Справа № 811/3933/13-а
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку письмового провадження)

20 лютого 2014 року
Справа № 811/3933/13-а

Кіровоградський окружний
адміністративний суд, у складі судді
Хилько Л.І, розглянувши в порядку
письмового провадження в залі суду в
місті Кіровограді адміністративну
справу за позовом Олександрійського
міськрайонного центру зайнятості в
Кіровоградській області (далі -
позивач) до гр.. ОСОБА_1 (далі -
відповідач) про стягнення безпідставно
отриманої допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просить винести
рішення, яким стягнути з відповідача
незаконно отриману допомогу по
безробіттю в розмірі 443,97 грн.. Позовні
вимоги обґрунтовано тим, що відповідач
перебувала на обліку в центрі
зайнятості як безробітна, проте згідно
до інформації Управління Пенсійного
фонду України в місті Олександрії та
Олександрійському районі була
працевлаштована в цей час. Відтак,
відповідач була зобов'язана повідомити
центр про своє працевлаштування та
отримання доходів, а центр в свою чергу
позбавити її статусу безробітної та
зняти з обліку.

Проте, приховання факту
працевлаштування та перебування в
трудових відносинах призвело до
незаконного отримання коштів в сумі 443
грн. 97 коп., що й змусило позивача
звернутись до суду за їх стягненням.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав.

Водночас, представником подано заяву
про подальший розгляд справи в порядку
письмового провадження за наявними
матеріалами /а.с.71/.

Відповідач в судове засідання не
з'явилась. Встановлено, що судові
повістки надсилались на адресу
відповідача, за якою зареєстровано
місце проживання останньої. Проте, з
невідомих причин, поштові відправлення
повертались до суду без вручення по
закінченню терміну зберігання.

Згідно вимог ч.4 ст.33 КАС України, у разі
ненадання особами, які беруть участь у
справі, інформації щодо їх поштової
адреси судовий виклик або судове
повідомлення надсилаються фізичним
особам, які не мають статусу
підприємців, - за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку. У разі відсутності
осіб, які беруть участь у справі, за
такою адресою вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
їм належним чином.

Ч.11 ст.35 КАС України передбачає, що
розписку про одержання повістки
(повістку у разі неможливості вручити
її адресату чи відмови адресата її
одержати) належить негайно повернути
до адміністративного суду. У разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

З огляду на вказане, судові
повідомлення вручені відповідачу
належним чином.

Згідно до частини 4 та 6 ст.128 КАС
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Відтак, справа розглянута в порядку
письмового провадження.

Дослідивши наявні в справі докази,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позов, суд приходить до
таких висновків.

П.4 ч.1 ст.17 КАС України сказано, що
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень у
випадках, встановлених законом.

Згідно до п.7 ч.1 ст.3 КАС України, суб'єкт
владних повноважень - орган державної
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

У ч.1 статті 18 Закону України "Про
зайнятість населення" встановлено, що
для реалізації державної політики
зайнятості населення, професійної
орієнтації, підготовки і
перепідготовки, працевлаштування та
соціальної підтримки тимчасово не
працюючих громадян у порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України, створюється державна служба
зайнятості, діяльність якої
здійснюється під керівництвом
Міністерства праці та соціальної
політики України, місцевих державних
адміністрацій та органів місцевого
самоврядування. Державна служба
зайнятості складається з: Державного
центру зайнятості Міністерства праці
та соціальної політики України, центру
зайнятості Автономної Республіки Крим,
обласних, Київського та
Севастопольського міських, районних,
міськрайонних, міських і районних у
містах центрів зайнятості, центрів
організації професійного навчання
незайнятого населення і центрів
професійної орієнтації населення,
інспекцій по контролю за додержанням
законодавства про зайнятість
населення.

У статті 19 цього Закону визначено
обов'язки та права державної служби
зайнятості, зокрема: розпоряджатися в
установленому законодавством порядку
коштами Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття; в
установленому законодавством порядку
подавати громадянам допомогу по
безробіттю та матеріальну допомогу по
безробіттю, припиняти і відкладати їх
виплати.

