Справа № 826/7023/13-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Мєзєнцева Є.І., Файдюка
В.В.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу політичної партії
«УДАР» (Український Демократичний
Альянс за Реформи) Віталія Кличка на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
політичної партії «УДАР» (Український
Демократичний Альянс за Реформи)
Віталія Кличка, народного депутата
України Геращенко Ірини Володимирівни
до першого заступника Голови Верховної
Ради України ІV скликання, треті особи:
Верховна Рада України, народний
депутат України Мартинюк Адам Іванович
про визнання протиправними дій та
бездіяльності, -

В С Т А Н О В И В :

Політична партія «УДАР» (Український
Демократичний Альянс за Реформи)
Віталія Кличка, народний депутат
України Геращенко І.В. (далі - позивачі)
звернулися до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою до першого заступника
Голови Верховної Ради України ІV
скликання (далі - відповідач), треті
особи: Верховна Рада України, народний
депутат України Мартинюк А.І. про
визнання протиправними дії
головуючого - першого заступника
Голови Верховної Ради України VI
скликання під час розгляду проекту
Закону про всеукраїнський референдум
(№ 6278) (що набув статусу Закону № 5475-VI)
на ранковому пленарному засіданні
одинадцятої сесії Верховної ради
України 6 листопада 2012 року щодо
проведення пленарного засідання не у
відповідності до вимог Конституції
України та законів України, визнання
протиправними дії головуючого -
першого заступника Голови Верховної
Ради України VI скликання під час
розгляду проекту Закону про
всеукраїнський референдум (№ 6278) (що
набув статусу Закону № 5475-VI) на
ранковому пленарному засіданні
одинадцятої сесії Верховної Ради
України 6 листопада 2012 року щодо
організації голосування народних
депутатів України, визнання
протиправними дії головуючого -
першого заступника Голови Верховної
Ради України VI скликання під час
розгляду проекту Закону про
всеукраїнський референдум (№ 6278) (що
набув статусу Закону №5475-VІ) на
ранковому пленарному засіданні
одинадцятої сесії Верховної Ради
України 6 листопада 2012 року щодо
організації розгляду питання в умовах
неповноважного засідання Верховної
Ради України, визнання протиправною
бездіяльність головуючого - першого
заступника Голови Верховної Ради
України VI скликання під час розгляду
проекту Закону про всеукраїнський
референдум (№ 6278) (що набув статусу
Закону № 5475-VІ) на ранковому пленарному
засіданні одинадцятої сесії Верховної
Ради України 6 листопада 2012 року, яка
виявилася в умисному ухиленні від
організації розгляду питань у
відповідності до норм Регламенту,
визнання протиправною бездіяльність
головуючого - першого заступника
Голови Верховної Ради України VI
скликання під час розгляду проекту
Закону про всеукраїнський референдум
(№ 6278) (що набув статусу Закону № 5475-VІ)
на ранковому пленарному засіданні
одинадцятої сесії Верховної Ради
України 6 листопада 2012 року щодо
незабезпечення роботи Верховної Ради
України як колегіального
представницького органу, повноваження
якого здійснюються спільною
діяльністю народних депутатів України,
визнання протиправною бездіяльність
головуючого - першого заступника
Голови Верховної Ради України VI
скликання на ранковому пленарному
засіданні одинадцятої сесії Верховної
Ради України 6 листопада 2012 року щодо
незабезпечення права законодавчої
ініціативи народних депутатів України
під час розгляду та прийняття Закону
України «Про всеукраїнський
референдум» № 5475-VI у відповідності до
встановленої регламентом процедури.

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 23 грудня 2013
року в задоволенні адміністративного
позову відмовив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, політична партія «УДАР»
(Український Демократичний Альянс за
Реформи) Віталія Кличка подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 грудня 2013 року та постановити нову
про задоволення адміністративного
позову. На думку апелянта, зазначену
постанову суду прийнято з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, Постановами Верховної Ради
України від 03 червня 2010 року № 2311-VI та
від 10 липня 2010 року №2484-VI прийнятий за
основу проект Закону України про
всеукраїнський референдум (реєстр №
6278), поданий народним депутатом України
Шпеновим Д.Ю., доручено Комітету
Верховної Ради України з питань
державного будівництва та місцевого
самоврядування доопрацювати
зазначений законопроект з урахуванням
зауважень і пропозицій суб'єктів права
законодавчої ініціативи та внести його
на розгляд Верховної Ради України у
другому читанні.

