Справа № 825/571/14
Суддя: Заяць О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2014 року
Чернігів Справа №
825/571/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Заяць О.В.,

за участю секретаря
Музика С.П.,

представника позивача
Тищенка О.А.,

представника відповідача
Пшенична І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом Приватного
підприємства "Фірма "Голд Транс" до
Управління Укртрансінспекції у
Чернігівській області про визнання
протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Фірма "Голд
Транс" звернулось до суду з позовом до
Управління Укртрансінспекції у
Чернігівській області про визнання
протиправною та скасування постанови
про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№ 040366 від 29 січня 2013 року.

В обґрунтування позову заперечує
порушення Закону України "Про
автомобільний транспорт".

Крім того, зазначає, що відповідачем не
надано жодних доказів, які б свідчили
про наявність виявлених та
зафіксованих у відповідному акті
порушень чинного законодавства
України з боку позивача.

Представник позивач в судовому
засіданні адміністративний позов
підтримав з наведених у ньому підстав,
просив задовольнити його повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, подав
письмові заперечення, в яких зазначив,
що в результаті перевірки
транспортного засобу, що належить ПП
«Фірма «Голд Транс», складено акт № 030785
від 20.12.2013 року, згідно якого водій
ПП «Фірма «Голд Транс» в порушення
вимог статті 49 Закону України «Про
автомобільний транспорт» не надав
уповноваженим особам для перевірки
документи, передбачені статтею 48
Закону України «Про автомобільний
транспорт». Вважає, що винесена
постанова начальника Управління
Укртрансінспекції у Чернігівській
області була прийнята на підставі норм
чинного законодавства Україна.

Заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
встановивши фактичні обставини справи,
перевіривши їх доказами, дослідженими
в судовому засіданні, оцінивши їх у
сукупності, відповідно до вимог закону,
суд дійшов висновку, що позов не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Засади організації та діяльності
автомобільного транспорту в Україні
регулюються Законом України "Про
автомобільний транспорт".

Статтею 2 вказаного Закону визначено,
що Законодавство про автомобільний
транспорт складається із цього Закону,
законів України "Про транспорт", "Про
дорожній рух", чинних міжнародних
договорів та інших нормативно-правових
актів у сфері автомобільних
перевезень.

Процедуру здійснення державного
контролю за додержанням суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту (далі - суб'єкти
господарювання), вимог законодавства
про автомобільний транспорт, норм та
стандартів щодо організації
перевезень пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом, норм
міжнародних договорів про міжнародне
автомобільне сполучення, наявністю
відповідних ліцензій і ліцензійних
карток, виконанням ними ліцензійних
умов, а також процедуру здійснення
державного нагляду за забезпеченням
такими суб'єктами господарювання
безпеки автомобільних перевезень
визначає Порядок здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затверджений Постановою
Кабінету міністрів України № 1567 від
08.11.2006 року (далі - Порядок № 1567).

Відповідно допунктів 2, 3, 4 Порядку № 1567
- органами державного контролю на
автомобільному транспорті є
Укртрансінспекція, її територіальні
органи - управління в Автономній
Республіці Крим, обласні, Київське та
Севастопольське міські, районні
управління.

Державний контроль на автомобільному
транспорті здійснюється посадовими
особами органу державного контролю
шляхом проведення планових,
позапланових та рейдових перевірок.

Відповідно до п. 6 Положення про
територіальні органи Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті, затвердженого наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 14 грудня 2005 року № 888
територіальні управління у
відповідному регіоні мають право
перевіряти виконання суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту загального користування,
вимог законодавства про автомобільний
транспорт.

