Справа № 812/661/14
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 березня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/661/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Свергун І.О.,

за участі секретаря - Северіної А.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Саричевої
Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луганська
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції Луганської області про
визнання протиправним та скасування
рішення від 08.01.2014 № 9752696,

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції Луганської області, в якому
позивач просить визнати протиправним
та скасувати рішення відповідача від 08
січня 2014 року № 9752696 про відмову в
державній реєстрації права власності
на 1/2 частку нежитлового приміщення,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1. В
обґрунтування заявлених вимог позивач
посилається, що для реєстрації права
власності він надав відповідачу
документи, що відповідають вимогам
законодавства, зокрема, нотаріально
посвідчений договір дарування 1/2
частини нежитлового приміщення від
01.03.1998, який раніше був зареєстрований в
БТІ за нормами діючого на той час
законодавства, тобто, жодних
невідповідностей вимогам закону цей
документ не має. Таким чином, рішення
відповідача є протиправним та підлягає
скасуванню.

У судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в
судовому засіданні заперечував проти
позову з наступних підстав. Оскарженим
рішенням позивачу було відмовлено в
державній реєстрації права власності
на 1/2 частку нежитлового приміщення,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
оскільки подані документи не
відповідають вимогам та не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують. Із
поданих документів не можливо
встановити точну технічну
характеристику ОНМ. Загальна площа
об'єкта в правовстановлюючому
документі складає 286,0 кв. м та не
відповідає загальній площі об'єкта,
вказаній у довідці МКП БТІ від 19.12.2013 №
296177, яка складає 373,3 кв. м. Дозвільних
документів на проведення
реконструкції, про прийняття об'єкта до
експлуатації, визначення майнових
часток між співвласниками до заяви не
було додано. Тому відповідач вважає
своє рішення правомірним та просить
відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст. 69-72 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд дійшов
наступного.

Судом установлено, що за договором
дарування від 01.09.1998 ОСОБА_1 прийняв у
дар від ОСОБА_3 1/2 частину нежитлового
приміщення АДРЕСА_1, яке складається з
нежитлового приміщення А-2 загальною
площею 288,0 кв. м (арк. справи 5).

З метою реєстрації права власності на
вказане нерухоме майно позивач
звернувся до відповідача з відповідною
заявою (арк. справи 22).

Згідно з рішенням державного
реєстратора від 27.12.2013 № 9616482 було
зупинено розгляд заяви позивача про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень у зв'язку з відсутністю в
повному обсязі документів, необхідних
для державної реєстрації прав та їх
обтяжень (арк. справи 44).

Рішенням державного реєстратора від
08.01.2014 № 9752696 відмовлено в державний
реєстрації права власності на 1/2 частку
нежитлового приміщення, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1, оскільки подані
документи не відповідають вимогам та
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують. Із
поданих документів не можливо
встановити точну технічну
характеристику ОНМ. Загальна площа
об'єкта в правовстановлюючому
документі складає 286,0 кв. м та не
відповідає загальній площі об'єкта,
вказаній у довідці МКП БТІ від 19.12.2013 №
296177, яка складає 373,3 кв. м. Дозвільних
документів на проведення
реконструкції, про прийняття об'єкта до
експлуатації, визначення майнових
часток між співвласниками до заяви не
додано (арк. справи 46).

Позивач вважає таке рішення
протиправним і таким, що порушує його
законні права та інтереси, за захистом
яких звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з
наступного.

Спірні правовідносини врегульовано
нормами Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004
року № 1952-IV, Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 року № 703, чинного на момент
виникнення спірних правовідносин.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації, врегульовано
нормами Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004
року № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV), який
спрямований на забезпечення визнання
та захисту державою цих прав, створення
умов для функціонування ринку
нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 2
Закону № 1952-IV державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно (далі -
державна реєстрація прав) - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно (далі - Державний реєстр
прав) - єдина державна інформаційна
система, що містить відомості про права
на нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно з частиною першою статті 3
Закону № 1952-IV державна реєстрація прав
є обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно (пункт 1 частини 1 статті 4 Закону
№ 1952-IV).

Відповідно до статті 19 Закону № 1952-IV
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: договорів, укладених у
порядку, встановленому законом;
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; свідоцтв про право
власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; рішень
судів, що набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Орган державної реєстрації прав
проводить державну реєстрацію прав та
їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації (пункт 1 частини 1 статті 8
Закону № 1952-IV).

Частиною третьою статті 17 Закону № 1952-IV
визначено, що документи, що
встановлюють виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і подаються для державної
реєстрації прав, повинні відповідати
вимогам, встановленим цим Законом та
іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 22 Закону № 1952-IV у
разі якщо документи для державної
реєстрації прав та їх обтяжень подано
не в повному обсязі, передбаченому
нормативно-правовими актами, державний
реєстратор у строк, встановлений
частинами п'ятою, сьомою і восьмою
статті 15 цього Закону для розгляду
заявлених прав, приймає рішення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень і
письмово повідомляє про це заявника.

Якщо заявник протягом п'яти робочих
днів після отримання письмового
повідомлення виконав вимоги
державного реєстратора, загальний
строк розгляду заявленого права
продовжується з урахуванням часу, що
минув до його зупинення.

