Справа № 810/6874/13-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/6874/13-а Головуючий
у 1-й інстанції: Шевченко А.В.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

04 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О.,
за участю секретаря судового засідання
Міщенко Ю.М., представника позивача
Джулая Г.В., представника відповідача
Юрченко М.Ю., розглянувши у відкритому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Київської митниці Міндоходів на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 16.01.2014 року
у справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Текссол-С» до
Київської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Київській області про визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 16.01.2014 року
позов задоволено частково.

Відповідач в апеляційній скарзі
просить суд скасувати постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 16.01.2014 року,
оскільки вважає, що судом порушено
норми матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача та
пояснення представників сторін,
розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу та заперечення на
неї, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Текссол-С» на
виконання умов зовнішньоекономічного
контракту від 12.10.2012 № 1012/12, укладеного
між позивачем та «DAWOOD EXPORTS (PVT)»
(Пакистан), здійснювало поставку на
митну територію України товару
«тканина полікотон (p/с) змішана, з
вмістом штапельних волокон поліестеру
52% та бавовни 48%, полотняного
переплетення вибивна, поверхнева
щільність 116 г/м2, завширшки 220 см, без
покриття, без просочення, виробник «DAWOOD
EXPORTS (PVT)» (Пакистан), заявленого за МД
від 13.09.2013 № 125110000/2013/338004 в митному
режимі імпорт на умовах поставки FOB.

До митного оформлення позивачем подано
наступні документи: контракт №1012/12 від
12.10.2012 та доповнення до контракту від
03.07.2013; комерційний інвойс № DE/INV/3075/13
від 10.07.2013 (на суму 88 355,40 доларів США);
залізнодорожна накладна № 0675902 (в гр. 20
міститься постання на документи, які
слідували з товаром, зокрема,
комерційний інвойс № DE/INV/30 75/13 від
10.07.2013); рахунок на оплату транспортних
послуг № 20136401 (на суму 3450 США з них 1850
дол. США Крачі - Клайпеда та 1600 дол. США
Клайпеда - Київ); прайс -лист від
виробника щодо цін на товари протягом
Травня-Серпня 2013; калькуляція від
виробника товару (з посиланням на номер
інвойса та контракту); сертифікат
країни походження товару форми А (в
графі 10 міститься посилання на номер
інвойса № DE/INV/3075/13 від 10.07.2013 );
сертифікат країни походження
невизначеної форми (в графі «Description of
goods» міститься посилання на номер
інвойса № DE/INV/3075/13 від 10.07.2013);
експертний висновок Київської
торгово-промислової палати №
4-563;копія експортної декларації країни
відправлення; пакувальний лист;
декларація митної вартості від 13.09.2013;
залізнодорожна накладна № 2410601;
рахунок-фактура щодо транспортних
витрат від 21.08.2013.

Під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів посадовими особами
митного органу декларанту було
поставлено вимогу про надання
додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів. Перелік необхідних
документів було зазначено в
електронному повідомленні від 16.09.2013, а
саме: виписка з бухгалтерської
документації; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експор

Позивач надав додаткові документи, які
були розглянуті та взяті до уваги
органом доходів і зборів, але не стали
підставою для підтвердження заявленої
митної вартості товару, оскільки
містять розбіжності та не
підтверджують числових значень митної
вартості товару:

- у прайс-листі та калькуляції
виробника вартість товару визначена за
метр погонний, в той час як в інвойсі,
наданому до митного оформлення,
вартість вказана за кг ваги нетто;

- наданий експертний висновок щодо
оцінки товару Київської
торгово-промислової палати від 30.09.2013 №
Ц-563 містить розбіжності, а саме: дата
сертифіката про походження та дата
митної декларації країни відправлення
не відповідають, наданим документам
митного оформлення;

- числові значення, визначені
експертом КТПП на умовах поставки FОВ -
Кагасhi (3,4 доларів США/кг), не
відповідають числовим значенням,
заявленим декларантом до митного
оформлення (3,27 доларів CША/кг) на таких
самих умовах поставки;

