Справа № 815/1106/14
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1106/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Судді
Харченко Ю.В.

При секретарі
Кипаренко Н.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стандарт
Інжинірінг» Висоцький С.О. - за
довіреністю від 02.12.2013р. б/н.

Від відповідача: Державної податкової
інспекції у м.Южному Головного
управління Міндоходів в Одеській
області Кириленко А.В. - за довіреністю
від 29.01.2014р. №2/9/10-0037.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стандарт
Інжинірінг» до Державної податкової
інспекції у м.Южному Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 21.10.2013р.
№ щодо збільшення суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість у загальному розмірі
119880,00грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Стандарт
Інжинірінг» звернулось до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовом, в якому просить суд визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м.Южному
Головного управління Міндоходів в
Одеській області від 21.10.2013р. №
щодо збільшення суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість у загальному розмірі
119880,00грн., з яких 79920,00грн. - основний
платіж, 39960,00грн. - штрафні (фінансові)
санкції, посилаючись на відсутність
порушень положень чинного податкового
законодавства з боку Товариства з
обмеженою відповідальністю «Стандарт
Інжинірінг», оскільки при формуванні
податкового кредиту за період
квітень-травень 2013р., Товариством у
повному обсязі дотримано вимоги
чинного податкового законодавства
України та відповідно правомірно
включено до складу податкового кредиту
за означений період суму ПДВ у розмірі
79920,00грн., сплачену у ціні виконаних ТОВ
«Будівельна компанія «Стройбуд» та ТОВ
«Скай Лайн Продакт» робіт, в межах
фінансово-господарських
правовідносин, що, серед іншого,
підтверджується податковими
накладними, виписаними та оформленими
ТОВ «Будівельна компанія «Стройбуд»,
та ТОВ «Скай Лайн Продакт» з
урахуванням вимог Податкового кодексу
України.

Відповідач - Державна податкова
інспекція у м.Южному Головного
управління Міндоходів в Одеській
області, з позовними вимогами не
погоджується та вважає їх
необґрунтованими з підстав, викладених
у письмових запереченнях на
адміністративний позов (від 27.02.2014р.
б/н), наголошуючи, зокрема, на
правомірності винесення оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення від
21.10.2013р. № щодо збільшення суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість у загальному розмірі
119880,00грн., оскільки Товариством з
обмеженою відповідальністю «Стандарт
Інжинірінг» порушено вимоги ч.5 ст.203,
п.п.1,2 ст.215, ст.216, ст.228 Цивільного
кодексу України, в частині
недодержання вимог зазначених статей в
момент вчинення правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
наслідків, що обумовленні ними по
правочинах здійснених ТОВ «Стандарт
Інжинірінг» при придбанні та продажу
товарів (робіт, послуг), у зв'язку з чим,
в порушення ст.ст.662,655,656 Цивільного
кодексу України, товари (роботи), по
вказаних правочинах, не були передані.
Також, відповідач зазначає, що
Товариством в порушення п.п.198.3, 198.6
ст.198, п.п.201.6, 201.10 ст.201 Податкового
кодексу України, занижено податок на
додану вартість на суму 79920грн., у т.ч. за
податкові періоди: квітень 2013р. - у сумі
3435,00грн., травень 2013р. - у сумі 76485,00грн.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у матеріалах
справи письмові докази в сукупності та
системно проаналізувавши приписи
чинного податкового законодавства, суд
встановив наступне.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, у період з 10.09.2013р. по
16.09.2013р., на підставі Наказу ДПІ у
м.Южному Головного управління
Міндоходів в Одеській області від
09.09.2013р. №181 «Про проведення
позапланової виїзної документальної
перевірки», Направлення від 09.09.2013р.
№000187/15-33-22/33436167, начальником відділу
податкового аудиту ДПІ у м.Южному
Головного управління Міндоходів в
Одеській області Ковальовою М.О.,
згідно з п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1, п.82.2 ст.82
Податкового кодексу України, проведено
позапланову виїзну документальну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стандарт
Інжинірінг» з питань дотримання вимог
податкового законодавства, валютного
та іншого законодавства, стосовно
встановлення взаємовідносин з ТОВ
«Будівельна компанія «Стройбуд», ТОВ
«Скай Лайн Продакт» за період з 01.04.2013р.
по 31.05.2013р.

