Справа № К/9991/49415/11-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/49415/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді
суддівТракало В.В., Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Антрацит та
Антрацитівському районі Луганської
області на постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 13 липня 2011 року у справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Антрацитівському районі Луганської
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань про стягнення
заборгованості України в м. Антрацит та
Антрацитівському районі Луганської
області про стягнення коштів на
виплачені пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року позивач звернувся до
суду із позовом до відповідача. Просив
стягнути суми виплачених пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за 2009-2011 роки у сумі 92614
грн. 56 коп.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 17 травня
2011 року у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 липня
2011 року скасовано постанову суду
першої інстанції та ухвалено нове
рішення про задоволення позову.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача суму виплачених пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за 2009-2011 роки у сумі 92614
грн. 56 коп.

У касаційній скарзі відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Антрацит та
Антрацитівському районі Луганської
області, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду
апеляційної інстанції, залишивши в
силі постанову суду першої інстанції.

Перевіривши за матеріалами справи
доводи касаційної скарги та
правильність застосування судами норм
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі у межах касаційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що згідно актів
щомісячної звірки за жовтень - грудень
2009 року, січень, червень - грудень 2010
року, січень - лютий 2011 року, які
підписані сторонами, відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Антрацит та
Антрацитівському районі Луганської
області не прийнято до заліку суми
виплачених пенсій у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання в розмірі
92614 грн. 56 коп., з яких: пенсії в сумі 15094
грн. 89 коп. - не прийняті до заліку у
зв'язку з відсутністю висновку МСЕК про
причинний зв'язок смерті з
профзахворюванням або трудовим
каліцтвом (ОСОБА_4, ОСОБА_5); пенсії в
сумі 77519 грн. 67 коп. не прийняті до
заліку, оскільки особі, яка отримує
пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, на день загибелі
годувальника не виповнилося 55 років
(ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17).

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки на момент настання страхового
випадку особи, яким позивач виплачував
пенсію у зв'язку з втратою годувальника
(всього - 12 осіб), не були
непрацездатними та не знаходилися на
утриманні померлого, а стосовно двох
осіб, яким позивач виплачував вказану
пенсію, немає висновку МСЕК про
причинний зв'язок смерті з
профзахворюванням або трудовим
каліцтвом, тому відсутні підстави для
відшкодування відповідачем витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій цим
особам.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та ухвалюючи нове судове
рішення про відмову в задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що оскільки виплату
пенсії здійснює пенсійний орган на
підставі прийнятого рішення і це
рішення не скасоване, то відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Антрацит та
Антрацитівському районі Луганської
області зобов'язане провести
відповідні розрахунки, тобто
відшкодувати позивачу понесені ним
витрати на виплату цих пенсій.

Проте погодитися з такими висновками
суду апеляційної інстанції не можна.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону
висновки суду апеляційної інстанції
зроблені без повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, до того ж не ґрунтуються на
законі.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був би необхідний йому для призначення
пенсії по інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу. Батьки і чоловік (дружина)
померлого, які не були на його
утриманні, мають право на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, якщо
втратили джерело засобів до існування.
Непрацездатними членами сім'ї
вважаються: 1) чоловік (дружина), батько,
мати, якщо вони є інвалідами або
досягли пенсійного віку, передбаченого
статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому
числі діти, які народилися до спливу 10
місяців з дня смерті годувальника)
померлого годувальника, які не досягли
18 років або старші цього віку, якщо вони
стали інвалідами до досягнення 18 років.

Згідно ч. 8 ст. 36 цього ж Закону пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, призначаються
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Виходячи з вимог ст. 33 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підп. "д" п. 1 ч. 1 ст. 21 цього
Закону) мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті. Такими
непрацездатними особами є: 1) діти, які
не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років,
які не працюють, або старші за цей вік,
але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років; 2) жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють; 3)
інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності; 4) неповнолітні
діти, на утримання яких померлий
виплачував або був зобов'язаний
виплачувати аліменти; 5) непрацездатні
особи, які не перебували на утриманні
померлого, але мають на це право.

Пунктом 4 Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04 березня 2003
року за № 5-4/4, визначено, що
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
оскільки на момент настання страхового
випадку 12 осіб, яким позивач виплатив
пенсію, не були непрацездатними та не
знаходилися на утриманні померлого, а
щодо 2 осіб, яким також була виплачена
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника, не надано доказів на
підтвердження причинного зв'язку
смерті потерпілого від нещасного
випадку на виробництві, то позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 226 КАС суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

Оскільки суд апеляційної інстанції
помилково скасував постанову суду
першої інстанції, яка
ухвалена відповідно до закону, то
колегія суддів на підставі ст. 226 КАС
України скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі постанову
суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и
л а :

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Антрацит та
Антрацитівському районі Луганської
області задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 липня 2011
року скасувати, а постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 17 травня
2011 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: В.В. Тракало
Я.Л. Іваненко М.І. Мойсюк