- оцінка експертом КТПП здійснена на
стокову тканину із використанням
джерел по стоковому товару, що не
відповідає товару, заявленому
декларантом до митного оформлення та
випущеного у вільний обіг за МД від
23.09.2013 № 125110000/2013/338727;

- товариством не надано специфікацію,
зазначену в пункті 5
зовнішньоекономічного контракту на
поставку від 12.10.2012 № 1012/12;

- сума попередньої оплати за
платіжними дорученнями від 01.07.2013 та
від 11.07.2013 не відповідає сумі за
інвойсами від 03.07.2013 № DE/INV/3070/13 та від
10.07.2013 № DE/INV/3070/15, а також пункту 3
додатка № 1 до контракту від 12.10.2012 №
1012/12. Отже, дані платіжні доручення
неможливо ідентифікувати з оцінюваним
товаром.

20.09.2013 № 125110000/2013/010218/2 відповідачем -
Київською митницею Міндоходів було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів, що надійшли на
адресу позивача.

Позивач на підставі частини сьомої
статті 55 Митного кодексу України,
здійснив заходи щодо випуску товару у
вільний обіг під фінансову гарантію
заявленого до митного оформлення за МД
від 13.09.2013 № 125110000/2013/338004. Випуск товарів
здійснювався за МД від 23.09.2013 №
25110000/2013/338727 (сума фінансовою гарантії
по ПДВ складала - 112 407, 14 гривень).

Відповідно до вимог частини восьмої
статті 55 Митного кодексу України,
протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати органу доходів і зборів
додаткові документи для підтвердження
заявленої ним митної вартості товарів,
що декларуються.

Позивачем Київській митниці
Міндоходів разом із відповідною заявою
№ 3009/2013 від 30.09.2013 (вх. № 6849/06.1-45 від
30.09.2013) було надано наступні додаткові
документи: документ Всесвітньої митної
організації, членом якої є і Україна
«Керівництво розвитку та використання
національної бази даних щодо
визначення вартості у якості засобу
визначення ризиків» та його переклад;
копія листа-пояснення від виробника
товару з перекладом; попередня митна
декларація, по якій було здійснено
розмитнення аналогічного товару від
10.09.2013 № 125110000/2013/337775.

Позивач зазначив, що відповідь на
звернення № 3009/2013 від 30.09.2013 (вх. №
6849/06.1-45 від 30.09.2013) не отримав та
повторно звернувся до відповідача -
Київської митниці Міндоходів із заявою
від 23.10.2013 № 2410/13/1(вх. № 8366/06.1-45 від
23.10.2013) щодо надання додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості товарів.

До заяви позивача від 23.10.2013 № 2410/13/1(вх.
№ 8366/06.1-45 від 23.10.2013) були додані
наступні документи: калькуляція від
виробника товару від 10.07.2013; прайс-лист
від виробника; експертний висновок
Київської торгово-промислової Палати
№ Ц-563; експортна декларація країни
відправлення № UBL 1130073 від 10.07.2013;
каталог виробника; платіжне доручення
№ 1335 від 11.07.2013; платіжне доручення
№ 1297 від 01.07.2013; платіжне доручення №
1437 від 22.08.2013; податкова накладна № 157
від 02.09.2013;податкова накладна № 158 від
10.09.2013; видаткова накладна № ТЕК-00151 від
10.09.2013; видаткова накладна № ТЕК-00150 від
02.09.2013; довіреність № 11/2013 від 10.09.2013;
довіреність № 51/2013 від 02.09.2013.

29.10.2013 Київська митниця Міндоходів
повідомила позивача засобами
поштового зв'язку, що Київською
митницею Міндоходів за попереднім
зверненням позивача в установлений
законодавством термін додаткові
документи були розглянуті та надана
відповідь від 04.10.2013 року № 6.1-45/2/15-3320.

Позивач стверджує, що відповіді на
звернення № 3009/2013 від 30.09.2013 (вх. №
6849/06.1-45 від 30.09.2013) не отримував, і
обставини, викладені у відповіді від
04.10.2013 року № 6.1-45/2/15-3320 йому не відомі.

