Справа № 826/18152/13-а
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого суддіПетрика
І.Й.СуддівБабенка К.А., Ключковича
В.Ю.,При секретарі судового
засіданняВаляєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кайдзен
Капітал» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кайдзен
Капітал» до Центрального
територіального департаменту
Національної комісії з цінних паперів
та фондового ринку України про
скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кайдзен Капітал»
(далі - позивач) пред'явило позов до
Центрального територіального
департаменту Національної комісії з
цінних паперів та фондового ринку
України, в якому просить скасувати та
визнати незаконними Постанови про
накладання санкції за правопорушення
від 16.10.2013р. №19-ЦД-1-Т-л; №20-ЦД-1-Т-л;
№21-ЦД-1-Т-л; №22-ЦД-1-Т-л. 5; №23-ЦД-1-Т-л;
№24-ЦД-1-Т-л; скасувати та визнати
незаконною Вимогу щодо усунення
порушень законодавства щодо
запобігання та протидії легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму від 16.10.2013р. №06-ЦД-1-Т-л;
скасувати та визнати незаконною Вимогу
щодо усунення порушень законодавства
щодо запобігання та протидії
легалізації (відмиванню) доходів,
одержаних злочинним шляхом, або
фінансуванню тероризму від 16.10.2013р.
№07-ЦД-1-Т-л; скасувати та визнати
незаконною Вимогу щодо усунення
порушень законодавства щодо
запобігання та протидії легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму від 16.10.2013р. №08-ЦД-1-Т-л;
скасувати та визнати незаконною Вимогу
щодо усунення порушень законодавства
щодо запобігання та протидії
легалізації (відмиванню) доходів,
одержаних злочинним шляхом, або
фінансуванню тероризму від 16.10.2013р.
№09-ЦД-1-Т-л; стягнути з Відповідача на
користь Позивача завдану матеріальну
шкоду у розмірі 10 200.00 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
грудня 2013 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким позовні вимоги задовольнити. В
обґрунтування апеляційної скарги
апелянт вказує, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, судове
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Центральним територіальним
департаментом Національної комісії з
цінних паперів та фондового ринку у
період з 26 липня 2013 року по 16 вересня 2013
року було проведено планову перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
запобігання та протидії легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансування
тероризму Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кайдзен Капітал».

Під час проведення перевірки ТОВ
«Кайдзен Капітал» робочою групою
Центрального територіального
департаменту НКЦПФР встановлено ряд
порушень Закону України «Про
запобігання та протидію легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму», а саме: порушення пункту ч.1
ст. 6, п.3, п.4, п.5, п.6, п.26 ч.2 ст.6, Закону
України «Про запобігання та протидію
легалізації (відмиванню) доходів,
одержаних злочинним шляхом або
фінансуванню тероризму». За
результатами перевірки були винесенні
постанови.

Не погоджуючись з постановами
відповідача, позивач звернувся із
вказаним позовом до суду з вимогою їх
скасування.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, беручи до уваги ту
обставину, що обґрунтованість та
законність прийняття рішень
відповідачем суду доведена, суд першої
інстанції дійшов висновку про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої
інстанції колегія суддів може
погодитись із огляду на наступне.

Частиною 1 ст.14 Закону України «Про
запобігання та протидію легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму» від 28 листопада 2002 року №
249-IV визначено, що Державне регулювання
і нагляд у сфері запобігання та
протидії легалізації (відмиванню)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансуванню тероризму
здійснюються щодо: банків, платіжних
організацій та членів платіжних
систем, що є банківськими установами, -
Національним банком України; фондових
бірж, компаній з управління активами та
інших професійних учасників ринку
цінних паперів (крім банків) -
Національною комісією з цінних паперів
та фондового ринку.

Враховуючи, що позивач є професійним
учасником ринку цінних паперів, то
відповідно він, як суб'єкт первинного
фінансового моніторингу, несе
відповідальність за здійснення
фінансового моніторингу відносно
своїх клієнтів.

Пунктами 1, 4 ч. 2 ст.14 Закону № 249-IV
визначено, що зазначені у частині
першій цієї статті суб'єкти державного
фінансового моніторингу зобов'язані:
здійснювати нагляд у сфері запобігання
та протидії легалізації (відмиванню)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансуванню тероризму за
діяльністю відповідних суб'єктів
первинного фінансового моніторингу,
зокрема шляхом проведення планових та
позапланових перевірок, у тому числі
виїзних; вимагати від суб'єктів
первинного фінансового моніторингу
виконання вимог законодавства, що
регулює відносини у сфері запобігання
та протидії легалізації (відмиванню)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансуванню тероризму, а в разі
виявлення порушень вимог
законодавства вживати заходів,
передбачених законом.

