Справа № К/9991/14332/11-С
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року м.
Київ К/9991/14332/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Донця
О.Є.,

суддів:
Горбатюка С.А.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Коломия Івано-Франківської області
на постанову Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 05.01.2010
року та ухвалу апеляційного суду
Івано-Франківської області від 03.02.2011
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Коломия Івано-Франківської
області про зобов'язання вчинити певні
дії,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
Коломийського міськрайонного суду
Івано-Франківської області з позовом
до управління Пенсійного фонду України
в м. Коломия Івано-Франківської області
про зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області позовні
вимоги ОСОБА_2 було задоволено
частково. Визнано незаконними дії
управління Пенсійного Фонду України в
м. Коломия Івано-Франківської області
щодо відмови у проведенні перерахунку
та виплаті пенсії ОСОБА_2 Зобов'язано
управління Пенсійного Фонду України в
м. Коломия Івано-Франківської області
провести перерахунок та виплату пенсії
ОСОБА_2 за 2005 рік згідно статтей 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 8-ми мінімальних
пенсій за віком, та додаткової пенсії в
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком
та згідно статті 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в розмірі 350 %
мінімальної пенсії за віком з
урахуванням виплаченого, а також за
період з 01.01.2008 року по 30.10.2009 року
згідно статтей 50, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 8-ми мінімальних
пенсій за віком, та додаткової пенсії в
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком
з урахуванням виплаченого. В решті
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 03.02.2011
року апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Коломия
Івано-Франківської області було
залишено без задоволення, а постанову
Коломийського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 05.01.2010
року - без змін.

У касаційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в м. Коломия
Івано-Франківської області, не
погоджуючись з даними рішеннями,
посилаючись на допущені судами
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 05.01.2010
року та ухвалу апеляційного суду
Івано-Франківської області від 03.02.2011
року та ухвалити нову постанову, якою
відмовити ОСОБА_2 у задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши наведені в касаційній
скарзі доводи, рішення судів щодо
правильності застосування судами
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального
права, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 є особою, яка
постраждала внаслідок чорнобильської
катастрофи, відноситься до першої
категорії, є інвалідом другої групи
довічно з числа учасників ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС та має
право на пільги, встановлені
законодавством України для ветеранів
війни - інвалідів війни.

Управління Пенсійного Фонду України в
м. Коломия листом від 16.10.2009 року № 165/Р-5
відмовило ОСОБА_2 у задоволенні його
заяви про проведення перерахунку
призначених йому пенсій.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
в усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчим по I групі
інвалідності - 10 мінімальних пенсій за
віком, по групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком, по III групі
інвалідності - 6 мінімальних пенсій за
віком.

Згідно із статтею 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема інвалідам II групи - у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком.

Як передбачено статтею 53 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виплата додаткової пенсії
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Пунктом 28 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені зміни до статтей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
та встановлено що особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах: інвалідам I групи -
30 процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність;
інвалідам II групи - 20 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; інвалідам III
групи, дітям-інвалідам, а також хворим
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу - 15 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Для учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році:
по I групі інвалідності - 220 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по II групі
інвалідності - 200 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по III групі
інвалідності - 180 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках та
осіб, евакуйованих у 1986 році із зони
відчуження: по I групі інвалідності - 160
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність; по II
групі інвалідності - 150 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по III групі
інвалідності - 140 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; для інших
інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою: по I групі
інвалідності - 130 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по II групі
інвалідності - 120 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; по III групі
інвалідності - 110 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність;
дітям-інвалідам - 70 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Однак, рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 року №
10-рп/2008 визнано неконституційним
положення пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», мінімальний
розмір пенсій за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при розрахунку
пенсії, передбаченої статтями 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосуванню підлягає
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Відтак, суди попередніх інстанцій
дійшли правильного висновку про те, що
позовні вимоги щодо перерахунку пенсії
по інвалідності відповідно до статей 50,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком підлягають
задоволенню.

Однак, задовольняючи позовні вимоги
щодо перерахунку та виплати пенсії
ОСОБА_2 згідно статтей 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі
8-ми мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії в розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком за період з
01.01.2008 року по 30.10.2009 року, суд першої
інстанції, на що не звернув уваги суд
апеляційної інстанції, дійшов
невірного висновку про те, що
перерахунок пенсії слід проводити з
01.01.2008 року.

Так, відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Враховуючи, що пункт 28 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким були
внесені зміни до статтей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
було визнано неконституційним
рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги про перерахунок та
виплату пенсії позивачу відповідно до
статтей 50, 54 Закону України «Про статус
та соціальний захист осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 8-ми мінімальних
пенсій за віком, та додаткової пенсії в
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком
підлягають задоволенню з 22.05.2008 року.

Статтею 225 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що суд
касаційної інстанції має право змінити
судове рішення, якщо у справі немає
необхідності досліджувати нові докази
або встановлювати обставини, а судове
рішення, яке змінюється, є помилковим
тільки в частині. При цьому за
правилами пункту 4 частини 1 статті 223
цього Кодексу у випадку зміни рішення
суду першої інстанції, рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Коломия
Івано-Франківської області -
задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду
Івано-Франківської області від 03.02.2011
року у справі - скасувати.

Постанову Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 05.01.2010
року - змінити, виклавши її резолютивну
частину в наступній редакції:

«Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Визнати незаконними дії управління
Пенсійного Фонду України в м. Коломия
Івано-Франківської області щодо
відмови у проведенні перерахунку та
виплаті пенсії ОСОБА_2.

Зобов'язати управління Пенсійного
Фонду України в м. Коломия
Івано-Франківської області провести
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2
за 2005 рік згідно статтей 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі
8-ми мінімальних пенсій за віком, та
додаткової пенсії в розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком та згідно
статті 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в розмірі 350 %
мінімальної пенсії за віком з
урахуванням виплаченого, а також за
період з 22.05.2008 року по 30.10.2009 року
згідно статтей 50, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 8-ми мінімальних
пенсій за віком, та додаткової пенсії в
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком
з урахуванням виплаченого.

В решті позовних вимог відмовити».

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.Є. Донець

судді:
С.А. Горбатюк

В.Ф. Мороз