Справа № 638/15192/13-а
Суддя: Федосенко В. В.
Дата ухвалення: 2014-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Постанова

Іменем України

12 березня 2014 року. Дзержинський
районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді - Федосенко
В. В.,

при секретарі - Прядко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові
адміністративну справу за
адміністративним позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до
Харківської міської ради про визнання
протиправним та скасування припису №
7/122 від 25 жовтня 2012 року спеціаліста 2
категорії відділу реклами
Департаменту контролю Харківської
міської ради Калникова Є.В. та
скасування рішення виконавчого
комітету Харківської міської ради

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Харківської міської ради про
скасування припису №7/122 від 25.10.2012 року
та рішення №195 від 10.04.2013 року,
посилаючись на порушення його прав.

В судове засідання представник
позивача не з'явився та просив
розглядати справу за його відсутності,
позов підтримує, про що надав суду
письмову заяву.

Відповідач в судове засідання не
з'явився та не повідомив причини
неявки, належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи, про що свідчить розписка про
отримання судової повістки.

Згідно ч.4 ст. 128 КАС України, у разі
неприбуття відповідача - суб'єкта
владних повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час та місце
судового розгляду, без поважних причин
або без повідомлення ним причину
неприбуття, розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що в жовтні 2012 року
Позивач отримав припис №7/122 від 25.10.2012
року Спеціаліста І категорії відділу
реклами Департаменту контролю
Харківської міської ради Калникова
Є.В., в якому зазначалось, що в
результаті перевірки дотримання
порядку розміщення зовнішньої реклами
у місті Харкові встановлено порушення
Позивачем ч.1 статті 16 Закону України
«Про рекламу» №1121-ІV від 11.07.2003 року, а
саме відсутність дозволу на розміщення
зовнішньої реклами.

Позивач звернувся до Відділу реклами
Департаменту контролю Харківської
міської ради із листом-відповіддю, в
якому зазначив, що вивіска магазину
Позивача, яка складалась з декількох
текстових елементів "ІНФОРМАЦІЯ_1" є
інформаційною вивіскою біля входу про
те, що асортимент товару, який
продається в цьому об'єкті торгівлі є
непродовольчий.

Відповідно до п.12 Порядку провадження
торговельної діяльності та правил
торговельного обслуговування на ринку
споживчих товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 15 червня 2006 р. № 833, на фасаді
торговельного об'єкта розміщується
вивіска із зазначенням найменування
суб'єкта господарювання. Крім того,
відповідно до ч.3. статті 17 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
продавець (виконавець) зобов'язаний
надати споживачеві достовірну і
доступну інформацію про найменування,
належність та режим роботи свого
підприємства. Тобто розміщення вивіски
біля входу в торгівельний об'єкт є
обов'язком Позивача, у разі
відсутності, якої Позивач буде
притягнутий до відповідальності за
порушення порядку провадження
торговельної діяльності та вимог
закону України «про захист прав
споживачів». Цей лист-відповідь було
направлено на адресу Відділу реклами
Департаменту контролю Харківської
міської ради.

В листопаді 2012 року Позивач отримав
лист №1217 від 20.11.2012 року, в якому Відділ
реклами Департаменту контролю
Харківської міської ради процитував
норми Закону України «Про рекламу»,
Правил №2067 та Порядку №444, добавив, що
площа поверхні вивіски чи таблички не
повинна перевищувати 3 кв. метрів, та
зауважив, що в разі невиконання вимог
припису № 7/122 від 25.10.2012р., або не
приведення конструкції у
відповідність до поняття «вивіски»
відділом реклами Департаменту
контролю Харківської міської ради буде
вжито заходів щодо усунення порушення
чинного законодавства України про
рекламу шляхом демонтажу рекламної
конструкції що розташована за адресою
м. Харків, АДРЕСА_1.

Отримавши такий лист, Позивач направив
Відділу реклами Департаменту контролю
Харківської міської ради відповідь на
лист №1217 від 20.11.2012 року, в якому
попросив повідомити, яким чином йому
необхідно привести вивіску яка
складалась з декількох текстових
елементів "ІНФОРМАЦІЯ_1" у
відповідність до поняття «вивіски».

В грудні 2012 року Позивач отримав лист №
1318 від 28.11.2012 року, в якому Відділом
реклами Департаменту контролю
Харківської міської ради було
зазначено, що чинним законодавствам
України чітко визначено поняття
вивіски, вимоги до її змісту та площі
поверхні.

