Справа № 2а-1379/09
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/62457/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Заїка М.М., Штульман І.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 15.05.2009 та постанову
Апеляційного суду м. Києва від 07.06.2011 у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л
а:

У квітні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом про стягнення
недоплаченого підвищення до пенсії як
«дитині війни» відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за період з 01.01.2006 по час
звернення до суду.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 15.05.2009 позов
задоволено частково за період з 22.05.2008
по 31.12.2008, в задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду м. Києва
від 07.06.2011 скасовано рішення суду
першої інстанції в частині відмови в
задоволенні позову за період з 01.01.2009 по
27.04.2009 і в цій частині позовні вимоги
задоволено. В іншій частині рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

З такими рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій не погодилась
позивача, подала касаційну скаргу, в
якій покликається на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Просить скасувати
постановлені судами рішення та
зобов'язати відкрити апеляційне
провадження.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів та передбачених законом
підстав.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції, з чим погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
позивачу як дитині війни відповідно до
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» пенсія повинна
підвищуватись на 30% мінімальної пенсії
за віком встановленої на рівні
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність відповідно до
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
визнано неконституційними положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» в частині обмеження
розміру підвищення пенсії дітям війни
на 2008 рік.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено в зв'язку з пропуском
позивачем строку звернення до суду,
встановленого ст. 99 КАС України.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог за період з
01.01.2009 по 27.04.2009, апеляційний суд виходив
з того, що судом невірно визначено межі
позовних вимог.

З такими висновками судів першої та
апеляційної інстанцій колегія суддів
погоджується і вважає їх такими, що
відповідають нормам матеріального і
процесуального права та фактичним
обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній
скарзі висновки судів не спростовують
і є безпідставними, оскільки пенсія є
щомісячним платежем, про виплату його в
меншому розмірі, ніж передбачено
законом, та відповідно порушення своїх
прав позивач повинен був дізнатись
отримуючи пенсію за відповідний
місяць, а тому перебіг строку звернення
до суду з вимогами за кожен конкретний
місяць розпочинається у цьому місяці.

Також безпідставними є посилання
позивача на статтю 46 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», оскільки
положеннями даної статті передбачено
виплату пенсії за минулий час без
обмеження у часі лише в разі її
попереднього нарахування. Так як суми
належної позивачу як дитині війни
пенсії нараховані не були, то на спірні
правовідносини положення статті 46
зазначеного Закону також не
поширюється.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що при ухваленні
оскаржуваних рішень суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права, а тому касаційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Деснянського
районного суду м. Києва від 15.05.2009 та
постанову Апеляційного суду м. Києва
від 07.06.2011 у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.П. Стародуб

Судді
М.М. Заїка

І.В. Штульман