Відповідно до пункту 15 Порядку № 1567 під
час проведення рейдової перевірки
перевіряється виключно: наявність
визначених статтями 39 і 48 Закону
документів, на підставі яких
здійснюються перевезення
автомобільним транспортом; додержання
вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;
додержання водієм вимог Європейської
угоди щодо роботи екіпажів
транспортних засобів, які виконують
міжнародні автомобільні перевезення
(ЄУТР) (далі - Європейська угода);
відповідність зовнішнього і
внутрішнього спорядження
(екіпірування) транспортного засобу
встановленим вимогам; оснащення таксі
справним таксометром; відповідність
кількості пасажирів, що перевозяться,
відомостям, зазначеним у реєстраційних
документах, або нормам, передбаченим
технічною характеристикою
транспортного засобу; додержання
водієм автобуса затвердженого
розкладу та маршруту руху; наявність у
всіх пасажирів квитків на проїзд та
квитанцій на перевезення багажу, а у
разі пільгового проїзду - відповідного
посвідчення; додержання водієм режиму
праці та відпочинку, а також вимоги
щодо наявності в автобусі двох водіїв у
разі перевезення пасажирів на відстань
500 і більше кілометрів або перевезення
організованих груп дітей за маршрутом,
який виходить за межі населеного
пункту та має протяжність понад 250
кілометрів; виконання водієм інших
вимог Правил надання послуг
пасажирського автомобільного
транспорту та Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, інших нормативно-правових
актів.

Статтею 48 Закону України "Про
автомобільний транспорт" передбачено,
що автомобільні перевізники, водії
повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх
перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника -
документ, що засвідчує використання
транспортного засобу на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством;

- для водія - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством.

Відповідно до Закону України "Про
приєднання України до Європейської
угоди щодо роботи екіпажів
транспортних засобів, які виконують
міжнародні автомобільні перевезення
(ЄУТР)", Конвенції Міжнародної
організації праці 1979 року № 153 про
тривалість робочого часу та періоди
відпочинку на дорожньому транспорті, а
також Законів України "Про
автомобільний транспорт", Про дорожній
рух" - наказом Міністерства транспорту
та зв'язку України від 24.06.2010 року № 385,
затверджено Інструкцію з використання
контрольних пристроїв (тахографів) на
автомобільному транспорті (надалі по
тексту - Інструкція № 385).

Вказана Інструкція № 385 визначає
порядок установлення, технічного
обслуговування та використання
контрольних пристроїв (тахографів) на
автомобільних транспортних засобах,
які використовуються для надання
послуг з перевезення пасажирів та
вантажів, та поширювалась на суб'єктів
господарювання, які провадять
діяльність у сфері надання послуг з
перевезення пасажирів та/або вантажів
автомобільними транспортними засобами
(крім таксі).

Пунктом 1.4 вищезазначеної Інструкції №
385 дано визначення термінів, які
вживаються у такому значенні, зокрема:

- адаптація тахографа до транспортного
засобу - оновлення або підтвердження
параметрів автомобільного
транспортного засобу, що зберігаються
у пам'яті тахографа, до яких залежно від
типу тахографа належать:
ідентифікаційний номер (VIN-код) та
номерний знак (цифри та літери,
нанесені на номерному знаку, - VRN)
автомобільного транспортного засобу,
розмір застосованих пневматичних шин,
результати визначення константи
тахографа "k", характеристичного
коефіцієнта автомобільного
транспортного засобу "w", ефективного
кола шини "l", а також показники часу,
пробігу, граничного значення
швидкості, на яке налаштований
обмежувач швидкості транспортного
засобу (за наявності). Термін "адаптація
тахографа до транспортного засобу", за
визначенням ЄУТР (994_016), - "калібрування";

- контрольний пристрій (тахограф) -
обладнання, яке є засобом
вимірювальної техніки, призначене для
встановлення на транспортних засобах
для показу та реєстрації в
автоматичному чи напівавтоматичному
режимі інформації про рух таких
транспортних засобів та про певні
періоди роботи їхніх водіїв;

- перевізники - суб'єкти господарювання,
які провадять діяльність у сфері
надання послуг з перевезення пасажирів
та/або вантажів автомобільним
транспортом;

- тахокарта - бланк, призначений для
внесення й зберігання зареєстрованих
даних, який вводять в аналоговий
контрольний пристрій (тахограф) та на
якому маркувальні пристрої останнього
здійснюють безперервну реєстрацію
інформації, що підлягає фіксуванню
відповідно до положень ЄУТР;

- технічне обслуговування тахографа -
технічні операції з приведення
тахографа у робочий стан відповідно до
інструкції його виробника, які
включають активацію, зчитування даних
цифрового тахографа, періодичні
перевірки, ремонт, заміну тахографа або
пов'язаного з ним устаткування,
адаптацію тахографа до транспортного
засобу.

