Справа № 2а-107/09/1970
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2014 року
Справа №
21678/10/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Довга
О.І.

судді
Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
"Залізничник" Тернопільської міської
ради на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
19.02.2010р. по справі № 2а-107/09/1970 за позовом
Комунального житлово-експлуатаційного
підприємства "Залізничник"
Тернопільської міської ради до
управління Пенсійного фонду України в
м.Тернополі про визнання дій
неправомірними, -

В С Т А Н О В
И В :

18 січня 20130 року Комунальне
житлово-експлуатаційне підприємство
"Залізничник" Тернопільської міської
ради звернулось в суд першої інстанції
з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м.Тернополі про визнання нечинними
рішення управління Пенсійного фонду
України в м.Тернополі №1861 від 28.12.2009
року про застосування фінансових
санкцій, та зобов'язання відповідача
надати розрахунок штрафних санкцій, на
підставі якого винесене оскаржуване
рішення.

В обгрунтування позову покликається
на те, що 28.12.2008 року відповідачем по
справі прийнято рішення №1861 про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або органами
Пенсійного фонду у вигляді стягнення
штрафу на загальну суму 103424,04 гривень.
Рішення отримане КЖЕП «Залізничник»
06.01.2010 року за вихідним №7. Вважає, що
відповідачем при нарахуванні штрафних
санкцій порушено ряд
нормативно-правових актів, зокрема
Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
Інструкцію про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове пенсійне
страхування, а тому оспорювані рішення
є неправомірними.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суд від 19.02.2010 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, Комунальне
житлово-експлуатаційне підприємство
«Залізничник» подало апеляційну
скаргу.

Вважає постанову суду першої інстанції
прийнятою з порушенням норм
матеріального права та
необгрунтованою.

Зазначає, що у вимогах надісланих
Пенсійним Фондом не відображено суми
нарахованих фінансових санкцій та
пені, що свідчить про порушення
Інструкції та унеможливлює ведення
обліку. Адміністративно-господарські
санкції, до числа яких належить і штраф
(ст 239,241 ГК України) можуть бути
застосовані до суб'єкта господарювання
лише протягом строків встановлених ст
250 ГК України, тобто протягом шести
місяців з дня виявлення порушення, але
не пізніше як через один рік з дня його
вчинення. Тому, вважає, що для стягнення
застосованих до суб'єкта
господарювання фінансове санкцій (
штрафу, пені) за порушення строків
сплати страхових внесків термін
позовної давності не застосовується.
Проте, встановлений законом строк для
застосування таких санкцій для
підприємства, в даному випадку
винесення органом Пенсійного фонду
України рішення про їх застосування,
складає шість місяців з дня виявлення
порушення, але не пізніше один рік з дня
порушення правил здійснення
господарської діяльності. Таким чином,
відповідачем при винесенні 28 грудня
2009р. рішення про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несплату (неперахування) або не
своєчасну сплату ( несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду до КЖЕП
«Залізничник» № 1861 від 28 грудня 2009р. у
вигляді стягнення суми штрафу у
розмірі 32757,25 грн., пені 70666,79 грн за
період з 21.07.2008 року по 22.12.2009р. не
враховано положень ст 250 ГК України про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені протягом шести
місяців з дня виявлення порушення .

З урахуванням наведеного просить суд
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою у
задоволенні позову відмовити.

Апелянт в судове засідання не з'явився,
повноважного представника не
забезпечив, клопотання про розгляд
справи за участі представника не
подавав.

Відповідач у судове засідання
повноважного представника не
забезпечив, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений у
встановленому законом порядку.

За вказаних обставин суд приходить до
висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження відповідно до норм статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
осіб, які беруть участь у справі,
вивчивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а постанову суду першої
інстанції слід залишити без змін.

Даючи правову оцінку покликанням
апелянта на невідповідність висновків
суду першої інстанції обставинам
справи та помилкове застосування норм
процесуального права, колегія суддів
виходить з таких міркувань.

Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» є
спеціальним законом, і як зазначено в
його преамбулі, визначає принципи,
засади і механізми функціонування
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
призначення, перерахунку виплати
пенсій, надання соціальних послуг з
коштів Пенсійного фонду, що формується
за рахунок страхових внесків
роботодавців, бюджетних та інших
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок форм, накопичувального
Пенсійного фонду та фінансування за
рахунок коштів видатків на оплату
договорів страхування довічних або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей іншим
особам, передбаченим цим Законом. Крім
того, Закон визначає порядок
нарахування, сплати пені та штрафних
санкцій за несвоєчасну сплату чи
несплату страхових внесків.

Як передбачено ч.6 ст.20 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Нормою ч.2 ст.106 Закону №1058 суми
страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
ст.20 цього Закону вважаються
простроченою заборгованістю і
стягуються з нарахуванням пені та
застосуванням фінансових санкцій.

Відповідно до п.2 ч.9 ст.106 Закону №1058 за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
територіальними органами Пенсійного
фонду, накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно сплачених сум.

Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум з врахуванням
за кожний день прострочення платежу.

Закон України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» є
спеціальним законом щодо
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування. До всіх
боржників без винятку застосовуються
фінансові санкції та враховується
пеня.

Судом встановлено, що управлінням
Пенсійного фонду України в м.Тернополі,
на підставі п.2.ч.9 ст.106 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» прийнято
рішення №1861 від 28.12.2009р., яким
застосовано до позивача штрафні
санкції в сумі 32757, 25грн., та пеня у сумі
70666,79грн.

Разом з тим Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не передбачено обов'язку
відповідача долучати до рішень про
застосування фінансових санкцій
розрахунку фінансових санкцій.

Колегія суддів погоджується із судом
першої інстанції стосовно
необґрунтованості покликань апелянта
на п.9.3.2 Інструкції про обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України з мотивів втрати чинності
вказаним пунктом Інструкції на
підставі Постанови правління
03.08.2009року № 19-1 « Про внесення змін до
Інструкції про порядок обчислення
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
пенсійне страхування до Пенсійного
Фонду України» з 21.09.2009року.

Колегія суддів не бере також до уваги
твердження позивача, про те що йому не
було надіслано рішення № 1861 від 28.12.2009р.
про застосування фінансових санкцій,
та нарахування пені не відповідає
дійсності, оскільки це спростовується
наявними у матеріалах справи
документами, зокрема копією
повідомлення про вручення поштового
відправлення, згідно з яким КЖЕП
"Залізничник" дане рішення було
надіслано 28.12.2009р. та отримано 04.01.2010р.

Крім того, Відповідно до п. 10.11.
Інструкції у разі коли страхувальник
має несплачені суми недоїмки, пені та
фінансових санкцій та здійснює сплату
поточних сум страхових внесків ці суми
зараховуються шляхом перерозподілу
такої сплаченої суми в рахунок
недоїмки, пені та фінансових санкцій у
порядку календарної черговості їх
виникнення, а не у відповідності до
призначення платежу, вказаному у
платіжному дорученні.

При цьому протягом п'яти робочих днів
після закінчення базового звітного
місяця орган Пенсійного фонду складає
повідомлення, в якому міститься
інформація про суми розподілу
сплачених коштів, за формою згідно з
додатком 22 Інструкції, яке
надсилається (вручається) такому
платнику. Корінець повідомлення
залишається в органі Пенсійного фонду.
Щодо твердження позивача на те, що йому
не надсилались повідомлення про
перерозподіл сплачених коштів, то дані
повідомлення по рішенні №4861 від
28.12.2009р. надіслані не були, так як, сума
фінансових санкцій, застосованих цим
рішенням виплачена не була,
перерозподілу не відбулось, а
відповідно повідомлення про
перерозподіл не надсилались.

Як визначено п.15 ст. 106 Закон України .«
Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» строк давності
щодо стягнення недоїмки, пені та
штрафів не застосовується.

Покликання апелянта на необхідність
застосування ст. 250 ГК України колегія
вважає необгрунтованими та
безпідставними, оскільки спірні
правовідносини не є
господарсько-правовими, та не виникли
під час здійснення господарської
діяльності суб'єкта господарювання
КЖЕП «Залізничник». Тому, на них не
можуть поширюватись норми ст. 250
ГК України.

З огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160,197, 198, 200, 205,206, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И
В:

апеляційну скаргу Комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
"Залізничник" Тернопільської міської
ради залишити без задоволення, а
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 19.02.2010р. по
справі № 2а-107/09/1970 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, що беруть
участь у справі та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.