Справа № 629/4355/13-а
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 р.Справа № 629/4355/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бегунца А.О. , Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Лозівської міської ради Харківської
області на постанову Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області від 26.11.2013р. по справі №
629/4355/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Лозівської міської
ради Харківської області

про оскарження дій суб'єкта владних
повноважень,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернувся до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Лозівської міської ради Харківської
області ( далі - відповідач) в якому
просив визнати протиправною відмову
Управління праці та соціального
захисту населення Лозівської міської
ради Харківської області надати
соціальний захист відповідно до
покладених на нього завдань
забезпечення відповідно до
законодавств соціального захисту осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, зобов'язати
відповідача негайно поновити йому
соціальний захист відповідно до
покладених на нього завдань
забезпечення відповідно до
законодавства соціального захисту
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, зобов'язати
відповідача розрахувати та сплатити
відповідну заборгованість за 2012 - 2013
роки, яка виникла в результаті
протиправних дій УПСЗН, посилаючись на
те, що 02.04.2012 року обласна комісія з
визнання статусу осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
відповідно до Порядку видачі
посвідчень особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20.01.1997 року №51,
протиправно прийнято рішення про
початок процедури позбавлення його
статусу ліквідатора, для чого 29.10.20102
року відповідний протокол №37 був
переданий з матеріалами особової
справи до Комісії зі спірних питань
визначення статусу осіб, які брали
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС Міністерства
соціальної політики України. 27.12.2012
року Комісія зі спірних питань
визначення статусу осіб, які брали
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС Міністерства
соціальної політки України
протиправно прийняла рішення визнати
безпідставною видачу посвідчення
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС категорії 2(1)
ОСОБА_1 Згідно цього протоколу
посвідчення ліквідатора підлягало
вилученню Головним управлінням праці
та соціального захисту населення
Харківської обласної державної
адміністрації. 22.04.2013 року він отримав з
супровідним листом протокол №56 та
оскаржив вищезазначене рішення
комісії. 06.08.2013 року колегія суддів
Харківського окружного
адміністративного суду прийняла
постанову по справі, яка 30.08.2013 року
вступила в законну силу, якою частково
задовольнила позов ОСОБА_1 про
скасування протоколу №56 від 27.12.2012 року
в частині визнання безпідставною
видачу йому посвідчення.

Постановою Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 26.11.2013року
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Лозівської міської
ради Харківської області про
оскарження дій суб'єкта владних
повноважень - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Лозівської міської
ради Харківської області щодо
ненарахування та виплати ОСОБА_1
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік відповідно до ч.З ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Лозівської міської ради Харківської
області провести нарахування та
виплату ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік в сумі 4588 (чотири
тисячі п'ятсот вісімдесят вісім)
гривень.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог,
подав апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою відмовити позивачу
у задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного, на його думку, вирішення
спору судом першої інстанції.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були повідомлені належним
чином.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу згідно ч.4 ст. 196 КАС України та п.2
ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши постанову суду, дослідивши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було
встановлено та підтверджено у суді
апеляційної інстанції, що Рішенням
Лозівського міськрайонного суду
Харківської області від 18.08.1993 року по
справі №2-91, яке набрало законної сили
28.08.1993 року, встановлено факт участі в
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській атомній станції та
перебування в 30 кілометровій зоні з 19
по 31 липня 1986 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.41).

З протоколу №37 від 02.04.2012 року
вбачається, що обласною комісією з
визнання статусу осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
по м.Лозова, було прийняте рішення про
початок процедури позбавлення ОСОБА_1
статусу ліквідатора наслідків аварії
на ЧАЕС (а.с.6).

Відповідно до Витягу з протоколу №56
від 27.12.2012 року засідання Комісії зі
спірних питань визначення статусу
осіб, які брали участь у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
Міністерства соціальної політай
України, комісія прийняла рішення щодо
безпідставної видачі посвідчення
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС категорії 2(1)
ОСОБА_1, оскільки не підтверджено факт
виконання робіт у зоні відчуження.
Посвідчення ліквідатора підлягало
вилученню з повідомленням місцевих
органів виконавчої влади та місцевого
самоврядування (а.с.7).

06.08.2013 року ОСОБА_1 не погодившись з
рішенням комісії оскаржив його та
постановою Харківського окружного
адміністративного суду було скасовано
рішення Комісії зі спірних питань
визначення статусу осіб, які брали
участь у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС Міністерства
соціальної політики України в частині
визнання безпідставною видачу
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
категорії 2(1) ОСОБА_1, оформлене
протоколом №56 від 27.12.2012 року. Дана
постанова вступила в законну силу
30.08.2013 року (а.с.4-5).

Також, судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_1 відноситься до 1
категорії осіб, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
що підтверджується копією посвідчення
серії НОМЕР_1 та, відповідно до довідки
серії-10 ААБ №167533 має 3 групу
інвалідності, з зазначених підстав
позивач перебуває на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Лозівської міської
ради і користується правами та
пільгами, передбаченими Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (а.с.9,29).