Відповідач не надав доказів отримання
позивачем відповіді на звернення
відповідно до заяви № 3009/2013 від 30.09.2013
(вх. № 6849/06.1-45 від 30.09.2013), натомість
відповідач наполягав на тому, що таку
відповідь було направлено на адресу
позивача.

Позивач, вважаючи прийняті
відповідачем рішення неправомірними,
подав позов до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов дійшов висновку про те, що спірні
рішення про коригування митної
вартості і картка відмови у прийнятті
митної декларації прийняті
безпідставно і підлягають скасуванню.
Водночас що стосується визнання суми
податку на додану вартість як такого,
що надміру сплачений до бюджету, суд
першої інстанції зауважив, що оскільки
відповідачем не приймалися рішення
щодо повернення позивачу надмірно
сплачених сум митних платежів, то
позовні вимоги в цій частині є
передчасними.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Статтею 49 МК України встановлено, що
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 51 МК України митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу (ч. 1); митна
вартість товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу (ч.
2).

Статтею 57 глави 9 МК України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(ч. 2 ). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу (ч. 3). Застосуванню
другорядних методів передує процедура
консультацій між митним органом та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій митний орган та декларант
можуть здійснити обмін наявною у
кожного з них інформацією за умови
додержання вимог щодо її
конфіденційності (ч. 4).

Метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), закріплено в статті 58 МК
України.

Відповідно до частини 4 статті 58 МК
України митною вартістю товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту, є
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за товари, якщо вони
продаються на експорт в Україну,
скоригована в разі потреби з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті.

Відповідно до частини 5 статті 58 МК
України ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті, - це загальна сума
всіх платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Статтею 54 МК України встановлено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості (ч. 1).
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині 1 статті 58 цього Кодексу (ч. 2).

Як визначено у частині 3 статті 54 МК
України, за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень ст. 55 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 55 МК України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього
Кодексу, виявлено, що заявлено неповні
та/або недостовірні відомості про
митну вартість товарів, у т.ч. невірно
визначено митну вартість товарів.

Згідно із частиною 6 статті 54 МК України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах 2-4 ст. 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Відповідно до вимог частини восьмої
статті 55 Митного кодексу України,
протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати органу доходів і зборів
додаткові документи для підтвердження
заявленої ним митної вартості товарів,
що декларуються.

Методичними рекомендаціями щодо
роботи посадових осіб митних органів з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
при здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затвердженими наказом
Державної митної служби України від
13.07.2012 № 362, визначено, що при здійсненні
контролю правильності визначення
митної вартості посадові особи, що
здійснюють такий контроль,
застосовують положення Методичних
рекомендацій з метою аналізу,
виявлення та оцінки ризиків щодо
заявлення декларантом або
уповноваженою ним особою неповних
та/або недостовірних відомостей про
митну вартість товарів, у тому числі
невірному визначенні митної вартості
товарів. Робота з аналізу, виявлення та
оцінки ризиків може включати інші
заходи, передбачені законодавством
України з питань державної митної
справи. Робота посадових осіб з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
здійснюється шляхом: вивчення
характеристик товарів, які впливають
на рівень їх митної вартості; вивчення
маршруту транспортування товарів та
перевірки достовірності декларування
витрат на транспортування до митного
кордону України; перевірки
включення/невключення складових
митної вартості, в тому числі на
підставі наявної у митного органу
інформації щодо наявності таких
складових митної вартості (результати
документальних перевірок, відповіді на
запити для встановлення автентичності
тощо); порівняння рівня заявленої
митної вартості товарів з наявною у
митного органу інформацією про рівень
цін на такі товари або вартість прямих
витрат на їх виробництво, у тому числі
сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів; порівняння рівня
заявленої митної вартості товарів з
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено;
перевірки наявності взаємозв'язку
продавця та покупця; перевірки
інформації, наданої декларантом або
уповноваженою особою, при продажу
товарів між пов'язаними особами, щодо
наближеності митної вартості товарів,
визначеної основним методом до однієї
з операцій, які наведені у частині
вісімнадцятій статті 58 Кодексу;
перевірки особливостей формування
вартості окремих видів товарів
відповідно до розділу 3 Методичних
рекомендацій; перевірки наявності
знижок/нарахувань з/до ціни оцінюваних
товарів; перевірки наявності продажу
оцінюваних товарів на експорт в
Україну; перевірки наявності ознак
підробки документів, які підтверджують
митну вартість товарів; перевірки
наявності розбіжностей у документах,
які підтверджують митну вартість
товарів; перевірки наявності прийнятих
іншими митними органами рішень про
коригування митної вартості товарів,
що ввозились на виконання того ж
зовнішньоекономічного договору
(контракту) або документа, який його
замінює, що і оцінювані товари.

Відповідно до розділу 5 Методичних
рекомендацій, під час робіт з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків
використовуються, зокрема, такі
джерела інформації: спеціалізовані
програмно-інформаційні комплекси
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби України;
інформація, отримана від Держмитслужби
України, про ціни на товари та/або
сировину, матеріали, комплектуючі, які
входять до складу товарів; інформація,
отримана від митних органів іноземних
держав за результатами перевірки
автентичності документів, які
подавалися під час митного контролю та
митного оформлення товару; висновки
про якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, що мають відповідні
повноваження згідно із законодавством;
інформація, отримана в мережі Інтернет
(офіційні сайти виробників товарів,
прайс-листи інтернет-магазинів тощо).

Як вбачається з матеріалів справи,
митницею під час здійснення контролю
за правильністю визначення митної
вартості товару були перевірені
документи, подані для митного
оформлення, але після перевірки
відповідності заявленої митної
вартості ціновій інформації ЄАІС ДМСУ
було з'ясовано, що митна вартість
заявленого товару, відрізняється від
цінової інформації ЄАІС ДМСУ.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що оскільки заявлена митна
вартість товару відрізнялася від
цінової інформації ЄАІС ДМСУ, а подані
декларантом документи не дали
можливості підтвердити рівень
заявленої митної вартості товарів,
митний орган при витребуванні
додаткових документів діяв у межах та
спосіб, передбачений чинним
законодавством України.

Проте, слід зауважити, що декларант при
поданні додаткових документів має
право на декларування заявленої митної
вартості, якщо підтвердиться при
розгляді таких додаткових документів
правомірність формування такої
вартості.

Згідно зі статтею 361 Митного кодексу
України з метою запобігання,
прогнозування і виявлення порушень
законодавства України з питань
державної митної справи органи доходів
і зборів застосовують систему
управління ризиками для визначення
товарів, транспортних засобів,
документів і осіб, які підлягають
митному контролю, форм митного
контролю, що застосовуються до таких
товарів, транспортних засобів,
документів і осіб, а також обсягу
митного контролю.

Орган доходів і зборів при здійсненні
митного контролю, у тому числі й з
питань контролю правильності
визначення митної вартості, має діяти у
спосіб, визначений Митним кодексом
України, а відомості, які містяться в
автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками, мають лише
допоміжний інформаційний характер при
прийнятті органом доходів і зборів
відповідних рішень.

Водночас автоматизована система
аналізу та управління ризиками з
об'єктивних причин не може містити
усієї інформації, що стосується
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності, товарів і умов їх продажу,
тому такі дані не можуть мати більше
значення, ніж надані декларантом
первинні документи про товар.

У свою чергу, при наданні декларантом
пакету документів, визначених у статті
53 Митного кодексу України, факт
недостатності інформації, яка б
підтверджувала заявлену митну
вартість за ціною договору органу, який
здійснює митне оформлення і пропуск
товару на територію Україні слід
обґрунтувати і підтвердити
відповідними доказами.

Аналізуючи подані позивачем документи
органу доходів і зборів, суд
апеляційної інстанції враховує таке.

Київською митницею Міндоходів в
апеляційній скарзі зазначено, що у
прайс-листі та калькуляції виробника
вартість товару визначена за метр
погонний, в той час як в інвойсі,
наданому до митного оформлення,
вартість вказана за кг ваги нетто.