За наслідками вказаної перевірки ДПІ у
м.Южному Головного управління
Міндоходів в Одеській області складено
Акт №000053/15-33-22/33436167 від 23.09.2013р. «Про
результати позапланової виїзної
документальної перевірки Товариства з
обмеженою відповідальністю «Стандарт
Інжинірінг» з питань дотримання вимог
податкового законодавства, стосовно
встановлення взаємовідносин з ТОВ
«Будівельна компанія «Стройбуд», ТОВ
«Скай Лайн Продакт» за період з 01.04.2013р.
по 31.05.2013р.», у висновках якого
наголошено, що Товариством у порушення
вимог ч.5 ст.203, п.п.1,2 ст.215, ст.216, ст.228
Цивільного кодексу України, в частині
недодержання вимог зазначених статей в
момент вчинення правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
наслідків, що обумовленні ними по
правочинах здійснених ТОВ «Стандарт
Інжинірінг» при придбанні та продажу
товарів (робіт, послуг), у зв'язку з чим,
у порушення ст.ст.662,655,656 Цивільного
кодексу України, товари (роботи), по
вказаних правочинах, не були передані;
в порушення п.п.198.3, 198.6 ст.198, п.п.201.6, 201.10
ст.201 Податкового кодексу України,
занижено податок на додану вартість на
суму 79920грн., у т.ч. за податкові періоди:
квітень 2013р. - у сумі 3435,00грн., травень
2013р. - у сумі 76485,00грн.

На підставі складеного Акта перевірки
№000053/15-33-22/33436167 від 23.09.2013р. ДПІ у
м.Южному Головного управління
Міндоходів в Одеській області 21.10.2013р.
винесено податкове
повідомлення-рішення № щодо
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на додану вартість у
загальному розмірі 119880,00грн.

Не погодившись із означеним податковим
повідомленням-рішенням від 21.10.2013р.
№, ТОВ «Стандарт Інжинірінг»
звернулось до Міністерства доходів і
зборів України зі скаргою
(вихід.№03/12-1юр від 03.12.2013р.) про його
скасування, за результатами розгляду
якої Міністерством доходів і зборів
України прийнято рішення №1442/6/99-99-10-01-15
від 25.01.2014р., яким залишено без змін
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
м.Южному Головного управління
Міндоходів в Одеській області від
21.10.2013р. №, а скаргу ТОВ «Стандарт
Інжинірінг» - без задоволення.

Не погодившись із означеним податковим
повідомленням-рішенням від 21.10.2013р.
№, ТОВ «Стандарт Інжинірінг»
звернулось до Одеського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою про визнання його протиправним
та скасування.

Так, на думку суду, оскаржуване
позивачем податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м.Южному
Головного управління Міндоходів в
Одеській області від 21.10.2013р. №
щодо збільшення суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість у загальному розмірі
119880,00грн., винесено податковим органом
неправомірно, безпідставно та у
порушення положень чинного
податкового законодавства України,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом та
вбачаться з наявних у матеріалах
справи документів, між ТОВ «Стандарт
Інжинірінг» (Замовник) та ТОВ «Скай
Лайн Продакт» (Підрядник) 10.04.2013р. був
укладений Договір підряду №75, згідно з
п.1.1 якого Підрядник приймає на себе
зобов'язання монтажу покрівлі
бойлерної №28 під офіс ТОВ «Стандарт
Інжинірінг», за адресою: м.Южне,
вул.Леніна,15-б.

