Справа № 2а-5559/09/1470
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/64064/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Малиніна В.В. (доповідач), Ситникова О.Ф.,
Черпака Ю.К.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги Первинної
профспілкової організації ДП
«Дельта-лоцман» на постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 06 вересня 2011 року по справі за
позовом ДП «Дельта-лоцман» до
Територіальної Державної інспекції
праці у Миколаївській області, за
участю третіх осіб - Первинної
профспілкової організації ДП «Дельта
лоцман» та Первинної профспілкової
організації працівників ДП «Дельта
Лоцман», про визнання протиправним та
скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2009 року ДП «Дельта-Лоцман»
звернулося до Миколаївського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Територіальної Державної інспекції
праці у Миколаївській області про
визнання протиправним та скасування
припису про усунення виявлених
порушень законодавства про працю від
29.09.2009 року № 14-01-028/0412-0354.

Постановою Миколаївського
окружного адміністративного суду від
13.05.2010 року у задоволені позову
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06.09.2011 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове рішення про
задоволення позову шляхом скасування
припису про усунення виявлених
порушень законодавства про працю від
29.09.2009 року № 14-01-028/0412-0354.

Вказуючи на допущені апеляційним
судом, на думку Первинної
профспілкової організації ДП «Дельта
лоцман», неповне з'ясування обставин,
які мають значення у справі, та
порушення норм чинного процесуального
та матеріального законодавства, що
призвело до неправильного вирішення
даного спору, просить його скасувати та
залишити в силі постанову суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.223 КАС
України, суд касаційної інстанції за
наслідками розгляду касаційної скарги
має право залишити касаційну скаргу
без задоволення, а судові рішення - без
змін.

Як вбачається з матеріалів справи
працівниками Державної інспекції
праці була проведена перевірка ДП
«Дельта - лоцман» щодо дотримання
законодавства України про працю та
виконання умов колективного договору,
за наслідками якої був складений акт
перевірки № 14-01-028/0412-0354 від 29.09.2009 року.

За результатами проведеної
перевірки складено припис № 14-01-028/0412-0354
щодо приведення наказів № 4-з від 12.01.2009
року «Щодо преміювання працівників», №
98-з від 18.02.2009 року «Щодо преміювання
працівників», 265-3 від 21.04.2009 року «Щодо
преміювання працівників», № 355-3 від
29.05.2009 року «По особовому складу», № 354-з
від 29.05.2009 року «Щодо преміювання
працівників підприємства», № 419-3 від
30.06.2009 року «Щодо заохочення
працівників», № 421-3 від 30.06.2009 року
«Щодо заохочення працівників», № 479-3
від 70.07.2009 року «Щодо заохочення
працівників підприємства», у
відповідність до частини 1 статті 21
Закону України «Про оплату праці»,
пунктів 1.4., 1.5., 7.1.6. колективного
договору підприємства на 2007 - 2009 р., з
метою забезпечення виконання відносно
працівників, приписів встановлених
пунктами 2, 3, 6 Додатку № 10 до
колективного договору на 2007-2009 роки, та
виконання положень ст. 2-1 КЗпП України.

Відповідно до ст. 1 Закону України
«Про оплату праці», заробітна плата це
винагорода за виконану роботу.
Заробітна плата кожного працівника
підприємства входить до фонду оплати
праці підприємства.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про
оплату праці», заробітна плата має
структуру, а саме : основна - за
виконання норм праці; додаткова - за
роботу понад установлені норми яка
включає доплати, надбавки, гарантійні і
компенсаційні виплати - за особливі
умови праці (шкідливість, підвищену
емоційність, нічний час, тощо), трудові
успіхи, винахідливість; премії -
безпосередньо пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій, тобто - за
виконання працівником роботи.

Законодавством встановлено, що усі
виплати за структурою заробітної
плати, пов'язані з виконанням роботи за
трудовим договором.

Джерелом коштів на оплату праці
відповідно до статті 4 Закону України
«Про оплату праці» є одержаний
результат господарської діяльності
підприємства, тобто, кожного члена
трудового колективу відповідно до
складності та умов виконуваної роботи.
Відповідно до частини 1 статті 21 Закону
України «Про оплату праці», працівник
має право на оплату праці відповідно до
актів законодавства і колективного
договору на підставі укладеного
трудового договору.

Пунктами 2, 3, 6 Додатку № 10 до
колективного договору ДП
«Дельта-лоцман»на 2006-2009 роки «Перелік
додаткових видів заохочення і
соціальних гарантій працівників
підприємства», передбачено такі види
заохочень як доплата до дня народження
працівника (50% посадового окладу),
доплата до ювілейних дат народження (100%
посадового окладу) та преміювання до
свят (визначається відповідним наказом
керівника підприємства (до 50%
посадового окладу). Тобто, зазначенні
виплати є додатковими заохоченнями і
віднести їх до інших видів заробітної
плати неможливо, оскільки зазначене
порушить правову природу вказаних
доплат.

Відповідно до наказу Державного
комітету статистики України від 13
січня 2004 р. № 5 «Про затвердження
Інструкції зі статистики заробітної
плати», премія до свята відноситься до
п.2.3.2. «винагороди та заохочення, що
здійснюються раз на рік або мають
одноразовий характер».

Інструкція зі статистики
заробітної плати, чітко відносить
заохочення, що здійснюються раз на рік,
або мають одноразовий характер до
окремої групи, відмежовуючи ці виплати
від інших виплат, таких як наприклад
премії, що мають систематичний
характер.