06 листопада 2012 року відбулося ранкове
пленарне засідання одинадцятої сесії
Верховної Ради України VI скликання під
головуванням першого заступника
Голови Верховної Ради України, на якому
було прийнято Закон України «Про
всеукраїнський референдум».

Позивачі, вважаючи, що відповідачем
допущено прийняття закону за умови
неправомочності засідання парламенту,
що обумовлює невиконання ним своїх
повноважень щодо організації роботи
Верховної Ради України у передбаченому
чинним законодавством порядку під час
пленарного засідання Верховної Ради
України, звернулися до суду про
оскарження дій та бездіяльності
відповідача.

З приводу даних спірних правовідносин,
колегія суддів апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Єдиним органом законодавчої влади в
Україні, відповідно до статті 75
Конституції України, є парламент -
Верховна Рада України, конституційний
склад якої чотириста п'ятдесят
народних депутатів України, які
обираються на основі загального,
рівного і прямого виборчого права
шляхом таємного голосування строком на
п'ять років.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У поданому адміністративному позові
вимоги звернені до першого заступника
Голови Верховної Ради України VI
скликання, народного депутата України
Мартинюка Адама Івановича, який був
головуючим на пленарному засіданні
Верховної Ради України 06 листопада 2012
року.

Здійснюючи головування на пленарному
засіданні Верховної Ради України,
Голова Верховної Ради України, а у разі
його відсутності - перший заступник
Голови Верховної Ради України, діє як
суб'єкт владних повноважень - посадова
особа єдиного органу законодавчої
влади України - Верховної Ради України,
який у зв'язку із головуванням на
пленарному засіданні наділяється
цілим рядом повноважень.

Виконання обов'язків Голови Верховної
Ради України та головування на
засіданні Парламенту 06 листопада 2012
року першим заступником Голови
Верховної Ради України - Мартинюком А.І.
зумовило виникнення в нього цілого
ряду прав і обов'язків щодо ведення
засідання Верховної Ради України.

Таким чином, суд розглядає
правомірність здійснення повноважень
конкретною посадовою особою, в даному
випадку - першим заступником Голови
Верховної Ради України VI скликання -
Мартинюком А.І., який 06 листопада 2012
року виконував повноваження
головуючого на пленарному засіданні
Верховної Ради України VI скликання.

Згідно із статтею 102 Регламенту
законопроекти розглядаються Верховною
Радою України, як правило, за
процедурою трьох читань з урахуванням
особливостей, встановлених у цій
статті.

Розгляд і прийняття законопроекту за
процедурою трьох читань включає:

1) перше читання - обговорення основних
принципів, положень, критеріїв,
структури законопроекту та прийняття
його за основу;

2) друге читання - постатейне
обговорення і прийняття законопроекту
в другому читанні;

3) третє читання - прийняття
законопроекту, який потребує
доопрацювання та узгодження, в цілому.

За рішенням Верховної Ради України
допускається остаточне прийняття
законопроекту (крім проектів кодексів
і законопроектів, які містять понад 100
статей, пунктів) відразу після першого
чи другого читання, якщо законопроект
визнано таким, що не потребує
доопрацювання, та якщо не надійшло
зауважень щодо його змісту від
народних депутатів, інших суб'єктів
права законодавчої ініціативи,
юридичного чи експертного підрозділів
Апарату Верховної Ради.

Проект Закону було прийнято за основу 03
червня 2010 року, після чого народними
депутатами України були надані
відповідні пропозиції та поправки до
його тексту.

