Справа № 825/4676/13-а
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Клопот С.Л.
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі
Киричуку Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, без фіксування його за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 41
КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 27 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Чернігівського міського
центру зайнятості до ОСОБА_2 про
стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 27 грудня 2013
року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, в період перебування на
обліку в центрі зайнятості відповідач
приховав відомості про те, що ним
надавались послуги згідно договору
підряду з ПАТ «Ерсте Банк», що стало
підставою для прийняття рішення про
повернення коштів, сплачених як
допомога по безробіттю в розмірі 10818,34
грн., яку відповідач добровільно не
сплатив.

У зв'язку з викладеним, позивач
звернувся до суду із адміністративним
позовом, в якому просив примусово
стягнути з відповідача кошти, сплачені
як допомога по безробіттю.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що позовні вимоги є
вмотивованим, оскільки позивачем
доведено, що ОСОБА_2 приховав відомості
щодо доходів, які були отримані
останнім за договором підряду.

Колегія суддів погоджується із
вказаним висновком суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_2 перебував на обліку як
безробітний в Чернігівському міському
центрі зайнятості з 11.10.2012 року по 08.07.2013
року, отримував соціальні послуги і
забезпечення відповідно до ст. 7 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття».

При проведенні звірки позивачем було
встановлено, що відповідач,
перебуваючи на обліку в Чернігівському
міському центруі зайнятості як
безробітний, надавав послуги згідно з
договором підряду від 01.06.2011 року,
укладеним з ПАТ «Ерсте Банк» (ПАТ
«Фідобанк»), про що не повідомив центр
зайнятості.

Аналізуючи фактичні обставини справи,
відповідач в розумінні ст. 1 Закону
України «Про зайнятість населення» на
момент надання йому статусу
безробітного відносився до категорії
зайнятого населення.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг. Сума виплаченого забезпечення
та вартості наданих послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Таким чином, відповідачем не виконано
обов'язку, передбаченого ст. 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття».

Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затверджений наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20.11.2000 року № 307 передбачено, якщо
під час одержання допомоги по
безробіттю безробітний своєчасно не
подав відомості про обставини, що
впливають на умови її виплати, у тому
числі встановлені під час
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення, з безробітного
стягується сума виплаченої допомоги по
безробіттю з моменту виникнення цих
обставин. Сума виплаченої допомоги по
безробіттю підтверджується
відповідною довідкою центру
зайнятості, що підписується
керівником, головним бухгалтером та
скріплюється печаткою.

Як вбачається з матеріалів справи, з
метою досудового врегулювання спору,
позивачем 03.12.2013 року було направлено
відповідачу листа № 05/5858, в якому
повідомлено про прийняте рішення,
запропоновано добровільно повернути
незаконно отримані кошти та роз'яснено
право на оскарження наказу. У
встановленому законодавством порядку
наказ відповідач не оскаржив, в
добровільному порядку вказану суму
коштів не повернув. Кошти відповідачем
в добровільному порядку не сплачені,
наказ про повернення коштів не
оскаржений.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
позовні вимоги Чернігівського
районного центру зайнятості про
стягнення незаконно отриманого
матеріального забезпечення на випадок
безробіття в розмірі 10818,34 грн. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню, що було вірно зазначено
судом першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами та
нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно
ст. 200 КАС України залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, з урахуванням того, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 27 грудня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя
Шурко О.І.

Судді:
Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.