Пунктом 2.5 Інструкції № 385 передбачено,
що повірку тахографів здійснюють
повірочні лабораторії, які атестовані
відповідно до Закону України "Про
метрологію та метрологічну діяльність"
в залежності від типу тахографів.

Відповідно до п. 2.6, 2.7 Інструкції № 385 -
пункти сервісу тахографів виконують
перевірку та адаптацію тахографів до
транспортних засобів відповідно до
вимог ЄУТР періодично кожні два роки, а
також у разі: установлення або заміни
тахографа; ремонту тахографа; зміни
типу розмірів пневматичних шин
автомобільного транспортного засобу;
якщо під час технічного обслуговування
або ремонту автомобільного
транспортного засобу відбулося
пошкодження таблички тахографа або
пломб, накладених на його складові, під
час установлення або адаптації або у
разі зміни конструкції
автотранспортного засобу, що може
вплинути на роботу тахографа.

За результатами перевірки та
адаптування тахографа до
транспортного засобу ПСТ оформлює у
двох примірниках протокол перевірки та
адаптації тахографа до транспортного
засобу за формою, наведеною в додатку 1.

ПСТ надає один примірник зазначеного
протоколу перевізнику, а другий
залишає собі і зберігає разом з
тахокартою або у разі цифрового
тахографа - з роздруківкою та
електронними файлами, що підтверджують
достовірність наведених у протоколі
даних.

Протокол перевірки та адаптації
тахографа до транспортного засобу
зберігають протягом трьох років з дати
проведення робіт.

Згідно з вимогами пункту 3.1
вищенаведеної Інструкції № 385 -
виробники транспортних засобів,
перевізники, водії та ПСТ
використовують тахографи, тахокарти,
картки до цифрових тахографів, тип яких
затверджено відповідно до вимог ЄУТР.

Відповідно до п. 3.5 Інструкції № 385
перевізники:

- забезпечують водіїв, які
відправляються в рейс, необхідною
кількістю тахокарт або паперу для
роздруківки даних, що відповідають
типу тахографа (аналоговий, цифровий);

- зберігають інформацію, отриману за
допомогою тахографа, кожного водія
протягом 12 місяців з дати останнього
запису, а протоколи перевірки та
адаптації тахографа до транспортного
засобу, свідоцтва про повірку -
протягом одного року з дати закінчення
терміну їх дії;

- аналізують інформацію щодо
дотримання режимів праці та відпочинку
водіїв, отриману за допомогою
тахографа, а в разі виявлення порушень
вживають заходів щодо недопущення та
запобігання виникненню їх в
подальшому.

При цьому, пунктом 3.6 Інструкції № 385
визначено, що перевізники забезпечують
належну експлуатацію тахографів та
транспортних засобів з установленими
тахографами та згідно з вимогами ЄУТР
здійснюють періодичні інспекції, які
включають перевірку, зокрема:
дотримання вимог щодо періодів роботи
та відпочинку водіїв та їх
відповідність параметрам руху,
зареєстрованим тахографом, а також -
наявності у водіїв транспортних
засобів тахокарт у кількості,
визначеній пунктом 3.3 цього розділу,
або наявності та чинності картки для
цифрового тахографа.

Як вбачається з акту перевірки
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом №
030785 від 20.12.2013 року, на момент перевірки
встановлено, порушення вимог статті 49
Закону України "Про автомобільний
транспорт" водієм не було передано для
перевірки уповноваженим на те
посадовим особам документи,
передбачені законодавством, для
здійснення зазначених перевезень (а.с.
7).

Суд звертає увагу на положення пункту
3.3 Інструкції № 385, відповідно до якого
водій транспортного засобу,
обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію
тахографа та управління режимами його
роботи відповідно до інструкції
виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і
заповнює тахокарти та забезпечує їх
належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі
використання аналогового тахографа)
або у разі використання цифрового
тахографа - особисту картку водія
кожного дня, протягом якого керував
транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку
та адаптацію тахографа до
транспортного засобу; заповнені
тахокарти у кількості, що передбачена
ЄУТР (994_016 ), або картку водія чи
роздруківку даних роботи тахографа у
разі обладнання транспортного засобу
цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження
аналогового тахографа своєчасно
записує від руки дані щодо режиму
роботи та відпочинку на зворотному
боці тахокарти, де нанесена сітка з
відповідними графічними позначками,
інформує про це відповідну посадову
особу перевізника, з яким водій
перебуває у трудових відносинах (для
найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження
цифрового тахографа або картки до
нього своєчасно записує від руки дані
щодо режиму роботи та відпочинку на
зворотному боці аркуша, призначеного
для роздруківки даних, що
використовують у даному тахографі, та
забезпечує належне зберігання таких
записів.

Відповідно до пунктів 26, 27 Порядку № 1567
справа про порушення розглядається у
присутності уповноваженої особи
суб'єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про
порушення уповноважена особа суб'єкта
господарювання повідомляється під
розписку чи рекомендованим листом із
повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи
суб'єкта господарювання справа про
порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу
державного контролю або його заступник
виносить постанову про застосування
адміністративно-господарських
штрафів, яка оформляється згідно з
додатком 5.

Після отримання акту, Управлінням
Укртрансінспекції у Чернігівській
позивачу було надіслане повідомлення
про розгляд справи про порушення
законодавства про автомобільний
транспорт 29.01.2014 року в приміщенні
Управління Укртрансінспекції у
Чернігівській області.

21.01.2013 року уповноважена особа ПП
«Фірма «Голд Транс» отримала
повідомлення, про що свідчить зворотнє
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с. 26).

При цьому, суд зазначає, що на розгляд
справи про порушення законодавства про
автомобільний транспорт уповноважена
особа ПП «Фірма «Голд Транс» не
з'явилась, жодних документів, заяв,
клопотань не надала.

Виходячи із вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що прийняття
оскаржуваної постанови про
застосування фінансових санкцій № 040366
від 29.01.2014 року за встановленого
порушення - відбулось відповідачем у
межах наданих йому повноважень та з
дотриманням порядку застосування
фінансових санкцій за відповідне
порушення та вимог законодавства про
автомобільний транспорт.

Так, згідно із абзацом 3 частини 1 статті
60 Закону України "Про автомобільний
транспорт" - за порушення законодавства
про автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються
адміністративно-господарські штрафи, а
саме за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Таким чином, застосування до позивача
санкції у виді штрафу в розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, тобто 1700 грн 00 коп -
відповідає вимогам закону, і при
прийнятті відповідної постанови
відповідач діяв правомірно.

Відповідно до частини 2 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В той же час, згідно з частиною 2 статті
71 цього Кодексу в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, довів правомірності своїх
дій та рішень.

Таким чином, в задоволенні
адміністративного позову Приватного
підприємства "Фірма "Голд Транс" до
Управління Укртрансінспекції у
Чернігівській області необхідно
відмовити.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» від 08.07.2011 № 3674 за подання
до адміністративного суду позову
майнового характеру справляється
судовий збір в розмірі 2% розміру
майнових вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати
(1827,00 грн) та не більше 4 розмірів
мінімальних заробітних плат (4872,00 грн).

За вказаний позов позивачу необхідно
було сплатити судовий збір в розмірі
1827,00 грн.

Під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10% розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Позивачем під час подання
адміністративного позову сплачено
судовий збір в розмірі 182,70 грн, що
підтверджується квитанцією № 6880.148.1.

Тому, згідно ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» судовий збір у розмірі
1644,30 грн присуджується на користь
Державного бюджету України за рахунок
позивача.

Керуючись ст.ст. 122, 158 - 163, 167, Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог -
відмовити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства
"Фірма "Голд Транс"" (код ЄДРПОУ - 37199162)
судовий збір у розмірі 1644 (одна тисяча
шістсот сорок чотири) грн 30 коп до
Державного бюджету та перерахувати на
р/р 4002, УК у м. Чернігові/м.
Чернігів/22030001, код 38054398, банк: ГУДКСУ у
Чернігівській області.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
О.В. Заяць