Деякі поправки до проекту Закону були
прийняті Парламентом, а відтак текст
проекту Закону було змінено. Рішенням
Верховної Ради України від 10 липня 2010
року зазначений законопроект був
направлений на повторне друге читання,
у зв'язку з чим у народних депутатів
України знову виникла можливість
подавати пропозиції та поправки до
нього у відповідності до частини
першої статті 116 Закону Регламенту,
яких було подано понад 1000. При цьому,
праву народних депутатів України
вносити поправки до проектів законів
кореспондує обов'язок Верховної Ради
України їх розглядати та приймати по
ним рішення, що було проігноровано
відповідачем. Як наслідок пропозиції
та поправки народних депутатів України
до проекту Закону на розгляд Верховної
Ради України не виносилися.

06 листопада 2012 року відповідачем на
голосування неправомірно було
поставлено редакцію законопроекту,
прийняту в першому читанні (без
урахування вже прийнятих поправок) та
проголосовано Закон в його «первинній»
редакції.

Натомість, рішення про прийняття
законопроекту як Закону прийнято без
попереднього постатейного обговорення
проекту та без обговорення народними
депутатами України у залі, без розгляду
поправок та пропозицій суб'єктів
законодавчої ініціативи.

Позивач звертав увагу суду на те, що
відповідач протиправно поставив на
голосування в цілому (без розгляду у
другому читанні за відповідною
процедурою) проект Закону у редакції
першого читання. Колегія суддів
апеляційної інстанції з даного приводу
звертає увагу на те, що згідно з
частиною четвертою статті 102
Регламенту за рішенням Верховної Ради
України допускається остаточне
прийняття законопроекту (крім проектів
кодексів і законопроектів, які містять
понад 100 статей, пунктів) відразу після
першого чи другого читання, якщо
законопроект визнано таким, що не
потребує доопрацювання, та якщо не
надійшло зауважень щодо його змісту
від народних депутатів, інших суб'єктів
права законодавчої ініціативи,
юридичного чи експертного підрозділів
Апарату Верховної Ради України. Таким
чином, рішення про прийняття проекту
Закону не могло прийматися в цілому без
його постатейного обговорення,
розгляду поправок та пропозицій
народних депутатів України, оскільки
проект Закону містив більше 100 статей, а
також були подані більше 1000 зауважень,
поправок та пропозицій до його змісту
від народних депутатів України, які не
розглядалися.

Таким чином, всупереч прямим
імперативним приписам Регламенту,
проект Закону був поставлений
відповідачем на голосування для
прийняття в цілому у редакції першого
читання, тобто було порушено процедуру
розгляду законопроектів у трьох
читаннях, яка встановлена статтею 102
Регламенту.

Для підтвердження вказаного позивачем
було надано витяг із стенограми
ранкового пленарного засідання
одинадцятої сесії Верховної Ради
України VI скликання 06 листопада 2012
року.

Що стосується дій відповідача в
частині контролю за дотриманням
народними депутатами України вимог
щодо особистого голосування на
засіданнях Парламенту, колегія суддів
зазначає, що головуючий на пленарному
засіданні Верховної Ради України не
звільняється від обов'язку здійснювати
контроль за дотриманням народними
депутатами України вимог
законодавства України щодо особистого
голосування на засіданнях Верховної
Ради України. Зі ст. 27 Регламенту слідує
висновок про те, що головуючий на
пленарному засіданні Верховної Ради
України зобов'язаний вживати заходів
щодо дотримання Конституції України та
Регламенту всіма присутніми на
пленарному засіданні народними
депутатами України.

В своєму рішенні, суд першої інстанції
зазначив, що матеріалами справи не
підтверджено та позивачами не доведено
наявність внесених головуючому на
пленарному засіданні Верховної Ради
України 06.11.2012 року заяв щодо порушення
останнім положень Регламенту при
розгляді й голосуванні питання. Такий
висновок суду першої інстанції колегія
суддів вважає необгрунтованим,
оскільки у матеріалах справи наявні
письмові свідчення народних депутатів
України VI скликання. Крім того, факти
порушення вимог щодо особистого
голосування народних депутатів
України та неправомочності засідання
Парламенту також підтверджуються
письмовими свідченнями народних
депутатів України.

Висновки суду першої інстанції, що
матеріали відеозапису пленарного
засідання Парламенту не містять
предмета доказування та є неналежними,
колегія суддів вважає необгрунтованим
з огляду на те, що ч. 2 ст. 8 КАС України
визначено, що суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі
Волков проти України визнав письмові
свідчення народних обранців і
відеозапис пленарного засідання
належними, достатніми та допустимими
доказами у справі.

Позивачем надавалися суду відповідні
відеозаписи ходу пленарного засідання
Парламенту, на яких саме зафіксовано
факти порушення, визначеного частиною
третьою статті 84 Конституції України
порядку прийняття рішень Парламентом,
відповідно до якої голосування на
засіданнях Верховної Ради України
здійснюється народним депутатом
України особисто.

Дослідивши всі матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга політичної партії «УДАР»
(Український Демократичний Альянс за
Реформи) Віталія Кличка підлягає
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню з прийняттям
нової постанови про задоволення
адміністративного позову в повному
обсязі.

Відповідно до статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення,
зокрема, є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу політичної
партії «УДАР» (Український
Демократичний Альянс за Реформи)
Віталія Кличка - задовольнити.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 грудня 2013 року - скасувати та прийняти
нову, якою позовні вимоги політичної
партії «УДАР» (Український
Демократичний Альянс за Реформи)
Віталія Кличка, народного депутата
України Геращенко Ірини Володимирівни
задовольнити повністю.

- визнати протиправними дії
головуючого під час розгляду проекту
Закону про всеукраїнський референдум
(№ 6278) (що набув статусу Закону № 5475-VІ)
на ранковому пленарному засіданні
одинадцятої сесії Верховної Ради
України 6 листопада 2012 року - першого
заступника Голови Верховної Ради
України VI скликання Мартинюка Адама
Івановича щодо проведення пленарного
засідання не у відповідності до вимог
Конституції України та законів
України.

- визнати протиправними дії
головуючого під час розгляду проекту
Закону про всеукраїнський референдум
(№ 6278) (що набув статусу Закону № 5475-VІ)
на ранковому пленарному засіданні
одинадцятої сесії Верховної Ради
України 6 листопада 2012 року - першого
заступника Голови Верховної Ради
України VI скликання Мартинюка Адама
Івановича щодо організації
голосування народних депутатів
України.

- визнати протиправними дії
головуючого під час розгляду проекту
Закону про всеукраїнський референдум
(№ 6278) (що набув статусу Закону № 5475-VІ)
на ранковому пленарному засіданні
одинадцятої сесії Верховної Ради
України 6 листопада 2012 року - першого
заступника Голови Верховної Ради
України VI скликання Мартинюка Адама
Івановича щодо організації розгляду
питання в умовах неповноважного
засідання Верховної Ради України

- визнати протиправною
бездіяльність головуючого під час
розгляду проекту Закону про
всеукраїнський референдум (№ 6278) (що
набув статусу Закону № 5475-VІ) на
ранковому пленарному засіданні
одинадцятої сесії Верховної Ради
України 6 листопада 2012 року - першого
заступника Голови Верховної Ради
України VI скликання Мартинюка Адама
Івановича яка виявилася в умисному
ухиленні від організації розгляду
питань у відповідності до норм
Регламенту.

- визнати протиправною
бездіяльність головуючого під час
розгляду проекту Закону про
всеукраїнський референдум (№ 6278) (що
набув статусу Закону № 5475-VІ) на
ранковому пленарному засіданні
одинадцятої сесії Верховної Ради
України 6 листопада 2012 року - першого
заступника Голови Верховної Ради
України VI скликання Мартинюка Адама
Івановича щодо незабезпечення роботи
Верховної Ради України як
колегіального представницького
органу, повноваження якого
здійснюються спільною діяльністю
народних депутатів України.

- визнати протиправною
бездіяльність головуючого на
ранковому пленарному засіданні
одинадцятої сесії Верховної Ради
України 6 листопада 2012 року - першого
заступника Голови Верховної Ради
України VI скликання Мартинюка Адама
Івановича щодо не забезпечення права
законодавчої ініціативи народних
депутатів України під час розгляду та
прийняття Закону України «Про
всеукраїнський референдум» № 5475-VI у
відповідності до встановленої
Регламентом процедури.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови
виготовлений 03.03.2014 року.

Головуючий суддя

Чаку Є.В.

Судді:

Мєзєнцев Є.І.

Файдюк В.В.