Справа № К/9991/40518/11-С
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/40518/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло О.М.Судді:
Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.,за участю
секретаря:Руденко А.М.,за участю
представників позивача:Рябенка
О.В.,відповідача:Капустіної
А.А.,прокурора:Чубенка В.В.,розглянувши
у відкритому судовому
засіданнікасаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі м. Києва

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.06.2011 р.

у справі №2а-13372/10/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Космо Полімер»

до Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі м. Києва

про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Космо Полімер» (далі
- позивач) звернулось з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі м. Києва (далі - відповідач) про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14.02.2011 р. у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.06.2011 р.
рішення суду першої інстанції
скасовано, та прийнято нове, яким
позовні вимоги задоволено: визнано
недійсним та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 06.08.2010 р. №
/0.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, відповідач звернувся до
Вищого адміністративного суду України
із касаційною скаргою, у якій просить
його скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Крім того, відповідачем заявлено
клопотання про заміну сторони
правонаступником у зв'язку з
проведеною реорганізацією на Державну
податкову інспекцію у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві.

Відповідно до ст. 55 КАС України у разі
вибуття або заміни сторони чи третьої
особи у відносинах, щодо яких виник
спір, суд допускає на будь-якій стадії
адміністративного процесу заміну
відповідної сторони чи третьої особи
її правонаступником. Усі дії, вчинені в
адміністративному процесі до вступу
правонаступника, обов'язкові для нього
в такій самій мірі, у якій вони були б
обов'язкові для особи, яку він замінив.

Враховуючи викладене та надані докази
реорганізації відповідача, судова
колегія вважає, що заявлене клопотання
підлягає задоволенню.

Позивач надіслав на адресу суду
касаційної інстанції письмові
заперечення на касаційну скаргу, за
змістом яких просить її задоволенні
відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що представниками
податкового органу було проведено
невиїзну документальну перевірку
позивача з питань правомірності
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість при
взаємовідносинах з ТОВ «Спеціндустрія
- К», результати якої оформлено актом
від 05.08.2010 р. № 11229/23-11/33492368.

Вказаною перевіркою було встановлено
порушення позивачем вимог пп. 7.2.3. п.7.2.,
пп. 7.2.6. п. 7.2., пп. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», у результаті чого позивачем
занижено податок на додану вартість у
періоді, що перевірявся на суму 3 717 864,00
грн., у т.ч. по періодах: грудень 2008 р. 140
699 грн., січень 2009 р. 174 863 грн., лютий 2009 р.
308 000 грн., березень 2009 р. 322 167 грн.,
квітень 2009 р. 387 326 грн., травень 2009 р. 409 684
грн., червень 2009 р. 468 677 грн., липень 2009 р.
461 580 грн., серпень 2009 р. 431 074 грн.,
вересень 2009 р. 168 871 грн., жовтень 2009 р. 383
488 грн., листопад 2009 р. 61 435 грн.

На підставі встановлених порушень
контролюючим органом було прийнято
спірне податкове повідомлення-рішення
від 06.08.2010 р. № /0, яким позивачу
визначено суму податкового
зобовязання у розмірі 5 576 796,00 грн., з
яких 3 717 864,00 грн. основний платіж та 1 858
932,00 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, розглянувши та
обговоривши наведені сторонами доводи,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновків, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем та ТОВ «Спеціндустрія - К»
було укладено договір на поставку
товару від 10.03.2008 р. №19 - товар (плівка в
асортименті), яка була придбана ТОВ
«Спеціндустрія - К» за межами України,
про що свідчать оформлені
грузові-митні декларації.

Так, ТОВ «Спеціндустрія - К» було
виписано позивачу податкові накладі на
загальну суму 18 589 320,00 грн., крім того
ПДВ - 3 717 864,00 грн.

У той же час, за фактом підроблення
податкових декларацій з податку на
додану вартість за липень та листопад
2009 року ТОВ «Спеціндустрія - К» за
ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.
358 КК України була порушена кримінальна
справа №59-2667.

