Справа № 2а-1053/11/1370
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року
Справа
№ 25974/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сапіги В.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Старосамбірському районі
Львівської області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 1 березня 2011
року у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в
Старосамбірському районі Львівської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Старосамбірському районі Львівської
області про зобов'язання вчинити певні
дії,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2011 року позивач - управління
Пенсійного фонду України в
Старосамбірському районі Львівської
області звернулося до суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у
Старосамбірському районі Львівської
області, в якому просить зобов'язати
відповідача включити в акт звірки
виплачену управлінням Пенсійного
фонду України в Старосамбірському
районі Львівської області допомогу на
поховання ОСОБА_1 у розмірі 1396,95 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 1 березня 2011
року в задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що сторони, відповідно
до вимог Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 4 березня 2003
року за №5-4/4, позбавлені права на
проведення розрахунків на своєму
рівні. У разі відсутності згоди на
підписання таких актів з боку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, вимоги про
відшкодування таких сум вирішуються в
судовому порядку в судах
адміністративної юрисдикції шляхом
пред'явлення позову про стягнення цих
сум, а не шляхом пред'явлення вимог про
про підписання актів звірки.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, управління
Пенсійного фонду України в
Старосамбірському районі Львівської
області оскаржило її, подавши
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 1
березня 2011 року та прийняти нову
постанову, якою повністю задовольнити
позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт вказує на те, що
сумісною постановою правління
Пенсійного Фонду України та правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.03р. № 5-4/4 затверджено «Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному Фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання», що
встановив механізм погодження та
відшкодування таких витрат.

Апелянт посилається на те,
щоперерахування коштів відбувається
на централізованому рівні і тільки тих
сум, які включені в акт, складений на
територіальному рівні і зазаначених в
узгодженій Довідці.

Апелянт вважає, що оскільки на стадії
проведення взаємозвірок виник спір, то
Пенсійний фонд сам вправі визначати
спосіб захисту порушених прав та
інтересів.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1
ст.197 КАС України вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що у зв'язку із
смертю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 р., що
підтверджується витягом від 15.10.2010 р. з
державного реєстру актів цивільного
стану громадян про смерть, управління
Пенсійного Фонду України у
Старосамбірському районі виплатило
допомогу на поховання у розмірі 1 396,95
грн. Зазначена сума була включена у
Списки на відшкодування допомоги на
поховання за жовтень 2010 року, однак
відповідач відмовився прийняти до
відшкодування виплачену допомогу,
оскільки, на його думку, відсутній
причинно-наслідковий зв'язок між
смертю і трудовим каліцтвом або
професійним захворюванням.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року (далі - Основи) встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.
Відповідно до пункту 4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» Фонд зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений статтею 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Відповідно до цієї статті Фонд
зобовязаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоровя, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у звязку з втратою годувальника,
який помер внаслідок нещасного випадку
на виробництві або професійного
захворювання, у разі настання
страхового випадку.

Однак, при наявності спору між такими
суб'єктами владних повноважень та
недосягнення згоди щодо підписання
актів зі сторони Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, він повинен
вирішуватися шляхом пред'явлення
адміністративного позову про
стягнення відповідних коштів, а не
шляхом пред'явлення вимог про
прийняття до заліку та включення в акти
щомісячних звірок певних сум, оскільки
така дія передбачає обопільну згоду та
відсутність спору між сторонами.

Така правова позиція, окрім іншого,
була висловлена Судовою палатою у
адміністративних справах Верховного
Суду України, зокрема у постанові від 20
березня 2007 року у справі № 21-1087 за
позовом управління ПФУ у
Великобагачанському районі
Полтавської області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Великобагачанському районі
Полтавської області про зобов'язання
прийняти до заліку та відшкодування
сум.

Оскільки позивачем не було пред'явлено
до відповідача у встановленому законом
порядку позову про проведення
відшкодування відповідних коштів, а
вимоги про зобов'язання включити в акти
щомісячних звірок певні суми не можуть
бути задоволені через наявність спору
між сторонами із цього приводу, то
апеляційний суд приходить до висновку
про неможливість задоволення
заявлених управлінням Пенсійного
фонду України в Старосамбірському
районі Львівської області у даній
справі позовних вимог.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, 198, 200,
205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Старосамбірському районі Львівської
області залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 1 березня 2011
року у справі №2а-1053/11/1370 за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Старосамбірському районі Львівської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Старосамбірському районі Львівської
області про зобов'язання вчинити певні
- без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

В.П. Сапіга