Судом встановлено, що в інвойсі №
DE/INV/3075/13 від 10.07.2013 було зазначено
кількість товару як в кілограмах (27 020),
так і в погонних метрах (106 337) та ціна
товару складає 88 355, 40 доларів США.

З огляду на відповідні відомості: 88 355, 40
доларів США (ціна товару) / 106 337 погонних
метрів = 0, 83 долара США за погонний метр.

Отже, ціна за погонний метр даної
товарної позиції співпадає з ціною
товару, зазначеною в прайс-листі та
калькуляції виробника.

Щодо заяви апелянта про наявність
розбіжностей в експертному висновку №
Ц-563, суд апеляційної інстанції
зазначає наступне.

Київською митницею Міндоходів
зазначено, що дата сертифіката про
походження товару та дата митної
декларації країни відправлення не
відповідають наданим документам до
митного оформлення.

Судом встановлено, що документи на
експертизу надавались позивачем на
партії товару, що поставлявся за
інвойсами № DE/INV/3070/13 від 03.07.2013 та №
DE/INV/3075/13 від 10.07.2013.

Водночас сертифікат про походження
товару відповідно до частини другої
статті 53 Митного кодексу України, не є
тим документом, що підтверджує
заявлену митну вартість товару, а тому
розбіжність/або помилка експерта щодо
дати сертифікату про походження
товарів не має юридичного значення для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів.

При цьому, судом встановлено, що
експертом допущена механічна помилка у
висновку, оскільки позивач на
дослідження експерту надавав
експортну декларацію країни
відправлення № UBL 1130068 від 03.07.2013.

Щодо числового значення в експертному
висновку № Ц-563 ціни товару, то в ньому
зазначена як контрактна вартість
товару, яка досліджувалась по
документам (зокрема, згідно інвойсів на
кожну партію товару), так і ціна товару
ринкового діапазону (3,40 доларів США за
кг).

Таким чином, вказаним експертним
висновком підтверджується відсутність
факту заниження ціни партії товару.

Водночас щодо неможливості
ідентифікувати суму платежу згідно
платіжних доручень від 01.07.2013 № 1297 та
від 11.07.2013 № 1335, від 22.08.2013 № 1437, суд
апеляційної інстанції зазначає
наступне.

Законом України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті» передбачено положення, згідно
яких визначено порядок проведення
розрахунків під час, зокрема,
здійснення імпортної операції. На
виконання положень відповідного
закону, Національним банком України
прийнято постанову «Про затвердження
Інструкції про порядок здійснення
контролю за експортними, імпортними
операціями» .

Пунктами 1.12, 3.3 «Про затвердження
Інструкції про порядок здійснення
контролю за експортними, імпортними
операціями» № 136 від 24.03.1999 передбачено,
що підставою для зняття банком з
контролю експортної, імпортної
операцій резидента за умови надання
останнім документів, що необхідні
банку для здійснення контролю за
своєчасністю розрахунків за
експортними, імпортними операціями
цього резидента, крім підстав,
передбачених іншими розділами цієї
Інструкції, може бути: письмове
повідомлення митного органу,
засвідчене підписом керівника (його
заступника); копія МД (типу ІМ-40
«Імпорт», ІМ-41 «Реімпорт», ІМ-72 «Магазин
безмитної торгівлі», ІМ-75 «Відмова на
користь держави», ІМ-76 «Знищення або
руйнування»), засвідчена в
установленому законодавством України
порядку, надана на письмовий запит
резидента (якщо немає інформації про
зазначену МД у реєстрі МД.

Банк знімає з контролю операцію
резидента в разі імпорту товару з
увезенням його на територію України
після: отримання інформації про цю
операцію в реєстрі МД (типу ІМ-40
«Імпорт», ІМ-41 «Реімпорт», ІМ-72 «Магазин
безмитної торгівлі», ІМ-75 «Відмова на
користь держави», ІМ-76 «Знищення або
руйнування») - якщо для митного
оформлення продукції використовується
МД; пред'явлення резидентом документа
(крім МД), який використовується для
митного оформлення продукції, - якщо
для митного оформлення продукції не
використовується МД; пред'явлення
резидентом документа, який згідно з
умовами договору засвідчує виконання
нерезидентом робіт, надання послуг,
передавання прав інтелектуальної
власності та інших немайнових прав,
призначених для продажу (оплатної
передачі), - в інших випадках.