Механізм застосування премії до
свята працівникам підприємства
здійснюється в розрізі заохочення,
тобто відносно тих працівників, які
заслуговують на додаткове заохочення,
але не як обов'язкова (гарантована)
виплата. Оскільки премія до свята є
додатковим видом заохочення, то вона
застосовується як додатковий механізм
заохочення працівника (понад основну і
додаткову заробітну плату). При цьому,
повертаючись до того, що премія до
свята є додатковим видом заохочення
(згідно умов колективного договору ДП
«Дельта-лоцман»і Інструкції № 5), то її
ініціювання повинне, в першу чергу,
відбуватись за клопотанням (рапортом)
керівника підрозділу. За відсутності
такого рапорту заохочення не
нараховується. Показники і умови
преміювання повинні стимулювати
сумлінну та інтенсивну працю. Якщо вони
цю функцію не виконують, преміювання
стає нерентабельним: виплати премії
проводяться, а результати роботи не
поліпшуються.

Закон України „Про оплату праці"
не передбачає державного регулювання
преміювання. Правове регулювання
преміювання належить до кола
повноважень підприємства, тому
законодавець залишає на розсуд сторін
колективного договору, надання
власникові можливості вирішувати не
лише питання про збільшення або
зменшення розмірів премій, про розмір
позбавлення премії, але й питання про
саму виплату премій.

Частиною 1 статті 15 Закону України
«Про оплату праці» передбачено, що
форми і системи оплати праці, умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій, винагород та інших
заохочувальних, компенсаційних та
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами у колективному
договорі але з додержанням норм і
гарантій передбачених законодавством.

Положення про преміювання, як
складова частина діючої на
підприємстві системи оплати праці, має
відповідати всім вимогам нормативних
актів, мати ознаки визначеності, тобто
давати у відповідних випадках
можливість одержати відповідь на
питання про наявність чи відсутність у
працівника права на премію і про обсяги
такого права. Збільшення розміру
премії, що проводиться керівником
підприємства на свій розсуд,
позбавлення премії повністю чи
частково у зв'язку зі скоєнням
працівником виробничого упущення має
оформлятись наказом.

Слід наголосити, що в п.25.2. Правил
внутрішнього трудового розпорядку
підприємства мова йде про підстави
зниження розміру одноразової
винагороди за вислугу років та
заохочення за підсумками роботи
Підприємства за рік. Тому посилання в
приписі на цю норму Правил
внутрішнього трудового розпорядку
безпідставні і підтверджують
помилковість висновків органу
контролю. Таким чином, відповідач
помилково відніс заохочення,
передбачені додатком № 10 до
колективного договору до гарантованих
премій, виплата яких є обов'язковою, а
невиплата повинна бути обґрунтована.

Також посилання на п.4 положення
про преміювання працівників ДП
«Дельта-лоцман» є помилковим, оскільки
в цьому переліку зазначені підстави, за
якими працівники позбавляються
преміювання квартального, щомісячного
і додаткового.

Премія до ж свята не відноситься до
додаткового преміювання, оскільки
згідно Інструкції № 5 це різні складові
фонду оплати праці, відповідно, різні
види премій.

Згідно Інструкції № 5 фонд
додаткової заробітної плати включає
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій. В той же
час інші заохочувальні та
компенсаційні виплати включають
винагороди і премії, які мають
одноразовий характер.

Пунктом 1.3. Додатку № 5 до
колективного договору визначені види
преміювання: місячне, квартальне та
додаткове преміювання; згідно п.1.4.
цього ж Додатку, преміювання
відноситься до фонду додаткової
заробітної плати.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками
апеляційного суду, що додаткове
преміювання не тотожне премії до свята,
тому висновки того, що премія до свят є
додатковою, безпідставні.

Відповідно до ст. 2-1 КЗпП України,
Україна забезпечує рівність трудових
прав усіх громадян незалежно від
походження, соціального і майнового
стану, расової та національної
приналежності, статі, мови, політичних
поглядів, релігійних переконань, роду і
характеру занять, місця проживання та
інших обставин.

Рішенням Конституційного Суду
України від 20.05.2009 року № 11-рп/2009,
зроблено наступні висновки щодо норм
ст. 2-1 КЗпП України.

Згідно з приписами ст. 43
Конституції України встановлено, що
кожен має право на заробітну плату, не
нижчу від визначеної законом (частина
четверта) і своєчасно виплачену
(частина сьома). Відповідно до положень
статті 10 Закону „Про оплату праці",
розмір заробітної плати не може бути
менше розміру мінімальної заробітної
плати, що встановлюється у щорічному
законі про Державний бюджет України.

За статтею 2 Закону „Про оплату
праці", заробітна плата включає як
постійні складові, так і додаткові, які
не є гарантованими та мають
індивідуальний характер (премії,
окремі надбавки тощо).

Зазначене підтверджує, що заробітна
плата працівників не має максимально
визначеного розміру і може змінюватися
в залежності від конкретних обставин,
які обумовлюють складові в оплаті їх
праці.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками
апеляційного суду, що відповідач
помилково відніс премію до свят до
гарантованої. Така премія не є
гарантованою і відповідно її невиплата
взагалі не може кваліфікуватися як
порушення законодавства про оплату
праці.

З огляду на викладене, висновки
суду є правильними, обґрунтованими,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, підстави для
скасування чи зміни оскаржуваного
судового рішення відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, зазначених висновків суду та
обставин справи не спростовують.

Відповідно до частини першої
статті 224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Первинної
профспілкової організації ДП
«Дельта-лоцман», - залишити без
задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06 вересня
2011 року, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.В.Малинін

О.Ф.Ситников

Ю.К.Черпак