Станом на сьогодні вищезазначена
спеціальна конструкція не відповідає
поняттю «вивіски». Тому, з метою
усунення порушень чинного
законодавства України в сфері реклами,
Позивачу необхідно привести
вищезазначену спеціальну конструкцію
у відповідність до поняття «вивіски»
або ж її демонтувати та отримати дозвіл
на розміщення зовнішньої реклами. В
цьому листі не зазначалось, по яких
критеріях Відділ реклами Департаменту
контролю Харківської міської ради
виявив, що конструкція, яка знаходиться
біля входу до магазину Позивача не
відповідає поняттю «вивіски».

Після чого до 23.05.2013 року жодних листів,
повідомлень або інших документів
Позивач не отримував.

23.05.2013 року представником КП «Міський
інформаційний центр» - Ромашиним І.Ю., у
присутності представника Відділу
реклами Департаменту контролю
Харківської міської ради - Калмикова
Є.В., представника ТОВ «Міська
рекламно-інформаційна система» -
Штрикуль С.А. було здійснено демонтаж
спеціальної конструкції: щит на
огорожі: 0,70Х3,00Х1 «ІНФОРМАЦІЯ_1», за
адресою АДРЕСА_1, на підставі рішення
виконкому Харківської міської ради №
195 від 10.04.2013 р.

За результатами демонтажу було
складено акт проведення демонтажу
спеціальної конструкції від 23.05.2013 року
вих. №1637.

05.06.2013 року Позивач звернувся до
Відповідача з листом, в якому просив
надати копію витягу з рішення
виконкому Харківської міської ради №
195 від 10.04.2013 р., яке було підставою для
демонтажу вивіски з написом
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою АДРЕСА_1. Цей
лист було отримано Харківською міською
радою 07.06.2013 року.

Однак, прохання Позивача не було
виконано, у зв'язку з чим 06.08.2013 року
Позивач повторно звернувся до
Відповідача з листом, в якому повторно
просив надати копію витягу з рішення
виконкому Харківської міської ради №
195 від 10.04.2013 р. Повторний лист було
отримано Харківською міською радою
13.08.2013 року.

09 вересня 2013 року Позивач отримав лист
від Відповідача, в якому знаходився
витяг з рішення виконкому Харківської
міської ради № 195 від 10.04.2013 р. з
додатком.

Додатком до вищевказаного рішення
виконкому Харківської міської ради №195
від 10.04.2013 року було визначено перелік
конструкцій зовнішньої реклами, які
підлягають демонтажу, №234 в переліку
було зазначено «Щит на огорожі який
належить ФОП ОСОБА_1 та розташований у
АДРЕСА_1, розміром 0,40х1,60х1 відповідно до
припису №122 від 25.10.12 року з
інформаційним полем «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Позивач не погодився з вищевказаним
рішенням Відповідача, яке було
прийнято на підставі даних припису
№7/122 від 25.10.2012 року, в результаті чого
відбувся демонтаж вивіски з написом
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою АДРЕСА_1, яке
відбулось 23.05.2013 року вважає їх
протиправними та такими, що порушують
її права, про що позивачем було
викладено в адміністративному позові.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази в їх сукупності,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Закон України «Про рекламу» визначає
засади рекламної діяльності в Україні,
регулює відносини, що виникають у
процесі виробництва, розповсюдження та
споживання реклами (далі - Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 3
зазначеного Закону цей Закон регулює
відносини, пов'язані з виробництвом,
розповсюдженням та споживанням
реклами на території України.
Законодавство України про рекламу
складається з цього Закону та інших
нормативних актів, які регулюють
відносини у сфері реклами.

Відповідно до частини першої статті 26
Закону контроль за дотриманням
законодавства України про рекламу
здійснюють у межах своїх повноважень:

- центральний орган виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів, - щодо захисту прав
споживачів реклами;

- Антимонопольний комітет України -
щодо дотримання законодавства про
захист економічної конкуренції;

- Національна рада України з питань
телебачення і радіомовлення - щодо
телерадіоорганізацій усіх форм
власності;

- центральний орган виконавчої влади,
що реалізує державну фінансову
політику, - щодо реклами державних
цінних паперів;

- Національна комісія з цінних паперів
та фондового ринку - щодо реклами на
фондовому ринку;

- центральний орган виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сферах
будівництва, архітектури, - щодо
спорудження житлового будинку;

- центральний орган виконавчої влади,
що реалізує державну політику з питань
державного нагляду та контролю за
дотриманням законодавства про
зайнятість населення, - щодо реклами
про вакансії (прийом на роботу).