Відповідно до п. 3.3 «Про затвердження
Інструкції про порядок здійснення
контролю за експортними, імпортними
операціями» № 136 від 24.03.1999 додатковою
підставою для зняття операції з
контролю, крім реєстру МД, є, зокрема,
письмове повідомлення іншого банку,
якому митний орган надіслав інформацію
про цю операцію резидента, про
отримання такого реєстру, засвідчене
підписом відповідальної особи і
відбитком печатки банку (у
повідомленні зазначаються номер і дата
реєстру, уся наявна в реєстрі
інформація про операцію резидента, а
також вартість продукції в тій частині,
у якій відомості передаються іншому
банку). Таке повідомлення надається: на
письмовий запит такого резидента або
банку (з письмового дозволу резидента)
лише банку, який зазначений у запиті
резидента або якому резидент дозволив
цей запит; письмове повідомлення
митного органу, засвідчене підписом
його керівника (заступника керівника),
а також засвідчена в установленому
законодавством України порядку копія
МД, що отримані на письмовий запит
резидента (для операцій, контроль за
якими здійснюється згідно з пунктом 3.7
цього розділу) (пункт 3.3 Інструкції).

Таким чином, з урахуванням наведених
норм, вбачається, що неможливо
задекларувати недостовірну вартість
товару, а тому неможливість
ідентифікувати суму платежу згідно
платіжних доручень від 01.07.2013 № 1297 та
від 11.07.2013 № 1335, від 22.08.2013 № 1437, не
вказує на порушення вищезазначених
норм законодавства.

Таким чином, з урахуванням наведених
обставин, суд апеляційної інстанції
вважає, що надані додаткові позивачем
документи повністю підтверджують
заявлену митну вартість та базуються
на об'єктивних, документально
підтверджених даних.

Разом з тим, вирішуючи питання про
наявність обґрунтованих підстав для
застосування органом доходів і зборів
саме резервного методу визначення
митної вартості товару, суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне звернути увагу на позицію
Верховного Суду України при вирішенні
такого виду спорів.

Зокрема, в постановах № 21-222а11 від 21
листопада 2011 року, № 21-138а12 від 5 червня
2012 року, № 21-439а13 від 17 грудня 2013 року,
Верховний Суд України вказав на те, що у
разі незгоди митного органу із митною
вартістю імпортованого товару,
останній відповідно до вимог статті 266
МК зобов'язаний провести процедуру
консультацій, у ході яких мав би дійти
висновків щодо застосування того чи
іншого методу визначення митної
вартості товарів, при цьому кожний
наступний метод застосовується у разі
неможливості застосування
попереднього із наведенням
відповідних аргументів.

Як вбачається з матеріалів справи,
окрім необґрунтованої відмови в
митному оформленні товару за заявленою
декларантом митною вартістю
відповідач не провів обов'язкових в
цьому випадку згідно з частиною 4
статті 57 МК України попередніх
консультацій з декларантом.

Таким чином, на підставі викладеного,
суд апеляційної інстанції вважає, що
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що визначення
відповідачем позивачу митної вартості
за резервним методом є протиправним,
при наявній можливості для
застосування методу визначення митної
вартості за методами щодо ідентичних
чи аналогічних товарів. Водночас суд
апеляційної інстанції вважає
правильним висновок суду першої
інстанції щодо відмови у вимозі про
визнання сплаченого податку на додану
вартість у сумі 112 407,14 грн як такого, що
надміру сплачений, з тих підстав, що
позивач не звертався з офіційною
заявою до відповідача з таким
проханням.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160,195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці
Міндоходів залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 16.01.2014 року
- без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з дня складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлений 06.03.2014
року.

.

Головуючий суддя
Межевич М.В.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.