Справа № 802/4921/13-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 лютого 2014 р. Справа № 802/4921/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд в складі

Головуючого судді Комара Павла
Анатолійовича,

Суддів: Жданкіної Наталії
Володимирівни

Поліщук Ірини Миколаївни

за участю:

секретаря судового засідання:
Кулика Віталія Віталійовича

представника позивача:
ОСОБА_2

представників відповідача 2:
Македонського О. В., Шендери А. В.

за відсутності представника
відповідача 1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_5

до: Державної податкової служби
України (Відповідач 1), Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у Вінницькій області
(Відповідач 2)

про: поновлення на роботі

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5, позивач) із
позовом до Державної податкової служби
України (далі - ДПС України, Відповідач
1), Державної податкової служби у
Вінницькій області (ДПС у Вінницькій
обл., Відповідач 2) про визнання
протиправними та скасування наказів
про звільнення та поновлення на роботі.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
наказом №529 ДПС України від 12.04.2011р.
позивач був призначений на посаду
першого заступника голови - начальника
управління податкової міліції
Державної податкової адміністрації у
Вінницькій області і відповідно до
наказів №633-о від 30.09.2013р. ДПС України та
№179-о від 30.09.2013р. ДПС у Вінницькій
області ОСОБА_5 - підполковника
податкової міліції звільнено з посади
та податкової міліції у запас Збройних
Сил України за п.64 п.п. "г" (через
скорочення штатів). Підставою для
такого звільнення стали: подання ДПС у
Вінницькій області від 18.09.2013р.
№7800/8/04-00-60, попередження про наступне
вивільнення та акт про відмову від
запропонованих посад від 29.08.2013р.

Позивач зазначив, що про звільнення
йому стало відомо із листа Голови
комісії з проведення реорганізації ДПС
у Вінницькій області від 28.11.2013р. за
№7807/7/04-00-60.

На думку ОСОБА_5, звільнення є
незаконним, таким, що не відповідає
вимогам чинного законодавства України
у зв'язку із чим звернувся до суду за
захистом своїх порушених прав.

Ухвалою Вінницького окружного
адміністративного суду від 23.12.2013р.
відкрито провадження у справі та
призначено до судового розгляду.

В ході судового розгляду судом
задоволено клопотання представника
відповідача 2 про заміну первинного
відповідача - ДПС у Вінницькій області
належним відповідачем - головним
управлінням Міністерства доходів і
зборів у Вінницькій області в порядку
правонаступництва.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримала, звернула
увагу суду на те, що звільнення
позивача відбулось із порушенням ч. 3
ст. 40 Кодексу Законів про працю України
(далі - КЗпП України), так як наказ про
його звільнення був виданий під час
перебування його на лікарняному.
Просила адміністративний позов
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач 1 - Державна податкова
служба України, повноважного
представника у судове засідання не
направив, про час, дату та місце
судового розгляду адміністративної
справи повідомлявся завчасно та
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи (а.с. 66).

Представники відповідача 2 - Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у Вінницькій області,
заперечували проти позову з підстав
наведених в письмових запереченнях, що
долучені до матеріалів справи (а.с.57-60).
Пояснили суду, що на виконання
постанови Кабінету Міністрів України
від 20.03.2013 р. № 229 "Про утворення
територіальних органів Міністерства
доходів і зборів" проведено процедуру
реорганізації ДПС України у Вінницькій
області шляхом приєднання до
новоствореної юридичної особи -
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області, в результаті чого
відбулося скорочення чисельності
працівників новоутвореної установи.
Після затвердження нового штатного
розпису всіх працівників, у тому числі
позивача, 22.07.2013 р. було попереджено про
наступне вивільнення. 29.08.2013 р. позивачу
було запропоновано інші посади,
зокрема, старшого слідчого 1-го відділу
кримінальних розслідувань слідчого
управління фінансових розслідувань ГУ
Міндоходів у Вінницькій області,
заступника начальника оперативного
управління Вінницької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Вінницькій області,
завідувача сектора фізичного захисту
оперативного управління Вінницької
ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій
області. Однак, позивач від
запропонованих посад відмовився. У
зв'язку із зазначеним у задоволенні
адміністративного позову просили
відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши усі обставини
справи та надавши їм юридичну оцінку,
судом встановлено наступне.

Наказом №529 ДПС України від 12.04.2011р.
ОСОБА_5 було призначено на посаду
першого заступника голови - начальника
управління податкової міліції
Державної податкової служби у
Вінницькій області.

На виконання наказу Державної
податкової служби у Вінницькій області
№111-о від 22.05.2013р. "Про попередження
працівників" ОСОБА_5 22.07.2013р.
попереджено про наступне вивільнення
із займаної посади - 22.09.2013р., згідно з п.
"г" ст. 64 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ.

Наказом Державної податкової служби
України від 30.09.2013р. №633-о та наказом
Державної податкової служби у
Вінницькій області від 30.09.2013р. №179-о
полковника податкової міліції ОСОБА_5
(НОМЕР_1), першого заступника голови -
начальника управління податкової
міліції Державної податкової служби у
Вінницькій області звільнено з посади
та податкової міліції у запас Збройних
Сил України за пунктом 64 підпунктом "г"
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ.