Опитаний ОСОБА_8, який відповідно до
реєстраційних документів значиться
засновником, директором та головним
бухгалтером вказаного підприємства
пояснив, що реєстрації останнього не
здійснював та до
фінансово-господарської діяльності
товариства не має ніякого відношення

Крім того, відповідно до висновку
спеціаліста заступника начальника
відділу техніко - криміналістичного
забезпечення НДЕКЦ при ГУ МВС України у
м. Києві від 29.07.2010 р. № 1061 встановлено,
що договір на поставку товару №19 від
10.03.2008 року, та податкові накладні
отримані від ТОВ «Спеціндустрія - К» за
грудень 2008 року, січень - листопад 2009
року у сумі 3717 864,00 грн. виконано
ймовірно не директором ТОВ
«Спеціндустрія - К», а іншими особами.

Наведені обставини у їх сукупності
дали податковому органу підстави дійти
висновку, що угода, на підставі якої ТОВ
«Спеціндустрія - К» виписані податкові
накладні позивачу, а останнім, у свою
чергу, сформовано податковий кредит, є
нікчемною та такою, що укладена з метою,
завідомо суперечною інтересам держави
та суспільства.

Надаючи оцінку фактичним обставинам
справи та задовольняючи позовні
вимоги, суд попередньої інстанції
виходив з наявних пояснень свідка по
справі ОСОБА_9, який на момент
підписання спірної угоди та податкових
накладних був директором ТОВ
«Спеціндустрія - К».

Крім того, судом апеляційної інстанції
було зазначено, що саме після того, як
ОСОБА_9 вийшов зі складу засновників
ТОВ «Спеціндустрія - К» та зняв з себе
обов'язки директора товариства, не
встановленими особами була здійснена
перереєстрація товариства на
фіктивного засновника, відносно якого
правоохоронними органами була
порушена кримінальна справа.

Судом попередньої інстанції було також
зазначено, що висновок № 1-05/11
судово-економічної експертизи у
кримінальній справі № 59-2667, складений
30.05.2011 р. на підставі копії акту
перевірки від 05.08.2010 р. №11229/23-11/33492368,
копії договору на поставку товару від
10.03.2008 р. № 19, копій податкових
накладних; протоколу допиту свідка -
ОСОБА_9 від 22.04.2011 р., висновку експерта
від 25.05.2011 р. №145, спростовує висновки
податкового органу про заниження
позивачем податкових зобов'язань з
податку на додану вартість на суму 3 717
864,00 грн. при взаємовідносинах з ТОВ
«Спеціндустрія - К», викладені в акті
перевірки від 05.08.2010 р. № 11229/23-11/33492368.

Підпунктом 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 цього ж Закону
визначено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8№ цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

За змістом пп. 7.4.5 наведеної статті, не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Зміст наведених нормативних положень
дозволяє дійти висновку, що виключення
зі складу податкового кредиту сум
податку на додану вартість, сплачених у
ціні придбаних у контрагента товарів,
можливе за умови не підтвердження
відповідними первинними документами
здійснення таких господарських
операцій.

Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» визначено правові засади
регулювання, організації, ведення
бухгалтерського обліку та складання
фінансової звітності в Україні.

Згідно ст. 9 вказаного Закону, підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Таким чином, суд апеляційної інстанції,
встановивши наявність доказів, що
підтверджують факт реального
здійснення фінансово-господарської
діяльності між позивачем та його
контрагентом, а також визначившись із
відповідністю первинних документів,
оформлених за результатами такої
діяльності вимогам Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», дійшов
обґрунтованого висновку стосовно
наявності правових підстав для
задоволення позовних вимог та
скасування спірного податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
не знаходить підстав, які могли б
призвести до зміни чи скасування
оскаржуваного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 55, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Здійснити процесуальне
правонаступництво та замінити
Державну податкову інспекцію у
Солом'янському м. Києва на Державну
податкову інспекцію у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві.

2. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві залишити без
задоволення.

3. Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.06.2011 р. у
справі №2а-13372/10/2670 залишити без змін.

4. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута з підстав, встановлених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.