Відповідно до вимог пункту 24 частини 2
статті 6 Закону № 249-IV суб'єкт
первинного фінансового моніторингу
зобов'язаний з'ясовувати мету та
характер майбутніх ділових відносин з
клієнтами.

Згідно вимог пункту 2 розділу IV
Положення про здійснення фінансового
моніторингу професійними учасниками
ринку цінних паперів», затвердженого
рішенням Комісії від 19.07.2012р. №995,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 08.08.2012р. за №1346/21658,
зазначено, зокрема, що відомості щодо
мети та характеру ділових відносин
отримуються шляхом письмового
опитування клієнта (уповноваженого
представника, в разі якщо клієнтом є
юридична особа).

Щодо винесення постанови від 16 жовтня
2013 року №19-ЦД-Т-л про накладення
санкцій за правопорушення, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ст.6 Закону України
«Про запобігання та протидію
легалізації (відмиванню) доходів,
одержаних злочинним шляхом або
фінансуванню тероризму» - Суб'єкт
первинного фінансового моніторингу з
урахуванням вимог законодавства,
нормативно-правових актів
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері запобігання і
протидії легалізації (відмиванню)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансуванню тероризму, та інших
суб'єктів державного фінансового
моніторингу встановлює правила,
розробляє програми проведення
фінансового моніторингу та призначає
працівника, відповідального за його
проведення, крім спеціально визначених
суб'єктів первинного фінансового
моніторингу, які провадять свою
діяльність одноособово, без утворення
юридичної особи, та осіб, зазначених у
підпункті "ґ" пункту 8 частини другої
статті 5 цього Закону.

Пунктом 8 розділу ІІІ Положення №995
встановлено вичерпний перелік вимог
щодо правил проведення фінансового
моніторингу, які Позивач повинен
розробити самостійно.

Вимоги Положення №995 не передбачають
наявність у Правилах проведення
фінансового моніторингу посилання на
інформацію у інтернет-ресурсах,
зовнішніх електронних носіях, які не
являються роздрукованою частиною
правил, оскільки правила
затверджуються підписом керівника
Позивача та печаткою товариства.
Керівник не може засвідчувати підписом
достовірність інших джерел, розміщених
іншими особами на інтернет-ресурсах,
віддалених електронних носіях,
наявність та збереження яких не
передбачено нормативно-правовими
актами Комісії, а може затверджувати
лише ті правила, які існують у
паперовому вигляду як цілісний
документ та які позивач встановив
самостійно (додаток 1).

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується із висновком суду
першої інстанції, що позивач не виконав
вимоги п.1 ст.6 Закону України «Про
запобігання та протидію легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом або фінансуванню
тероризму», до нього було правомірно
застосовано штрафну санкцію.

Крім того, у зв'язку з тим, що на момент
розгляду справи позивач самостійно не
усунув правопорушення, у відношенні
позивача 16 жовтня 2013 року було винесено
Вимогу №06-ЦД-1-Т-л стосовно усунення
порушень законодавства щодо
запобігання та протидії легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансування
терроризму, а тому, позовні вимоги в
даній частині не підлягають
задоволенню.

В частині позовних вимог щодо
порушення пункту 4 частини 2 статті 6
Закону України «Про запобігання та
протидію легалізації (відмиванню)
доходів, одержаних злочинним шляхом
або фінансуванню тероризму» полягає у
тому, що при здійсненні ідентифікації
та вивчення клієнтів ПАТ
«Сіам-Капітал» та ТОВ «АВТОБОРТРАНС» -
суб'єкт первинного фінансового
моніторингу (позивач) не забезпечив у
своїй діяльності управління ризиками
щодо легалізації (відмивання) доходів,
одержаних злочинним шляхом, або
фінансування тероризму, а саме, Суб'єкт
первинного фінансового моніторингу не
визначив рівень ризику клієнтів.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 2
статті 6 Закону України «Про
запобігання та протидію легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму», суб'єкт первинного
фінансового моніторингу зобов'язаний:
забезпечувати у своїй діяльності
управління ризиками щодо легалізації
(відмивання) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансування
тероризму та розробляти критерії
ризиків.

Згідно вимог абзацу 2 пункту 5
«Критеріїв ризику легалізації
(відмивання) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансування
тероризму», затвердженого Наказом
Державного комітету фінансового
моніторингу України від 03.08.2010 № 126 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 11 жовтня 2010 р. №
909/18204 (далі - Наказ №126), зазначено:
уперше рівень ризику визначається та
фіксується суб'єктом під час
встановлення ділових відносин з
клієнтом. У разі якщо клієнт підпадає
хоча б під один із цих Критеріїв ризику,
рівень ризику такого клієнта не може
визначатися як "низький".

Правилами проведення фінансового
моніторингу в Товаристві з обмеженою
відповідальністю «Кайдзен Капітал»,
які затверджені директором товариства
у пункті 10 на сторінці 9 (додаток 2)
визначено критерії ризику та порядок
оцінки ризику проведення клієнтами
фінансових операцій. У абзаці 4
підпункту 10.2 Позивач зазначив, що «В
процесі обслуговування клієнтів
постійно проводиться оцінка рівня
ризику клієнтів відповідним
працівником установи, який проводить
ідентифікацію та вивчення клієнта або
безпосередньо забезпечує проведення
фінансової операції за участю клієнтів
та проводить їх аналіз на
відповідність характеру діяльності та
фінансовому стану клієнта, та у разі
зміни рівня ризику клієнта це
фіксується в опитувальниках (додаток 1
та 2 до Правил), які передаються на
розгляд відповідальному працівнику.
При цьому, заповнення опитувальника є
обов'язковим у повному обсязі,
вибіркове заповнення окремих розділів
правилами позивача не передбачено.

Позивач розробив опитувальники, які
містяться у правилах проведення
фінансового моніторингу як Додаток 1
(додаток 3) та Додаток 2 (додаток 4) до
Правил. Додаток 2 розроблений для
опитування фізичних осіб, а тому в
даному випадку не розглядається та не
буде взятий до уваги. Додаток 1
розроблений для юридичних осіб і
заповнюється при опитуванні юридичних
осіб. Даний додаток складається з
чотирьох сторінок, з яких 3-4 сторінки
заповнюються працівником фінансового
моніторингу.

Відповідачем під час проведення
перевірки встановлено, що при
заповненні опитувальника ПАТ
«Сіам-Капітал», який заповнений 31.10.2012
року (додаток 5) відсутня ст.3-4
опитувальника, яку заповнює працівник
фінансової установи та не визначений
рівень ризику клієнта. При заповненні
опитувальника ТОВ «АВТОБОРТРАНС»
(додаток 6) який заповнений 28.02.2012 року
на ст.3-4 опитувальника, яку заповнює
працівник фінансової установи та не
визначений рівень ризику клієнта.

Норма абзацу 3 пункту 5 «Критеріїв
ризику легалізації (відмивання)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансування тероризму визначає,
що встановлений щодо клієнта рівень
ризику переглядається суб'єктом не
рідше одного разу на рік.

Таким чином, даним положенням
визначено максимальний проміжок часу
при якому переглядається рівень
ризиків клієнтів. Даний проміжок часу
діє у випадку, якщо клієнтом не
здійснюються дії, які вказують на
критерії ризику. При цьому, якщо в
процесі діяльності виявляються ознаки
критеріїв ризику, встановлений рівень
ризику повинен переглядатися за
необхідністю а не один раз на рік.

Отже, судом встановлено та не
спростовується сторонами, що під час
проведення перевірки Товариства було
виявлено порушення пункту 4 частини 2
Закону № 249-IV, а саме суб'єкт первинного
фінансового моніторингу не підвищував
рівень ризику клієнта за наявності
ознак, а тому колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги в даній
частині не підлягають задоволенню.

Щодо порушення п.26 ч.2 ст.6 Закону № 249-IV
у відношенні позивача 16 жовтня 2013 року
винесено постанову №21-ЦД-Т-л про
накладення санкцій за правопорушення,
колегія суддів зазначає наступне.

Порушення полягає у тому, що під час
аналізу документів по ідентифікації
клієнтів ТОВ «Українське гарантійне
Агенство», ПВІФНВЗТ «Преміум» ТОВ «КУА
«Сіам-Інвест», ТОВ «Інсайт Ессет
Менеджмент», ТОВ «Сіам-Капітал», ПАТ
«Сіам-Капітал», ВЗНПІФ «Дивіденд А»,
ПАТ «Європейський газовий Банк», ТОВ
«Інсайт-Консалтинг», ТОВ Аффінаж», ТОВ
«Джанні Люкс Рітейл» - суб'єкт
первинного фінансового моніторингу
(позивач) не з'ясував відомості про
фінансовий стан цих клієнтів.

Пунктом 26 частини 2 статті 6 Закону №
249-IV визначено, що суб'єкт первинного
фінансового моніторингу зобов'язаний
«проводити аналіз відповідності
фінансових операцій, що проводяться
клієнтом, наявній інформації про зміст
його діяльності та фінансовий стан».

Згідно вимог пункту 12 розділу IV
Положення про здійснення фінансового
моніторингу професійними учасниками
ринку цінних паперів», суб'єкт
первинного фінансового моніторингу
постійно проводить аналіз
відповідності фінансових операцій, що
проводяться клієнтом, наявній
інформації про зміст його діяльності
та фінансовий стан. Документи про
фінансовий стан клієнта зберігаються
разом з документами по ідентифікації.

Документи, які підтверджують
проведення аналізу відповідності
фінансових операцій, що проводяться
клієнтом, наявній інформації про зміст
його діяльності та фінансовий стан в
суб'єкта відсутні.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про порушення позивачем
пункту 26 частини 2 статті 6 Закону № 249-IV
.

Щодо порушення п.3 ч.2 ст.6 Закону України
«Про запобігання та протидію
легалізації (відмиванню) доходів,
одержаних злочинним шляхом або
фінансуванню тероризму» у відношенні
позивача 16 жовтня 2013 року винесено
постанову №22-ЦД-Т-л про накладення
санкцій за правопорушення.

Порушення полягає у тому, що суб'єкт
первинного фінансового моніторингу не
виявив фінансову операцію що підлягає
фінансовому моніторингу, проведену на
підставі договору від 21.12.2012 року
№БВ12/2112-2 (додаток 7).

Пунктом 3 частини 2 статті 6 Закону № 249-IV
визначено, що суб'єкт первинного
фінансового моніторингу зобов'язаний
«забезпечувати виявлення фінансових
операцій, що підлягають фінансовому
моніторингу, до початку, у процесі, в
день виникнення підозр, після їх
проведення або при спробі їх
проведення чи після відмови клієнта
від їх проведення»

Частиною 1 ст.15 Закону № 249-IV визначено,
що «Фінансова операція підлягає
обов'язковому фінансовому моніторингу
у разі, якщо сума, на яку вона
проводиться, дорівнює чи перевищує 150000
гривень (для суб'єктів господарювання,
які проводять азартні ігри, - 13000
гривень) або дорівнює чи перевищує суму
в іноземній валюті, еквівалентній 150000
гривень (для суб'єктів господарювання,
які проводять азартні ігри, - 13000
гривень), та має одну або більше ознак
перелічених у вказаній статті.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, що
між ТОВ «Компанія з управління
активами «СІАМ-Інвест» в інтересах
Пайового венчурного інвестиційного
фонду недиверсифікованого виду
закритого типу «Преміум» в особі ТОВ
«Кайдзен Капітал» (Продавець), з одного
боку, та ТОВ «ІНСАЙТ ЕССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ»,
з іншого боку, було укладено Договір
купівлі-продажу цінних паперів від
21.12.2012 року №БВ12/2112-2 (надалі по тексту
Договір №БВ12/2112-2).

Згідно Договору №БВ12/2112-2 в якості
оплати за договором в розрахунок
виступав вексель з бланковим
індосаментом. Загальна договірна
вартість цінних паперів складає 30 000 000
(тридцять мільйонів) гривень.

Договір №БВ12/2112-2 містить дві
обов'язкові ознаки для здійснення
фінансового моніторингу, а саме: сума,
на яку проводиться угода, перевищує 150000
гривень (сума договору 30 000 000 грн.) та
проводиться фінансова операція з
векселями з бланковим індосаментом або
індосаментом на пред'явника, а отже,
Позивач зобов'язаний був виявити
фінансову операцію за Договором
купівлі-продажу цінних паперів від
№БВ12/2112-2.

Позивач - суб'єкт первинного
фінансового моніторингу не виявив
фінансову операцію що підлягає
фінансовому моніторингу, проведену на
підставі Договору №БВ12/2112-2, чим було
порушено пункту 3 частини 2 статті 6
Закону № 249-IV.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.6 Закону № 249-IV на
позивача покладено обов'язок
забезпечувати реєстрацію фінансових
операцій, що підлягають фінансовому
моніторингу, не пізніше наступного
робочого дня з дати їх виявлення.
Позивач зобов'язаний був забезпечити
реєстрацію фінансової операції за
Договором №БВ12/2112-2.

Оскільки, дана фінансова операція
позивачем не була зареєстрована,
останній порушив вимоги п.5 ч.2 ст.6
Закону № 249-IV, за що Уповноваженою
особою Комісії було винесено Постанову
№23-ЦД-1-Т-л.

Відповідно до п.п. а) п.6 ч.2 ст.6 Закону №
249-IV на позивача покладено обов'язок
повідомляти Спеціально уповноважений
орган про фінансові операції, що
підлягають обов'язковому фінансовому
моніторингу, - протягом трьох робочих
днів з дня їх реєстрації або спроби їх
проведення.

Позивач зобов'язаний був повідомляти
спеціально уповноважений орган про
фінансову операцію, що підлягають
обов'язковому фінансовому моніторингу
протягом трьох робочих днів з дня їх
реєстрації або спроби їх проведення за
Договором купівлі-продажу цінних
паперів №БВ12/2112-2.

Оскільки, про дану фінансову операцію
позивачем не було повідомлено
Спеціально уповноважений орган, що в
свою чергу призвело до порушення
вимоги п.п. а) п.6 ч.2 ст.6 Закону № 249-IV, і
як наслідок винесено Постанову
№24-ЦД-1-Т-л.

Аналогічна позиція викладена в Ухвалі
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.11.2013 у
справі 826/12965/13-а.

В частині позовних вимог щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача завдану матеріальну шкоду у
розмірі 10 200,00 грн., колегія суддів
зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач добровільно сплатив штрафні
санкції відповідно до постанов про
накладення санкцій за правопорушення
№19-ЦД-1-Т-л, №20-ЦД-1-Т-л, №21-ЦД-1-Т-л,
№22-ЦД-1-Т-л, №23-ЦД-1-Т-л, №24-ЦД-1-Т-л від 16
жовтня 2013 року та виконав вимоги щодо
усунення порушень законодавства
№06-ЦД-1-Т-л, №07-ЦД-1-Т-л, №08-ЦД-1-Т-л,
№09-ЦД-1-Т-л від 16 жовтня 2013 року, що
підтверджується платіжними
дорученнями.

Відповідач зазначає, що Центральний
територіальний департамент НКЦПФР не
здійснював примусових заходів щодо
стягнення штрафних санкцій. Рішення
про сплату штрафних санкцій є
добровільним і прийнятим позивачем в
односторонньому порядку. Штрафні
санкції сплачені на користь Державного
бюджету України, а не на користь
Відповідача, а тому, матеріальна шкода
позивачу не завдавалась зі сторони
відповідача.

За даних обставин можна стверджувати
про повернення коштів, які сплачені до
Державного бюджету України у випадку
якщо такі санкції сплачені помилково
або сума сплачених санкцій є надмірною.

Процедура повернення коштів, помилково
або надміру зарахованих до державного
та місцевих бюджетів, а саме: податків,
зборів (обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджету, коштів від повернення
до бюджетів бюджетних позичок,
фінансової допомоги, наданої на
поворотній основі, та кредитів, у тому
числі залучених державою або під
державні гарантії визначена «Порядком
повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до державного та
місцевих бюджетів», затвердженим
наказом Державного казначейства
України від 10 грудня 2002 року №226,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 25 грудня 2002 року за № 1000/7288 (у
редакції наказу Державного
казначейства України від 29 травня 2008
року №181).

В матеріалах справи відсутні докази
того, що позивач звертався до
відповідача з заявами про повернення
надмірно сплачених коштів або
помилково перерахованих.

Аналогічна позиція викладена в
Постановах Вищого адміністративного
суду України, від 29 січня 2013 року по
справі № К/9991/13221/12, від 17 травня 2012 року
у справі № К/9991/10274/11, Ухвалі ВАСУ від 05
березня 2013 року № К/9991/71082/12, Постанові
Київського апеляційного
адміністративного суду від 09 квітня 2013
року у справі № 2а-9572/12/2670.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. З
огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, то
колегія суддів апеляційної інстанції
підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кайдзен
Капітал» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 23
грудня 2013 року залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 23 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
в порядку ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Петрик І.Й.

Судді:
Бабенко К.А.

Ключкович В.Ю.

.

Головуючий суддя
Петрик І.Й.

Судді:
Бабенко К.А

Ключкович В.Ю.