
06 «інші витрати», які виникли до
перевіряємого періоду, тобто до 01.04.2011р.
Первинні документи до листа не
надавались.

Таким чином, виходячи з
вищевикладеного відповідно до п.138.2
ст.138 Податкового кодексу України,
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
бухгалтерського обліку.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України, не
включаються до складу витрат: витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Виходячи з вимог п. 2 ст.3 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.99р. № 996-XIV,
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Правила податкового обліку
визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Україні.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п. 1.2 п.1, п.п.2.1
п.2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. №88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
05.06.95р. за № 168/704, первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.99р. № 996-XIV
встановлено вимоги до первинних
документів, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій, які фіксують
факти здійснення господарських
операцій є належним чином оформлені
первинні бухгалтерські документи.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це не
можливо - безпосередньо після її
закінчення.

Позивач не навів жодних аргументів на
підтвердження свого права на витрати в
розмірі 1000905 грн., окрім посилання на
бухгалтерську довідку (т.1. а.с.172) та
оборотно-сальдову відомість.

Вказана сума витрат не
підтверджувалась первісними
документами ні під час подачі
декларації в 2 кв. 2011 року, ні під час
проведення перевірки, а ні під час
подачі заперечення на акт перевірки.

Надана позивачем первісна
документація в останньому судовому
засіданні не може слугувати доказом
правомірності включання вищевказаної
суми до витрат, оскільки вказані
документи не містять вказаної суми,
окрім того, як зазначалось вище, не
надавались на перевірку та під час
подачі заперечення на акт перевірки, а
тому відповідно до приписів п. 44.6 ст. 44
та п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу
України не можуть братись до уваги.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про порушення позивачем
п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України, що призвело до
безпідставного включення до складу
інших витрат за II квартал 2011 року
витрат в сумі 1 000 905 грн.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Апелянтами не було надано доказів на
підтвердження заявлених ними вимог, а
тому доводи апеляційних скарг
спростовуються вищевикладеним,
матеріалами справи та не відповідають
вимогам чинного законодавства.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів вважає, що постановлене у справі
рішення суду першої інстанції
ґрунтується на вірно встановлених
фактичних обставинах справи, яким дана
належна юридична оцінка, правильно
застосовані норми матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини, та
не допущено порушень матеріального і
процесуального закону, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи, доводи викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Група
Айсберг", Державної податкової
інспекції у м. Сумах залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 07.11.2013р. по
справі № 818/6203/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.Судді
Ральченко І.М. Рєзнікова С.С. Повний
текст ухвали виготовлений 03.03.2014 р.