У разі невиконання зазначених вимог
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень.

У частині 1 статті 24 Закону № 1952-IV
визначено вичерпний перелік правових
підстав для відмови у державній
реєстрації прав. Так, серед іншого, у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

За наявності підстав для відмови
в державній реєстрації державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень (частина 2 статті 24 Закону №
1952-IV).

Як слідує з тексту договору
дарування від 01.09.1998, загальна площа 1/2
частини нежитлового приміщення
АДРЕСА_1 складає 288 кв. м. Згідно з
довідкою від 19.12.2013 № 296177, виданою
Міським комунальним підприємством
бюро технічної інвентаризації,
загальна площа нежитлового приміщення
за адресою: АДРЕСА_1, складає 373,3 кв. м., 1/2
частина зареєстрована за ОСОБА_1 (арк.
справи 45).

Позивач у судовому засіданні
пояснив, що ним було добудовано
приміщення, у зв'язку з чим загальна
площа приміщення збільшилася.

Відповідно до статті 5 Закону № 1952-IV у
Державному реєстрі прав реєструються
речові права та їх обтяження на
земельні ділянки, а також на об'єкти
нерухомого майна, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких
неможливе без їх знецінення та зміни
призначення, а саме: підприємства як
єдині майнові комплекси, житлові
будинки, будівлі, споруди (їх окремі
частини), квартири, житлові та
нежитлові приміщення.

Якщо законодавством передбачено
прийняття в експлуатацію об'єкта
нерухомого майна, державна реєстрація
прав на такий об'єкт проводиться після
прийняття його в експлуатацію в
установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 46 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 року № 703, для
проведення державної реєстрації прав з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у зв'язку з набуттям
права власності на новозбудовані чи
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна заявник, крім документів, що
зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього
Порядку, подає органові державної
реєстрації прав:

- документ, що посвідчує речове право на
земельну ділянку (крім випадків
реконструкції квартири, житлового або
нежитлового приміщення);

- витяг з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку (у разі,
коли в документі, що посвідчує речове
право на земельну ділянку, відсутні
відомості про її кадастровий номер);

- документ, що зазначений у пункті 27
цього Порядку та підтверджує право
власності на об'єкт нерухомого майна,
розташований на земельній ділянці (у
разі проведення державної реєстрації
прав з видачею свідоцтва про право
власності на нерухоме майно у зв'язку з
набуттям права власності на
реконструйований об'єкт нерухомого
майна);

- документ, що відповідно до вимог
законодавства засвідчує прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта;

- документ, що підтверджує присвоєння
об'єкту нерухомого майна адреси.

У разі коли державна реєстрація прав з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно проводиться на
реконструйований об'єкт нерухомого
майна, що до проведення реконструкції
належав на праві спільної власності,
заявник, крім документів, що зазначені
в цьому пункті, подає органові
державної реєстрації прав письмову
згоду всіх співвласників об'єкта
нерухомого майна щодо проведення його
реконструкції. Якщо розмір відповідних
часток у праві спільної власності
змінився у зв'язку з проведенням
реконструкції об'єкта нерухомого
майна, заявник подає органові
державної реєстрації прав письмову
заяву співвласників про розподіл
часток у спільній власності на
реконструйований об'єкт нерухомого
майна.

У разі коли державна реєстрація прав з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно проводиться на
новозбудований або реконструйований
об'єкт нерухомого майна, будівництво
якого здійснювалося двома і більше
особами, заявник, крім документів, що
зазначені в цьому пункті, подає
органові державної реєстрації прав
документ, яким визначено окрему
частину об'єкта нерухомого майна, що
набувається у власність кожною з таких
осіб, або письмову заяву даних осіб про
розподіл часток у спільній власності
на новозбудований або
реконструйований об'єкт нерухомого
майна у зв'язку з набуттям права
спільної власності на такий об'єкт.

У разі коли державна реєстрація прав з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно проводиться на
новозбудований або реконструйований
об'єкт нерухомого майна, будівництво
якого здійснювалося у результаті
спільної діяльності, заявник, крім
документів, що зазначені в цьому
пункті, подає органові державної
реєстрації прав договір про спільну
діяльність або договір простого
товариства.

Всупереч зазначених положень ОСОБА_1 до
заяви не було додано дозвільних
документів на проведення
реконструкції, про прийняття об'єкта до
експлуатації, визначення майнових
часток між співвласниками.

За таких обставин суд вважає, що при
прийнятті рішення від 08.01.2014 № 9752696
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що встановлені
законом, оскільки подані позивачем
документи не відповідають
установленим вимогам та не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують, що є
підставою для відмови у проведенні
державної реєстрації прав та їх
обтяжень відповідно до частини 1 статті
24 Закону № 1952-IV.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач у судовому засіданні
довів правомірність оскарженого
рішення, натомість вимоги позивача не
знайшли свого обґрунтування, у зв'язку
з чим суд робить висновок про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати позивачу не
відшкодовуються.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції Луганської області про
визнання протиправним та скасування
рішення від 08.01.2014 № 9752696 відмовити
повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 06
березня 2014 року.

Суддя
І.О. Свергун