У зв"язку з чим, позивачем заявлені
вимоги щодо стягнення невиплаченої
допомоги на оздоровлення за 2012-2013 роки
як інваліду 3-ї групи відповідно до
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов до висновку, що
право позивача на своєчасне
нарахування та отримання щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік було
порушене, оскільки відповідач мав
діяти у відповідності з приписами
діючої ст.48 Закону №796-ХЇЇ і
нараховувати та здійснювати позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення в
розмірі, передбаченому цим законом.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
№796-ХІІ.

Відповідно до ч.5,ч.7 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
громадянам за місцем їх проживання
органами соціального захисту
населення. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік" №
3491-VI, який набрав чинності 19 червня 2011
року.

Конституційний суд України рішенням
від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 дійшов
висновку, що пункт 4 розділу VII
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» встановлює механізм реалізації
положень Закону України « Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не суперечить статті 75,
пункту 3 частини 1 статті 85, статті 95
Конституції України.

У відповідності до п.3. Прикінцевих
положеннях Закону України від 22 грудня
2011 року № 4282-УІ «Про державний бюджет
України на 2012 рік» установити, що у 2012
році норми і положення статей 20, 21, 22, 23,
30, 31, 37, 39, 48. 50, 51, 52 та 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (796-12)
(Відомості Верховної Ради України, 1992
р., № 13, ст.178 із наступними змінами),
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25 січня 2012 року № З-рп/2012 визначено,
що Кабінет Міністрів України регулює
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України. Суди під час вирішення
справ про соціальний захист громадян
керуються, зокрема, принципом
законності. Цей принцип передбачає
застосування судами законів України, а
також нормативно-правових актів
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, в
тому числі нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, виданих у
межах його компетенції, на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Статтею 3 Прикінцевих Положень Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2012 рік" визначено: "Установити, що у
2012 році норми і положення статей
20,21,22,23,30,31,37,39,48,50,51,52 та 54 "Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік».

Статтею 4 Прикінцевих Положень Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2013рік" визначено: "Установити, що у
2013 році норми і положення статей
20,21,22,23,30,31,37,39,48,50,51,52 та 54 "Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік".

На виконання делегованих повноважень
Кабінет Міністрів України 23.11.2011 року
прийняв постанову №1210 «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
відповідно до п.2 якої зобов'язано
Пенсійний фонд України забезпечити
здійснення перерахунку пенсій,
призначених особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
до набрання чинності цією постановою,
за матеріалами пенсійних справ.
Зазначеною постановою Кабінетом
Міністрів України не встановлено
порядок і розмірі виплати допомоги на
оздоровлення відповідно до ст.48 Закону
№ 796.

Таким чином, виходячи з системного
аналізу наведених положень
нормативно-правових актів, що
регламентують спірні правовідносини,
колегія суддів, що на теперішній час
при вирішенні спорів вказаної
категорії за 2012-2013 роки, слід
застосовувати розміри заробітних плат,
які були встановлені Законами України
про Державний бюджет на цей рік,
оскільки обмежень щодо розмірів
виплат, передбачених ст.48 Закону №796 не
було.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно листа Управління праці та
соціального захисту населення
Лозівської міської ради від 11.10.2013 року
№5314 позивачу було відмовлено у виплаті
допомоги на оздоровлення за 2012-2013 роки
(а.с.3). Розмір мінімальної заробітної
плати на час виплати (січень 2013 року)
складав 1147 гривень, в такому разі
позивачу як інваліду 3-ї групи
відповідач повинен був сплатити 1147 х 4 =
4588 грн. за 2013 рік.

Враховуючи викладене, колегія суддів
зазначає, що позивач являється
інвалідом 3 групи щодо якого
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з наслідками впливу
іонізуючих та інших факторів внаслідок
виконання робіт по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, тобто є
особою, яка постраждала внаслідок
чорнобильської катастрофи і
віднесений до 1 категорії, в розумінні
Закону України «Про статус і
соціальний захист осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», суд вважає, що на нього
повністю розповсюджуються всі пільги
та соціальні гарантії, передбачені
Законом України «Про статус і
соціальний захист осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», у тому числі й право на
щорічну допомогу на оздоровлення, як
передбачено частиною 3 статті 48
зазначеного Закону.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на вищезазначене, постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального права,
у відповідності до вимог норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає, що підстав для її
скасування немає.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.
Оскільки відповідач оскаржував
постанову суду першої інстанції лише в
частині задоволення позовних вимог,
колегія суддів не вбачає підстав для
надання правової оцінки рішенню суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенню позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Лозівської міської ради Харківської
області залишити без задоволення.

Постанову Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 26.11.2013р.
по справі № 629/4355/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Калиновський
В.А.Судді Бегунц А.О. Бенедик А.П.