Справа № 2а/1270/1117/12
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2014 р. м.
Київ К/9991/53819/12

Колегія суддів Вищого
ад?міністративного суду Україн?и у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Іваненко Я.Л.,

розглянувши в поряд?ку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх
справ України, Управління Міністерства
внутрішніх справ України на Донецькій
залізниці, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Луганській області, третя
особа - Управління Міністерства
внутрішніх справ в Луганській області
про визнання незаконними та скасування
наказів, поновлення на посаді,
зобов'язання здійснити перерахунок та
доплату недоотриманих сум грошового
забезпечення, стягнення моральної
шкоди, касаційне провадження в якій
відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_3
на ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 липня 2012
року, -

в с т а н о в? и л а:

У січні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Міністерства
внутрішніх справ України, Управління
Міністерства внутрішніх справ України
на Донецькій залізниці, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Луганській області,
третя особа - Управління Міністерства
внутрішніх справ в Луганській області
про визнання незаконними та скасування
наказів, поновлення на посаді,
зобов'язання здійснити перерахунок та
доплату недоотриманих сум грошового
забезпечення, стягнення моральної
шкоди.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2012
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 липня 2012
року, позов ОСОБА_3 залишено без
розгляду.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судом попередньої інстанції
норм процесуального права ОСОБА_3
просить ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 27 липня 2012 року скасувати та
залишити в силі постанову суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій щодо правильності
застосування ними норм процесуального
права, колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Залишаючи без розгляду позовну заяву
ОСОБА_3 суд апеляційної інстанції
посилаючись на норми статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України виходив з того, що ОСОБА_3
пропустив строк звернення до суду з
позовом, оскільки мав знати про
оскаржувані ним накази в
серпні-вересні 2012 року, а саме з часу
переведення позивача до УМВС України в
Луганській області та призначення його
на іншу посаду.

Разом з тим, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на те, що вказані
висновки судів не можна вважати такими,
що ґрунтуються на нормах чинного
процесуального законодавства, з огляду
на наступне.

Статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлені
строки звернення до адміністративного
суду.

Згідно частини 1 цієї статті
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний визначено, що для
захисту прав, свобод та інтересів особи
цим Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

В пункті 13 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України "Про
практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ" від 06.03.2008 № 2
міститься роз'яснення про те, що при
розгляді спорів з приводу прийняття
громадян на публічну службу, її
проходження, звільнення з публічної
служби застосовуються строки
звернення до суду, встановлені
спеціальними законами. У разі коли ці
закони зазначені питання не
врегульовують, то з врахуванням
необхідності субсидіарного
застосування законів про працю суди
повинні виходити із строків звернення
до суду, визначених частиною першою
статті 233 Кодексу законів про працю
України. Тому громадянин може
звернутися із заявою про вирішення
спору в тримісячний строк із дня, коли
він дізнався або повинен був дізнатися
про порушення свого права, а у справах
про звільнення з публічної служби - у
місячний строк із дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 трудову книжку не отримував,
оскільки продовжує працювати на посаді
старшого оперуповноваженого відділу
УБНОН УМВС України в Луганській
області, а тому трудову книжку не
отримував, а з оскаржуваними наказами
від 10 серпня 2011 року та 12 вересня 2011
року ознайомлений був лише 18 січня 2013
року про що є відповідна відмітка на
копіях вказаних наказів, що містяться в
матеріалах справи (а.с. 7, 75 т. І).

Відмітка про ознайомлення з
оскаржуваним позивачем наказом від 09
вересня 2011 року в матеріалах справи
взагалі відсутня.

Інші докази про повідомлення ОСОБА_3
щодо прийняття оскаржуваних наказів
матеріали справи не містять.

Водночас з адміністративним з позовом
про скасування оскаржуваних наказів
ОСОБА_3 звернувся 31 січня 2012 року, тобто
в межах строку звернення встановленого
вищевказаними нормами законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанції і направлення
справи для продовження розгляду є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Враховуючи викладене, касаційна скарга
ОСОБА_3 підлягає частковому
задоволенню, а ухвала Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 27 липня 2012 року - скасуванню, а
справа направленню до суду апеляційної
інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суд?у від 27 липня 2012
року с?касувати, а справу направити до
суду апеляційної інстанції для
продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: