Справа № 821/3356/13-а
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/3356/13-а

Категорія: 8.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Бездрабко О.І. Судова колегія Одеського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федусика А.Г.,

суддів - Градовського Ю.М. та
Кравченко К.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Південна Біопаливна
Компанія" на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 18
вересня 2013 року по справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Південна
Біопаливна Компанія" до Державної
податкової інспекції у м.Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Південна Біопаливна
Компанія" (далі ТОВ) звернулось до суду
з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
м.Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області (далі
ДПІ) про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 08 липня 2013
року за №, яким позивачу
збільшено грошові зобов'язання з
податку на додану вартість (далі ПДВ) на
150000,00 грн., у тому числі за основним
платежем на 100000,00 грн. та за штрафними
санкціями на 50000,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог
зазначалося, що відповідно до
Податкового кодексу України (далі ПК
України) головними умовами для
формування податкового кредиту
платника ПДВ є наявність належним
чином складеної податкової накладної
та використання придбаних за цією
податковою накладною товарів (робіт,
послуг) в оподатковуваних операціях в
межах власної господарської
діяльності платника податків, а
оскільки всі зазначені вимоги для
формування податкового кредиту
підприємством виконані, то у
відповідача відсутні правові підстави
для донарахування грошових зобов'язань
з ПДВ.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року в задоволенні позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, ТОВ
подало апеляційну скаргу, в якій
зазначається, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
в період з 19 червня 2013 року по 20 червня
2013 року посадовою особою відповідача
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ТОВ з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на прибуток за
період 2013 рік та з ПДВ за період
березень 2013 року, поданих ТОВ по
взаємовідносинам з постачальником ПП
«Тайс-Ойл» за березень 2013 року.

За результатами проведеної перевірки
складено акт від 25 червня 2013 року за
№3019/22.4/37354036, яким встановлено
порушення п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК
України, внаслідок чого було завищено
податковий кредит, що призвело до
заниження суми ПДВ за березень 2013 року,
яка підлягає сплаті в бюджет, на
загальну суму 100000,00 грн..

На підставі акту перевірки та в зв'язку
з виявленими порушеннями ДПІ винесено
податкове повідомлення-рішення від 08
липня 2013 року за №, яким позивачу
збільшено грошові зобов'язання з ПДВ на
150000,00 грн., у тому числі за основним
платежем на 100000,00 грн. та за штрафними
санкціями на 50000,00 грн..

Прийняття вказаного податкового
повідомлення-рішення та збільшення
грошового зобов'язання з ПДВ і стало
підставою для звернення ТОВ з позовом
до суду.

Вирішуючи справу та відмовляючи в
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що за
результатами дослідження наданих
позивачем до матеріалів справи
первинних документів не встановлено
реального здійснення господарських
операцій між позивачем та ПП "Тайс-Ойл"
щодо виконання останнім демонтажних та
ремонтно-будівельних робіт на
замовлення позивача, що є підставою для
визнання відсутності прав у позивача
для формування податкового кредиту на
підставі отриманих від ПП "Тайс-Ойл"
первинних документів, оскільки вони не
можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками з огляду на наступне.

Так, згідно п.198.1. ст.198 ПК України право
на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з, зокрема,
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг, отримання
послуг, наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України.

Згідно п.198.3. ст.198 ПК України податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з, на ряду з іншим, придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.6. ст.198 ПК України визначено,
що не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено, що
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Стосовно спірних правовідносин такими
первинними документами можуть бути:
договори, акти виконаних робіт,
податкові накладні, платіжні доручення
та інші матеріали, які підтверджують
реальність та фактичність правочинів,
укладених позивачем з контрагентом.

На підтвердження здійснення
господарських операцій з ПП "Тайс-Ойл"
позивачем надано договір на виконання
робіт від 31 жовтня 2012 року за №3, акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 31 березня 2013 року за № 29, 30, 31,
податкові накладні від 31 березня 2013
року за № 29, 30, 31.

Згідно п.1 договору від 31 жовтня 2012 року
за №3 передбачено, що виконавець (ПП
"Тайс-Ойл") приймає на себе зобов'язання
провести наступні види робіт: демонтаж
технологічних трубопроводів БРУ,
демонтаж дефлегматора F=100 кв.м,
ремонтно-будівельні роботи. Термін
виконання робіт становить 60
календарних днів з моменту підписання
договору.

В обґрунтування необхідності
укладення вказаного договору позивач
посилався на те, що відповідно до
укладеного ним з ДП "Укрспирт" договору
№665 від 12 вересня 2012 року ТОВ прийняло
на себе обов'язок у 60-денний строк з
моменту підписання цього договору
виконати роботи по забезпеченню
організації виробництва оксигенату
моторного палива на ДП "Барський
спиртовий комбінат", і на виконання цих
обов'язків уклало фактично договір
субпідряду з ПП "Тайс-Ойл" на виконання
частини робіт.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що за договором №3 між ТОВ
та ПП "Тайс-Ойл" лише 31 березня 2013 року
був затверджений кошторис на виконання
частини робіт за цим договором та в той
же день складено акти виконання усіх
робіт за цим договором, в той час як усі
роботи за договором №665 від 12 вересня
2012 року між ТОВ та ДП "Укрспирт" були
завершені до 25 грудня 2012 року, що
підтверджується актом наданих послуг
на загальну суму 4429479,50 грн. та
відповідними податковими накладними
на цю суму та іншими письмовими
доказами (т.1 а.с.36-41, 71-83, 84-250, т.2 а.с.1-11,
62-63).

В ході розгляду справи представники
позивача не надали суду належного
обґрунтування зв'язку договору з ПП
"Тайс-Ойл" від 31 жовтня 2012 року за №3 з
правовідносинами ТОВ з ДП "Укрспирт", а
також належного обґрунтування
розрахунку ремонтно-будівельних робіт
за вказаним договором саме на суму 600000
грн..

Крім цього, відповідно до п.201.1 ст.201 ПК
України у податковій накладній
зазначаються в окремих рядках
обов'язкові реквізити, зокрема, опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг. Однак, з податкових
накладних від 31 березня 2013 року за № 29,
30, 31 вбачається, що наведені вимоги
дотримані не були, зокрема, в накладній
за №31 у рядку 3 (опис (номенклатура)
товарів/послуг та їх кількість, обсяг)
зазначено лише "ремонтно-будівельні
роботи", без уточнень та розширеного
роз'яснення щодо виду, характеру та
кількості таких наданих послуг та
виконаних робіт. Крім того, зазначення
вартості наданих робіт та послуг
цілими числами (180000 грн., 240000 грн., 180000
грн.) без розрядів одиниць, десятків,
сотень також не було будь-яким чином
обґрунтовано позивачем, зокрема, з
урахуванням галузевої специфіки та
характеру наданих послуг, а також в
зв'язку з специфічними матеріалами, які
могли бути використані для виконання
робіт.

При цьому судом апеляційної інстанції
було запропоновано позивачу надати
детальний розрахунок матеріалів та
засобів із зазначенням ціни та
кількості, які використовувались при
виконання робіт, проте ТОВ з невідомих
причин цього зроблено не було.

Крім того, колегія суддів вважає, що для
підтвердження фактичного здійснення
господарської операції підприємством
повинно бути надано, на ряду з іншим,
документи, що підтверджують наявність
ділової мети у діях платників податку
та реальність зміни майнового стану
суб'єктів господарювання. Такими,
документами можуть бути платіжні
доручення, виписки з банківських
рахунків контрагентів, які
підтверджують оплату виконаних робіт
та інші матеріали, однак, відповідних
наведених доказів надано не було.

Також, ТОВ в апеляційній скарзі
зазначалось, що ПП "Тайс-Ойл" мало
можливість виконати демонтаж
технологічних трубопроводів БРУ,
демонтаж дефлегматора F=100 кв.м та
ремонтно-будівельні роботи навіть при
наявності в штаті 2 працівників,
оскільки в договорі на виконання робіт
відсутня заборона на залучення ПП
"Тайс-Ойл" третіх осіб для виконання
договору від 31 жовтня 2012 року за № 3.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з наведеними доводами,
оскільки в матеріалах справи відсутні,
а ПП "Тайс-Ойл" не надано жодних доказів,
що підтверджують укладання ПП
"Тайс-Ойл" договорів з іншими
підрядниками на виконання робіт,
зазначених в п.1.1 договору від 31 жовтня
2012 року за № 3. Крім того, вищевказані
доводи ТОВ спростовуються п.8.2
договору, згідно якого жодна зі сторін
не має права на передачу обов'язків по
цьому договору третій стороні без
письмової згоди другої сторони, яка
(згода) в матеріалах справи відсутня.

А тому, враховуючи всю сукупність
доказів та наявних матеріалів колегія
суддів приходить до думки про
обґрунтованість висновків суду першої
інстанції щодо відсутності реального
здійснення господарських операцій між
позивачем та ПП "Тайс-Ойл" щодо
виконання демонтажних та
ремонтно-будівельних робіт, що, в свою
чергу, є підставою для визнання
відсутності прав у позивача для
формування податкового кредиту на
підставі отриманих від ПП "Тайс-Ойл"
податкових накладних та відмови в
задоволенні позовних вимог.

Отже, постанова суду першої інстанції
викладена достатньо повно, висновки
обґрунтовані з посиланням на конкретні
норми Законів України та відповідають
чинному законодавству.

Доводи ДПІ викладені у апеляційній
скарзі за змістом ідентичні наданим до
адміністративного позову
запереченням, зазначених висновків
суду не спростовують, оскільки
ґрунтуються на невірному трактуванні
норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Південна
Біопаливна Компанія" - залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 18
вересня 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: А.Г. Федусик Суддя:
Суддя: К.В. Кравченко Ю.М. Градовський