Аналіз наведених норм законодавства
дає підстави вважати, що вирішуваний
спір є публічно-правовим, оскільки
виник за участю суб'єкта владних
повноважень, який реалізовував у
спірних правовідносинах надані йому
чинним законодавством владні
управлінські функції у сфері державної
політики зайнятості населення.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
зайнятість населення", зайнятість - це
діяльність громадян, пов'язана із
задоволенням особистих та суспільних
потреб і така, що, як правило, приносить
їм доход у грошовій або іншій формі.

Згідно до вимог ст.2 Закону України "Про
зайнятість населення", безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Згідно до ст.34 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", фонд має право, зокрема,
стягувати відповідно до закону кошти
Фонду, виплачені особам,
зареєстрованим як безробітні, у
вигляді матеріального забезпечення на
випадок безробіття та витрачені на
надання соціальних послуг безробітним
у разі встановлення факту їх отримання
на підставі недостовірних відомостей,
поданих особою.

Як передбачено в ч.2 ст.36 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Згідно ч.3 ст.36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Встановлено, що відповідач перебувала
на обліку в Олександрійському МРЦЗ з
21.03.13 р. як безробітна, у зв'язку з чим їй
було призначено допомогу по безробіттю
з 28.03.13 р. /а.с.5-10/. Проте, згідно до
інформації УПФ України в м. Олександрії
та Олександрійському районі, яка в
подальшому знайшла своє підтвердження
в ході перевірки, встановлено, що
відповідач була працевлаштованою з
22.04.2013 року /а.с.11-12, 16-18/.

Факт працевлаштування відповідача в
період отримання допомоги по
безробіттю було також підтверджено й в
ході судового розгляду справи шляхом
направлення запитів та отримання на
них відповідей, зокрема від УПФ України
в м. Олександрії та Олександрійському
районі /а.с.38 -39/ та від ТОВ
"Фоззі-Фуд"/а.с.54-58/, з яким відповідач
перебувала в трудових відносинах на
законних умовах.

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України, ДПА
України від 13.02.2009 №60/62, постановою
правління Пенсійного фонду України від
13.02.09 №7-1, який зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 12.03.2009
року за №232/16248, затверджено Порядок
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним (надалі -
Порядок №7-1/60/62).

П. 7, 8, 9 Порядку №7-1/60/62 передбачено, що
рішення про повернення коштів особою
чи роботодавцем оформлюється наказом.
Протягом двох робочих днів після
прийняття рішення центр зайнятості
надсилає особі чи роботодавцю
рекомендованим листом повідомлення
про необхідність протягом 15
календарних днів з дня отримання
повідомлення повернути незаконно
виплачені кошти. У разі відмови особи
повернути незаконно виплачені кошти, а
також у разі неповернення їх у
встановлений строк стягнення таких
коштів здійснюється у судовому порядку
відповідно до законодавства. Рішення
центру зайнятості щодо повернення
коштів може бути оскаржено в центрі
зайнятості вищого рівня або в судовому
порядку.

Позивачем прийнято наказ "Про
відшкодування коштів" №131107 Р1 від 07.11.2013
р. в сумі 443,97 грн. /а.с.14/.

08.11.2013 р. відповідачу направлено
повідомлення про добровільне
повернення незаконно отриманих коштів
на рахунок служби зайнятості /а.с.13, 15/.

Відповідачем не надано суду доказів
сплати вказаної суми.

Факт сплати не підтверджено й
позивачем по справі.

Згідно з довідкою, за час перебування
на обліку відповідачем, в період з 22.04.13
по 16.05.13 р., незаконно було отримано
допомогу по безробіттю в сумі 443,97 грн.
/а.с.12/.

Ст.39 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" передбачено, що спори, що
виникають із правовідносин за цим
Законом, вирішуються в судовому
порядку.

Враховуючи викладене суд дійшов до
висновку, що заявлені у даній справі
позовні вимоги є обґрунтованими,
підтверджені належними доказами та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідачем не надано суду жодного
доказу на спростування доводів
позивача.

Згідно до пункту 4 статті 94 КАС України,
у справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити
в повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1, на користь
Олександрійського міськрайонного
центру зайнятості Кіровоградської
області незаконно отримані кошти в
сумі 443 (чотириста сорок три) грн.. 97 коп..

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку апеляційного
оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в 10-
денний строк з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі, відповідно до ст. 160 КАС України
- з дня отримання копії постанови у
повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
Л.І. Хилько