Суд, визначаючись щодо заявлених
позовних вимог, заперечень відповідача
та наданих у справу доказів, виходив з
наступного.

Згідно з положеннями ч.4 ст.5 Закону
України "Про центральні органи
виконавчої влади" міністерство, інший
центральний орган виконавчої влади
утворюється шляхом утворення нового
органу влади або в результаті
реорганізації (злиття, поділу,
перетворення) одного чи кількох
центральних органів виконавчої влади.
Частина 8 цієї статті передбачає, що
Указом Президента України про
ліквідацію міністерства, іншого
центрального органу виконавчої влади
визначається орган виконавчої влади,
якому передаються повноваження та
функції міністерства, іншого
центрального органу виконавчої влади,
що ліквідується.

Указом Президента України "Про
Міністерство доходів і зборів України"
№141/2013 від 18.03.13р. визначено, що
Міністерство доходів і зборів України
є правонаступником Державної
податкової служби України та Державної
митної служби України, що
реорганізуються.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.03.2013р. №229 "Про утворення
територіальних органів Міністерства
доходів і зборів" територіальні органи
Державної податкової служби
реорганізовано шляхом приєднання до
відповідних територіальних органів
Міністерства доходів і зборів. Пунктом
3 постанови визначено, що територіальні
органи Міністерства доходів і зборів є
правонаступниками територіальних
органів Державної податкової служби,
що реорганізується.

Таким чином, з даних нормативних актів
слідує, що у даному випадку має місце
реорганізація центрального органу
виконавчої влади та його
територіальних органів шляхом
приєднання до Міністерства доходів і
зборів та його територіальних органів.
Імперативною нормою ч.3 ст.36 Кодексу
законів про працю України передбачено,
що у разі реорганізації (злиття,
приєднання, поділу, виділення,
перетворення) дія трудового договору
працівника продовжується, що
відповідно зумовлює виникнення в
уповноваженого власником органу
обов'язків, дотримання яких має
гарантувати працівнику його право на
залишення на роботі у даному випадку.

Роз'ясненням Міністерства юстиції
України від 25.01.2011р. "Про гарантії
працівників у разі ліквідації або
реорганізації підприємства, установи,
організації" (далі - Роз'яснення) чітко
зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 36
Кодексу у разі зміни власника
підприємства, а також у разі його
реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, виділення, перетворення) дія
трудового договору працівника
продовжується. Припинення трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу можливе лише
у разі скорочення чисельності або
штату працівників (пункт 1 частини
першої статті 40).

Як вбачається з матеріалів справи та
пояснень представників відповідача, у
зв'язку із проведенням реорганізації
ДПС у Вінницькій області шляхом
приєднання до ГУ Міндоходів у
Вінницькій області позивача було
звільнено з посади першого заступника
голови - начальника управління
податкової міліції наказами ДПС
України №633-о та ДПС у Вінницькій
області №179-о від 30.09.2013р. за п. 64 п.п. "г"
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ через
скорочення штатів та з урахуванням
відмови позивача від запропонованих
посад.

Разом з тим, в ході судового розгляду
адміністративної справи судом
встановлено, що проведеною
реорганізацією ДПС у Вінницькій
області скорочення штату керівного
складу територіального органу не
відбулось, що підтверджується наявними
в матеріалах справи штатним розписом
на 2013 рік державної податкової служби
України у Вінницькій області
(керівництво - кількість штатних посад
5) та тимчасовим штатним розписом на 2013
рік Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області (керівництво -
кількість штатних посад 5), то дія
трудового договору ОСОБА_5
продовжується і він має право на
переведення його на рівнозначну посаду
в ГУ Міндоходів у Вінницькій області.

Як видно з наданих в ході судового
розгляду представниками відповідача
штатних розписів посада заступника
голови не ліквідовувалась, а фактично
перейменувалась на заступника
начальника - начальника слідчого
управління фінансових управлінь.

Крім того, вказаним вище Роз'ясненням
також визначено, що розірвання
власником або уповноваженим ним
органом трудового договору з
працівником відповідно до пункту 1
статті 40 Кодексу передбачає дотримання
певних гарантій для працівника. Так, за
загальним правилом встановленим
частиною першою статті 49-2 Кодексу про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці. Частиною другою
статті 49-2 Кодексу передбачено, що при
вивільненні працівників у випадках
змін в організації виробництва і праці
має враховуватися переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством. Власник або
уповноважений ним орган при вивільнені
працівників у випадках змін в
організації виробництва і праці
повинен дотримуватися вимог статті 42
Кодексу, якою встановлено, що при
скороченні чисельності чи штату
працівників у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

Таким чином, у разі скорочення посади
заступника голови як штатної одиниці,
яку займав ОСОБА_5, він має переважне
право на залишення на роботі як
працівник з високою кваліфікацією та
йому мала бути запропонована посада,
рівноцінна тій, яку він займав в
реорганізованому органі.

Зазначене підтверджується положеннями
ч. 1 ст.40 КЗпП України що передбачає
право на розірвання трудового договору
у випадках змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації.

