Справа № К/9991/12458/12-С
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/12458/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді:
Сіроша М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Усенко
Є.А.

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 30 січня 2012 року у адміністративній
справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Зарічанської сільської ради
Житомирського району Житомирської
області,

про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися із позовом до Зарічанської
сільської ради Житомирського району
Житомирської області (далі - Сільська
рада) про визнання протиправними дій та
зобов'язання Сільську раду продовжити
термін оренди, строком на 5 років,
земельної ділянки, площею 0,20 га., на
хуторі Бровири с. Зарічани
Житомирської області з подальшою
передачею під індивідуальне
будівництво.

На обґрунтування позову зазначили, що
вони отримали спірну земельну ділянку
у користування, не можуть її
приватизувати або продовжувати
користуватися нею з вини Сільської
ради.

11 жовтня 2011 року постановою
Житомирського районного суду
Житомирської області, залишеною без
змін ухвалою Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 30 січня 2012 року, у задоволенні
позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
першої та апеляційної інстанцій
зазначили, що необхідною умовою для
укладання договору оренди земельної
ділянки, яка перебуває у комунальній
власності, є наявність рішення
сільської ради, яке в даному випадку не
приймалось.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися із
касаційною скаргою про скасування
ухвали Житомирського апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нової постанови про задоволення
позову, посилаючись на порушення
апеляційним судом норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
апеляційним судом норм матеріального
та процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 20.02.2007 року
Сільською радою прийняте рішення щодо
передачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельної
ділянки, площею 0,20 га, в
короткострокову оренду, строком на 1
рік, для ведення особистого
селянського господарства, у зв'язку з
тим, що на зазначеній території хутора
Бровари с. Зарічани Житомирської
області планується розробка схеми
генерального плану для житлової
забудови.

18 жовтня 2007 між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
Сільською радою укладені договори
оренди земельних ділянок, площею 0,10 га,
на умовах короткостроковості, терміном
на один рік, для
сільськогосподарського використання.

25 червня 2008 року рішенням Сільської
ради ОСОБА_2 відмовлено в передачі у
власність зазначеної земельної
ділянки для ведення городництва.

25 березня 2009 року рішенням № 15
Сільської ради затверджений
генеральний план с. Зарічани
Житомирської області.

Відповідно до рішення Сільської ради №
55 ОСОБА_3 наданий дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, площею 0,0500 га., в
межах с. Зарічани Житомирської області
з метою передачі її у власність для
ведення особистого селянського
господарства.

Відповідно до п. 34 ст. 26, п. 2 ст. 77 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» питання регулювання
земельних відносин вирішується на
пленарному засіданні ради - сесії, а
спори про поновлення порушених прав
юридичних і фізичних осіб, що виникають
в результаті рішень, дій чи
бездіяльності органів або посадових
осіб місцевого самоврядування,
вирішуються в судовому порядку.

Законодавством передбачено, що
способом волевиявлення ради, яка
здійснює право власності від імені
відповідної територіальної громади,
щодо регулювання земельних відносин є
прийняття відповідного рішення сесією
ради.

Згідно з ст. 12 Земельного Кодексу
України (в редакції чинній на час
спірних правовідносин) до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить: а)
розпорядження землями територіальних
громад; б) передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; в) надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу; г) вилучення земельних
ділянок із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;
ґ) викуп земельних ділянок для
суспільних потреб відповідних
територіальних громад сіл, селищ, міст;
д) організація землеустрою; є)
координація діяльності місцевих
органів земельних ресурсів; є)
здійснення контролю за використанням
та охороною земель комунальної
власності, додержанням земельного та
екологічного законодавства; ж)
обмеження, тимчасова заборона
(зупинення) використання земель
громадянами і юридичними особами у
разі порушення ними вимог земельного
законодавства; з) підготовка висновків
щодо вилучення (викупу) та надання
земельних ділянок відповідно до цього
Кодексу; и) встановлення та зміна меж
районів у містах з районним поділом; і)
інформування населення щодо вилучення
(викупу), надання земельних ділянок; ї)
внесення пропозицій до районної ради
щодо встановлення і зміни меж сіл,
селищ, міст; й) вирішення земельних
спорів; к) вирішення інших питань у
галузі земельних відносин відповідно
до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України
«Про оренду землі» особа, яка бажає
отримати земельну ділянку в оренду із
земель державної або комунальної
власності, подає до відповідного
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування за місцем
розташування земельної ділянки заяву
(клопотання).

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України «Про
оренду землі» договір оренди
припиняється, зокрема, в разі
закінчення строку, на який його було
укладено.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України
«Про оренду землі» у разі, якщо орендар
продовжує користуватися земельною
ділянкою після закінчення строку
договору оренди, то за відсутності
письмових заперечень орендодавця
протягом місяця після закінчення
строку договору він підлягає
поновленню на той самий строк і на тих
самих умовах, які були передбачені
договором.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» та пунктом 3 Порядку
розроблення проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 677 від 26.05.2004 року
проект відведення земельної ділянки
розробляється на підставі рішення
сільської, селищної, міської ради та є
невід'ємною частиною договору оренди
земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 125 Земельного
кодексу України право на оренду
земельної ділянки виникає після
укладення договору оренди і його
державної реєстрації.

Суди першої та апеляційної інстанцій
обґрунтовано зазначили, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, наполягаючи на укладенні
нового договору оренди та виготовлені
відповідної технічної документації, в
місячний строк не уклали та належним
чином не зареєстрували договір оренди
зазначеної земельної ділянки.

Крім того, умовою укладення та
поновлення договору оренди земельної
ділянки, яка перебуває у комунальній
власності, є наявність відповідного
рішення сільської ради, що, в даному
випадку, не приймалось.

Висновки судів попередніх інстанцій
про відмову у задоволенні позову є
обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судове рішення ухвалене з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст.,ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відхилити.

Ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 30 січня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.