Справа № 2а-9119/12/2670
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/21940/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до начальника Відділу
забезпечення досудового слідства
Служби Безпеки України - ізолятора
тимчасового тримання Служби Безпеки
України - Демченка Ігоря Васильовича та
заступника начальника Відділу
забезпечення досудового слідства
Служби Безпеки України - ізолятора
тимчасового тримання Служби Безпеки
України - Волковського Віктора
Івановича про визнання протиправними
дій та відшкодування шкоди, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 24 жовтня 2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 березня
2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до начальника Відділу
забезпечення досудового слідства
Служби Безпеки України - ізолятора
тимчасового тримання Служби Безпеки
України - Демченка Ігоря Васильовича та
заступника начальника Відділу
забезпечення досудового слідства
Служби Безпеки України - ізолятора
тимчасового тримання Служби Безпеки
України - Волковського Віктора
Івановича про визнання протиправними
дій та відшкодування шкоди.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 24
жовтня 2012 року, залишеною без зміни
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 березня
2013 року, в задоволенні позову ОСОБА_3
було відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, ОСОБА_3 звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати, а в справі прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з ч. 3 ст. 159 КАС України
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 згідно договору
про участь захисника у кримінальному
процесі був захисником (адвокатом)
підозрюваного ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 до
його усунення постановою Печерського
районного суду м. Києва від 01 серпня 2011
року у справі № 4-3928/11.

На підставі письмового дозволу
слідчого в особливо важливих справах
Генеральної прокуратури України 29
липня 2011 року ОСОБА_3 було дозволено
побачення підозрюваним ОСОБА_6, яке
відбувалося з 11 год. до 18 год. без перерв
на обід, вечерю та відпочинок у
кабінеті начальника Відділу
забезпечення досудового слідства
Служби безпеки України - ізолятора
тимчасового тримання Служби безпеки
України - Демченка І.В.

Під час побачення підозрюваного ОСОБА_6
з адвокатом ОСОБА_3, у підозрюваного
стався рецидив хвороби (підозрюваний
лежав на підлозі і скаржився на погане
самопочуття та гострий біль у спині, не
міг пересуватися самостійно).
Відповідачі вживаючи відповідних
заходів викликали медичну допомогу
Військово-медичного управління СБ
України для надання підозрюваному
відповідної медичної допомоги та,
враховуючи вимоги Розпорядку дня,
зажадали припинення побачення
адвоката з підозрюваним до відновлення
стану здоров'я останнього.

З огляду на встановлений розпорядок
дня та погіршення самопочуття
утриманого (підозрюваний ОСОБА_6
продовжував залишатися на підлозі,
скаржитись на гострий біль у спині та
неможливість унаслідок цього
пересуватися самостійно),
співробітниками чергової зміни
ізолятора тимчасового тримання було
запропоновано ОСОБА_3 завершити
побачення, на що останній не погодився.
У зв'язку з чим співробітниками ВЗДС
було вдруге викликано швидку медичну
допомогу, яка перенесла підозрюваного
ОСОБА_6 на ношах до відповідного місця
тримання для огляду та надання
необхідної медичної допомоги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 29.07.2011 р. підозрюваному
ОСОБА_6, у зв'язку з поганим
самопочуттям, неодноразово надавалась
медична допомога, про що свідчить
записи в журналі № 34 (обліку прийому
лікарем хворих затриманих, осіб, узятих
під варту у спеціально відведеному
місці для тимчасового тримання
(ізоляторі тимчасового тримання)
Відділу забезпечення досудового
слідства СБ України).

Враховуючи неможливість подальшого
побачення ОСОБА_3 запропоновано
покинути кімнату для побачень. Позивач,
вважаючи переривання побачення з
підзахисним незаконним відмовився
покидати кімнату для побачень, вимагав
повернення підзахисного для
продовження побачення, чинив опір
співробітникам ВЗДС. Позивача було
попереджено про можливість
застосування до нього примусових
заходів впливу у разі подальшого
вчинення ним опору та протидії
законним вимогам адміністрації
ізолятора тимчасового тримання.
Незважаючи на це ОСОБА_3 відмовлявся
самостійно покинути приміщення
ізолятора тимчасового тримання та
продовжував опір, у зв'язку з чим його
було супроводжено до виходу
співробітниками чергової зміни
ізолятора тимчасового тримання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 48 КПК України,
норми якого були чинними на час
виникнення спірних правовідносин, з
моменту допуску до участі у справі
захисник має право до першого допиту
підозрюваного чи обвинуваченого мати з
ним конфіденційне побачення, a після
першого допиту - такі ж побачення без
обмеження їх кількості та тривалості.

Порядок забезпечення прав осіб, які
перебувають у спеціально відведених
місцях для тимчасового тримання
(ізоляторах тимчасового тримання)
регулюється пунктом 6 Інструкції про
порядок тримання осіб у спеціально
відведених місцях для тимчасового
тримання (ізоляторах тимчасового
тримання) Служби безпеки України,
затвердженої наказом Служби безпеки
України від 26 липня 2008 року № 589 (далі -
Інструкція).

Згідно п. 6.17 Інструкції визначено, що
побачення затриманим, узятим під варту
особам з родичами та іншими особами
надаються тільки з письмового дозволу
особи чи органу, у провадженні яких
перебуває кримінальна справа.
Побачення затриманих і взятих під
варту особи, що тримаються у спеціально
відведених місцях для тимчасового
тримання (ізоляторах тимчасового
тримання) у зв'язку з провадженням
слідчих дій у справі про злочин,
учинений іншою особою, надається за
погодженням з особою або органом, у
провадженні яких перебуває
кримінальна справа затриманої, узятої
під варту особи.

Побачення затриманих і взятих під
варту осіб з родичами та іншими особами
проводиться в спеціально
пристосованому для цього приміщенні,
кабінеті слідчого чи начальника ВЗДС
СБУ (сектору забезпечення досудового
слідства або підрозділу, до складу
якого він входить).

Відповідно до п. 6.18 Інструкції
побачення затриманих і взятих під
варту осіб із захисником (адвокатом)
надається за наявності в захисника
документа, що засвідчує його особу та
повноваження, і письмового
повідомлення особи чи органу, у
провадженні яких перебуває
кримінальна справа, про допуск
захисника до участі у справі. Ці
побачення проводяться віч-на-віч без
обмеження їх кількості і тривалості у
вільний від виконання слідчих дій час.
Біля дверей приміщення, де проводиться
побачення, у разі потреби,
виставляється контролер.

У разі порушення встановлених правил
побачення припиняється, про що
контролер доповідає начальнику
чергової зміни, а останній -
керівництву ВЗДС СБУ (сектору
забезпечення досудового слідства або
підрозділу, до складу якого він
входить) і діб відповідно до отриманих
вказівок.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що відповідачі
не порушували право позивача на
побачення із підзахисним ОСОБА_6

З урахуванням викладеного, суди першої
та апеляційної інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу слід залишити без задоволення,
оскільки судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана правильно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтею 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 24
жовтня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07 березня 2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: