Справа № 308/12085/13-а
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/52758/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши в попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу
ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на
постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 15 липня 2013 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року у справі за позовом Головного
управління Державної міграційної
служби України в Закарпатській області
до громадянина Сомалі ОСОБА_3 про
примусове видворення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року Головне управління
Державної міграційної служби України в
Закарпатській області звернулося до
суду з позовом до громадянина Сомалі
ОСОБА_3 про примусове видворення.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 15 липня 2013 року позов
задоволено. Видворено громадянина
Сомалі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі
території України.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року апеляційну скаргу представника
позивача залишено без задоволення, а
постанову першої інстанції - без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанції
представник позивача звернувся з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувані судові рішення
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши доводи касаційної
скарги, правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, у межах, визначених
ст. 220 КАС України, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 15 липня 2013 року
працівниками Мукачівського МВ ГУ ДМС
України у Закарпатській області був
затриманий відповідач, який назвав
себе громадянином Сомалі ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що складено протокол
адміністративного затримання.

Під час складення протоколу про
адміністративне правопорушення було
з'ясовано, що у даної особи відсутні
будь-які документи, які посвідчують
особу та дають право законно
перебувати на території України, у
подальшому відповідач мав намір
незаконно потрапити до країн
Європейського Союзу.

У той же день начальником
Мукачівського МВ ГУ ДМС України у
Закарпатській області було прийнято
рішення про примусове повернення з
України громадянина Сомалі ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язано його
покинути територію України до 17 липня
2013 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов виходив із того, що 15 липня 2013
року Мукачівським МВ ГУ ДМС України у
Закарпатській області було прийнято
рішення про примусове повернення
відповідача з України в строк до 17
липня 2013 року у зав'язку з тим, що він
допустив порушення законодавства про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства та у відповідача були
відсутні документи, які посвідчують
особу та кошти, які необхідні для
залишення території України
самостійно. З даним висновком
погодився і суд апеляційної інстанції.

Правовий статус іноземців та осіб без
громадянства, які перебувають в
Україні, порядок їх в'їзду в Україну та
виїзду з України визначається Законом
України ,,Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства".

Згідно статті 30 вказаного Закону,
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері міграції, органи
охорони державного кордону (стосовно
іноземців та осіб без громадянства, які
затримані ними у межах контрольованих
прикордонних районів під час спроби
або після незаконного перетинання
державного кордону України) або органи
Служби безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх позовом
постанови адміністративного суду
примусово видворити з України іноземця
та особу без громадянства, якщо вони не
виконали в установлений строк без
поважних причин рішення про примусове
повернення або якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець або
особа без громадянства ухилятимуться
від виконання такого рішення, крім
випадків затримання іноземця або особи
без громадянства за незаконне
перетинання державного кордону
України поза пунктами пропуску через
державний кордон України та їх
передачі прикордонним органам
суміжної держави.

Іноземець або особа без громадянства
можуть бути примусово повернуті в
країну походження або третю країну,
якщо їх дії порушують законодавство
про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства або суперечать
інтересам забезпечення національної
безпеки України чи охорони
громадського порядку, або якщо це
необхідно для охорони здоров'я, захисту
прав і законних інтересів громадян
України за рішенням центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
міграції, органу Служби безпеки
України або органу охорони державного
кордону (стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України), з подальшим
повідомленням протягом 24 годин
прокурору про підстави прийняття
такого рішення. У рішенні про примусове
повернення зазначається строк,
протягом якого іноземець або особа без
громадянства повинні виїхати з
України. Зазначений строк не повинен
перевищувати 30 днів з дня прийняття
рішення ( частина 1 статті 26 Закону
України ,,Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства").

Тобто примусовому видворенню іноземця
чи особи без громадянства передують
дві обставини: 1) прийняття рішення
відповідним компетентним органом про
примусове видворення; 2) ухилення від
виїзду після прийняття рішення про
повернення або наявність
обгрунтованих підстав вважати, що
іноземець або особа без громадянства
ухилятимуться від виконання такого
рішення.

Обов'язковим є попереднє прийняття
вказаними органами рішення про
примусове повернення.

15 липня 2013 року начальником
Мукачівського МВ ГУ ДМС України у
Закарпатській області було прийнято
рішення про примусове повернення
відповідача у строк до 17 липня 2013 року.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що відповідач прибув на
території України у червні 2013 року
автомобільним транспортом з
Російської Федерації. Метою прибуття в
Україну було використання її
географічного розміщення для
потрапляння до країн Європейського
Союзу, зокрема, до Словацької
Республіки.

Суд першої інстанції приймаючи
постанову про примусове видворення
відповідача до 17 липня діяв правомірно,
оскільки таке право суду передбачено
частиною 1 статті 30 Закону України ,,Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства", з якої слідує що
постанова адміністративного суду про
примусове видворення з території
України, зокрема, може бути прийнята до
закінчення терміну виконання рішення
про примусове повернення, якщо є
обґрунтовані підставі вважати, що
іноземець чи особа без громадянства
буде ухилятися від виконання такого
рішення. Такими підставами у даному
випадку є відсутність документів, які б
посвідчували особу відповідача та
кошти на придбання проїзного
документа, що унеможливило самостійно
залишити відповідачем територію
України.

Крім того, судами попередніх інстанцій
не встановлено обставин вказаних у
статті 31 Закону України ,,Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства", оскільки під час
затримання відповідачем не було
зазначено про наявність обставин, які б
стали перешкодою для його видворення
за межі території України.

Посилання у касаційній скарзі
представника відповідача на те, що
ОСОБА_3 перебуває в процедурі визнання
його біженцем або особою, яка потребує
додаткового захисту спростовується
матеріалами справи, оскільки листом
від 28 серпня 2013 року № 7790 позивачем
повідомлено, що вказана особа з заявою
про надання статусу біженця не
зверталася.

Отже, приймаючи рішення про примусове
видворення за межі України, суд першої
інстанції, з рішенням якого погодився
суд апеляційної інстанції, діяв
правомірно.

Враховуючи те, що посилання
представника відповідача в касаційній
скарзі на порушення судами першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
не знайшли свого підтвердження при
розгляді даної справи, а судами повно
та всебічно перевірені надані
сторонами докази, дана їм належна
оцінка у рішеннях, які належним чином
мотивовані і за своїм змістом та формою
відповідають вимогам матеріального та
процесуального закону, касаційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - представника
ОСОБА_3 залишити без задоволення, а
постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 15 липня 2013 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24 вересня
2013 року у справі за позовом Головного
управління Державної міграційної
служби України в Закарпатській області
до громадянина Сомалі ОСОБА_3 про
примусове видворення - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.В. Ліпський

Судді:
С.В. Головчук

Ю.К. Черпак