Як вбачається з матеріалів справи та
пояснень представників відповідачів у
судовому засіданні, ОСОБА_5 першому
заступнику голови - начальнику
управління податкової міліції ДПС у
Вінницькій області було 29.08.2013 р.
запропоновано вакантні посади,
зокрема, посада старшого слідчого 1-го
відділу кримінальних розслідувань
слідчого управління фінансових
розслідувань ГУ Міндоходів у
Вінницькій області, посада заступника
начальника оперативного управління
Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у
Вінницькій області та посада
завідувача сектора фізичного захисту
оперативного управління Вінницької
ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій
області. Позивач від запропонованих
посад відмовився, оскільки вони не є
рівнозначними займаній ним посаді
першого заступника голови - начальника
управління податкової міліції ДПС у
Вінницькій області.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
штатний розпис на 2013 рік ДПС у
Вінницькій області та тимчасовий
штатний розпис ГУ Міндоходів у
Вінницькій області, судом встановлено,
що станом на 22.07.2013 року в підрозділах
податкової міліції ГУ Міндоходів у
Вінницькій області вакантними були 64
посади згідно тимчасового штатного
розпису, серед яких посада заступник
начальника - начальник слідчого
управління фінансових розслідувань.

Однак, як вбачається з акту про відмову
від запропонованих посад першим
заступником голови - начальником
управління податкової міліції ДПС
України у Вінницькій області
полковником міліції ОСОБА_5, позивачу
не було запропоновано зазначену вище
вакантну посаду заступника начальника
- начальника слідчого управління
фінансових розслідувань, що є
порушенням вимог чинного
законодавства України, зокрема КЗпП
України.

Як слідує з аналізу Указу Президента
України "Про міністерства доходів і
зборів" №141/2013 від 18.03.2013р. та ПКМУ №229
від 20.03.2013р. в даному випадку можуть
мати місце зміни в організації
виробництва і праці, пов'язані з
реорганізацією територіального
органу. У відповідності до ч.3 ст.32 КЗпП
України у зв'язку з змінами в
організації виробництва і праці
допускається зміна істотних умов праці
при продовженні роботи за тією ж
спеціальністю, кваліфікацією чи
посадою.

Таким чином, суд враховуючи те, що ДПС у
Вінницькій області реорганізувалась
шляхом приєднання до ГУ Міндоходів у
Вінницькій області, штатна одиниця
заступника голови в процедурі
реорганізації не ліквідувалась,
зазначає, що відповідно до частини
третьої статті 36 Кодексу у разі
реорганізації підприємства (злиття,
приєднання, поділу, виділення,
перетворення) дія трудового договору
працівника вважається продовженою, а
звільнення позивача є неправомірним.

За таких обставин, в ході судового
розгляду судом встановлено, що при
прийнятті оскаржуваних позивачем
наказів від 30.09.2013р. відповідачами
допущено порушення порядку звільнення
позивача, встановленого Положенням.

Також судом з'ясовано, що спірні накази
винесено під час перебування ОСОБА_5 на
лікарняному, що не спростовано
представниками відповідачів у ході
розгляду адміністративної справи.

Зазначене суперечить вимогам частини 3
статі 40 Кодексу законів про працю
України, згідно якої не допускається
звільнення працівника з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
в період його тимчасової
непрацездатності (крім звільнення за
пунктом 5 цієї статті), а також у період
перебування працівника у відпустці. Це
правило не поширюється на випадок
повної ліквідації підприємства,
установи, організації.

У зв'язку з викладеним вище, суд
приходить до переконання, що наказ
Державної податкової служби України №
633-о від 30.09.2013р. та наказ Державної
податкової служби України у Вінницькій
області №179-о від 30.09.2013р. є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
КАСУ зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У відповідності до п. 2 ст. 71 КАСУ в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачами не доведено та не
підтверджено належними доказами
наявність підстав для звільнення
ОСОБА_5 з підстав скорочення штатної
чисельності працівників у зв'язку з
реорганізацією органів ДПС України.

За таких обставин суд дійшов висновку
про незаконність звільнення позивача
та скасування спірних наказів.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_5 є
обґрунтованими, а позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у відповідності до вимог ч.1
ст.256 КАС України судове рішення в
частині поновлення на посаді підлягає
негайному виконанню.

Щодо судових витрат, то у відповідності
до вимог ст.94 КАС України, такі зі
сторін спору не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Державної податкової служби
України №633-о від 30.09.2013р. " Про
звільнення".

Визнати протиправним та скасувати
наказ Державної податкової служби у
Вінницькій області №179-о від 30.09.2013р.
"Про звільнення".

Поновити ОСОБА_5 на посаді першого
заступника голови - начальника
управління податкової міліції ДПС у
Вінницькій області.

Зобов'язати Державну податкову службу
України та Головне управління
Міністерства доходів і зборів у
Вінницькій області запропонувати
ОСОБА_5 рівнозначну посаду, у
відповідності до вимог чинного
законодавства України.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий суддя Комар
Павло Анатолійович Судді: Жданкіна
Наталія Володимирівна Поліщук Ірина
Миколаївна