Відповідно до частини 2 статті 26 Закону
на вимогу органів державної влади, на
які згідно із законом покладено
контроль за дотриманням вимог
законодавства про рекламу,
рекламодавці, виробники та
розповсюджувачі реклами зобов'язані
надавати документи, усні та/або
письмові пояснення, відео - та
звукозаписи, а також іншу інформацію,
необхідну для здійснення ними
повноважень щодо контролю. Крім того,
відповідний орган державної влади має
право, зокрема, надавати (надсилати)
рекламодавцям, виробникам та
розповсюджувачам реклами обов'язкові
для виконання приписи про усунення
порушень.

Отже, з аналізу зазначених норм
вбачається, що органи державної влади,
на які згідно із законом покладено
контроль за дотриманням вимог
законодавства про рекламу, мають право
видавати обов'язкові для виконання
приписи про усунення порушень.

Проте, з зазначених норм не вбачаться,
що на виконавчі органи міських рад
(робочий орган) згідно із законом
покладено контроль за дотриманням
вимог законодавства про рекламу та
право видавати обов'язкові для
виконання приписи.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 2
КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Таким чином, суд вважає, що припис про
усунення порушень порядку розміщення
зовнішньої реклами у місті Харкові від
25.10.2012 року №7/122 Відділу реклами
Департаменту контролю Харківської
міської ради винесений не на підставі,
не у межах повноважень та не у спосіб,
що передбачений законодавством
України.

Щодо позиції що оскаржуваний припис не
є нормативно - правовим актом чи актом
індивідуальної дії суд зазначає
наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, на
спори юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Нормативно-правові акти - це акти
управління, які встановлюють, змінюють
та припиняють (скасовують) правові
норми. Нормативно-правові акти містять
адміністративно-правові норми, які
встановлюють загальні правила
регулювання однотипних відносин у
сфері виконавчої влади, розраховані та
тривале застосування. Вони
встановлюють загальні правила
поведінки, норми права, регламентують
однотипні суспільні відносини у певних
галузях, і, як правило, розраховані на
довгострокове та багаторазове їх
застування.

Натомість, індивідуальні акти
стосуються конкретних осіб та їхніх
відносин. Загальною рисою, яка
відрізняє ці акти від нормативних, є їх
правозастосовний характер. Головною
рисою таких актів є їх конкретність, а
саме: чітке формулювання конкретних
юридичних волевиявлень суб'єктами
адміністративних правовідносин, які
видають такі акти; розв'язання за їх
допомогою конкретних, індивідуальних
питань, що виникають у сфері державного
управління; чітка визначеність
адресата; виникнення конкретних
адміністративно-правових відносин,
обумовлених цими актами.

Обов'язковою ознакою
нормативно-правового акта чи правового
акта індивідуальної дії, а також
відповідних дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень є
створення ними юридичних наслідків у
формі прав, обов'язків, їх зміни чи
припинення.

Оскаржуваний припис за своїм змістом є
правовим актом індивідуальної дії,
оскільки зобов'язує позивача вчинити
дії - усунути зазначені у цьому приписі
порушення шляхом демонтажу, створює
певні обов'язки - у випадку невиконання
цього припису у зазначений термін
спеціальні конструкції будуть
демонтовані з покладенням на
розповсюджувача зовнішньої реклами
витрат, пов'язаних з демонтажем
спеціальних конструкцій.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
припис про усунення порушень порядку
розміщення зовнішньої реклами у місті
Харкові від 25.10.2012 року №7/122 Відділу
реклами Департаменту контролю
Харківської міської ради є
протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, що припис про усунення
порушень порядку розміщення
зовнішньої реклами у місті Харкові від
25.10.2012 року №7/122 Відділу реклами
Департаменту контролю Харківської
міської ради винесений не на підставі,
не у межах повноважень та не у спосіб,
що передбачений законодавством
України.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно ч.1 статті 16 Закону України
«Про рекламу», розміщення зовнішньої
реклами у населених пунктах
проводиться на підставі дозволів, що
надаються виконавчими органами
сільських, селищних, міських рад, а поза
межами населених пунктів - на підставі
дозволів, що надаються обласними
державними адміністраціями, а на
території Автономної Республіки Крим -
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, в порядку, встановленому цими
органами на підставі типових правил, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 1 Закону України
«Про рекламу», зовнішня реклама -
реклама, що розміщується на
спеціальних тимчасових і стаціонарних
конструкціях, розташованих на
відкритій місцевості, а також на
зовнішніх поверхнях будинків, споруд,
на елементах вуличного обладнання, над
проїжджою частиною вулиць і доріг.

Відповідно до ч.7 ст. Закону України
«Про рекламу», розміщення інформації
про виробника товару та/або товар у
місцях, де цей товар реалізується чи
надається споживачеві, у тому числі на
елементах обладнання та/або оформлення
місць торгівлі, а також безпосередньо
на самому товарі та/або його упаковці,
не вважається рекламою.

Відповідно до ч.6 ст. 9 Закону України
«Про рекламу», вивіска чи табличка з
інформацією про зареєстроване
найменування особи, знаки для товарів і
послуг, що належать цій особі, вид її
діяльності (якщо це не випливає із
зареєстрованого найменування особи),
час роботи, що розміщена на внутрішній
поверхні власного чи наданого у
користування особі приміщення, на
зовнішній поверхні будинку чи споруди
не вище першого поверху або на поверсі,
де знаходиться власне чи надане у
користування особі приміщення, біля
входу в таке приміщення, не вважається
рекламою.

Відповідно до п.п. 6 та 7 п. 2 Типових
правил розміщення зовнішньої реклами
затверджених постановою КМУ від 29
грудня 2003 р. № 2067 (надалі - Правила №2067),
спеціальні конструкції - тимчасові та
стаціонарні рекламні засоби (світлові
та несвітлові, наземні та неназемні
(повітряні), плоскі та об'ємні стенди,
щити, панно, транспаранти, троли,
таблички, короби, механічні, динамічні,
електронні табло, екрани, панелі, тумби,
складні просторові конструкції,
аеростати, повітряні кулі тощо), які
використовуються для розміщення
реклами;

вивіска чи табличка - елемент на
будинку, будівлі або споруді з
інформацією про зареєстроване
найменування особи, знаки для товарів і
послуг, що належать такій особі, вид її
діяльності (якщо це не випливає із
зареєстрованого найменування особи),
час роботи, що розміщений на зовнішній
поверхні будинку, будівлі або споруди
не вище першого поверху або на поверсі,
де розташовується власне чи надане у
користування особі приміщення (крім,
випадків, коли суб'єкту господарювання
належить на праві власності або
користування вся будівля або споруда),
біля входу у таке приміщення, який не є
рекламою.

Таким чином на підставі протоколу
узгодження оригінал-макету на
виготовлення металевої вивіски, яка
була надана до матеріалів справи
представником Позивача, суд доходить
висновку, що металевий щит біля входу в
магазин Позивача, з інформативним
полем, що складається з декількох
текстових елементів "ІНФОРМАЦІЯ_1" є
інформаційною вивіскою, а отже не є
рекламою, тому не потребує будь-яких
дозволів для її розміщення.

З вищезазначеного суд приходить до
висновку, що інформація, яка
знаходиться в приписі №7/122 від 25.10.2012
року Спеціаліста І категорії відділу
реклами Департаменту контролю
Харківської міської ради Калникова Є.В.
не відповідає дійсності і тому
підлягає скасуванню.

Враховуючи той факт, що рішення
виконкому Харківської міської ради №
195 від 10.04.2013 р., в частині демонтажу №234
Щит на огорожі який належить ФОП ОСОБА_1
та розташований у АДРЕСА_1, розміром
0,40х1,60х1 було винесено на підставі даних
зазначених в приписі №7/122 від 25.10.2012
року, тому в цій частині воно теж
підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про те, що факти викладені в
позові знайшли своє підтвердження в
ході судового засідання, а тому позов
підлягає задоволенню.

На підставі ст. ст. 1,7,9,16 Закону України
«Про рекламу», Типових правил
розміщення зовнішньої реклами
затверджених постановою КМУ від 29
грудня 2003 р. № 2067 та керуючись ст.ст. 6,
7, 11, 15, 71, 158-162, 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
припис №7/122 від 25.10.2012 року Спеціаліста
І категорії відділу реклами
Департаменту контролю Харківської
міської ради Калникова Є.В.

Скасувати рішення виконкому
Харківської міської ради № 195 від 10.04.2013
р., в частині демонтажу запису №234 (Щит
на огорожі який належить ФОП ОСОБА_1 та
розташований у АДРЕСА_1, розміром
0,40х1,60х1).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку протягом 10 днів з
дня її проголошення, а якщо постанову
було постановлено у письмовому
провадженні або без виклику особи, яка
її оскаржує, або у разі застосування
судом частини третьої статті 160 КАС
України - апеляційна скарга подається
протягом 10 днів з дня отримання копії
постанови, шляхом подачі до 4.
Апеляційного адміністративного суду
Харківської області через
Дзержинський районний суд міста
Харкова апеляційної скарги.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя:

Федосенко В.В.