Також, судом встановлено, що 26.04.2013р. між
ТОВ «Стандарт Інжинірінг» (Замовник) та
ТОВ «Будівельна компанія «Стройбуд»
(Виконавець) був укладений Договір на
виконання будівельних робіт №80,
відповідно до п.п.1.1, 2.1 якого Замовник
доручає, а Виконавець зобов'язується
виконати будівельно-монтажні роботи по
реконструкції бойлерної №28 під офіс
ТОВ «Стандарт Інжинірінг» з надбудовою
2-х поверхів і мансарди, за адресою:
м.Южне, вул.Леніна,15-б. Вартість робіт за
договором складає 388244,04грн., у тому
числі ПДВ 64707,34грн. 04.03.2013р. між ТОВ
«Стандарт Інжинірінг» (Замовник) та ТОВ
«Будівельна компанія «Стройбуд»
(Виконавець) був укладений Договір на
виконання будівельних робіт,
відповідно до п.п.1.1, 2.1 якого Замовник
доручає, а Виконавець зобов'язується
виконати забарвлення
металоконструкції каркасу цеху
екстракції (поз.75) фарбою
«Хардтоп-Флекс», за адресою: м.Южне,
вул.Індустріальна,6. Вартість робіт за
договором складає 70666,20грн., у тому
числі ПДВ 11777,70грн.

Згідно зі ст.11 Цивільного Кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст.202 Цивільного Кодексу
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 203 Цивільного Кодексу України
встановлено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства. Особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.638 Цивільного Кодексу
України договір вважається укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно зі ст.181 ГК України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Правочин, який
вчиняє юридична особа, підписується
особами, уповноваженими на це її
установчими документами, довіреністю,
законом або іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

Так, судом з'ясовано та підтверджується
наявними у матеріалах справи
документами, що ТОВ «Стандарт
Інжинірінг» та ТОВ «Будівельна
компанія «Стройбуд», ТОВ «Скай Лайн
Продакт», повністю дотримано
законодавчо визначені вимоги, та
досягнуто згоди з усіх істотних умов
вищеокреслених укладених між
господарюючими суб'єктами договорів.

Зокрема, як вбачається з наявних у
справі документів, а саме Договірних
цін, Локальних кошторисів №2-1-1, №2-1-3,
№2-1-1 Підсумовуючих відомостей
ресурсів, Довідок про вартість
виконаних будівельних робіт за квітень
2013р., та за травень 2013р., Рахунків на
сплату №6 від 10.04.2013р., №551 від 23.05.2013р.,
№705 від 04.03.2013р., банківських виписок,
актів приймання-здачі відремонтованих,
реконструйованих та модернізованих
об'єктів від 10.04.2013р., Податкових
накладних від 10.04.2013р. №3, від 31.05.2013р.
№299, від 30.05.2013р. №201, Актів приймання
виконаних будівельних робіт за квітень
2013р., та за травень 2013р., останні містять
опис господарської операції, та
відповідно підтверджують фактичне її
виконання, а відтак у розумінні ст.1
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», є первинними документами, що
відповідно спростовує висновок
відповідача щодо відсутності
реального та фактичного виконання
робіт, а також твердження, що Договори
між ТОВ «Стандарт Інжинірінг» та ТОВ
«Будівельна компанія «Стройбуд», ТОВ
«Скай Лайн Продакт», укладалися без
мети настання реальних наслідків.

Відповідно до пп.14.1.181. Податкового
кодексу України від 02 грудня 2010року
№2755-VІ податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу;

Пунктом 198.1. статті 198 вказаного Кодексу
встановлено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. статті 198 Податкового
кодексу України визначено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Зокрема, у даному випадку датою
виникнення у позивача права на
віднесення відповідних сум ПДВ до
складу податкового кредиту, є, зокрема,
дата отримання виписаних ТОВ
«Будівельна компанія «Стройбуд», та
ТОВ «Скай Лайн Продакт» позивачу вище
окреслених податкових накладних.

Відповідно до п.198.6. ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Натомість, судом з'ясовано, що включена
позивачем до складу податкового
кредиту оскаржувана сума податку на
додану вартість підтверджена наявними
в матеріалах справи податковими
накладними, виписаними ТОВ «Будівельна
компанія «Стройбуд», та ТОВ «Скай Лайн
Продакт» з дотриманням вимог пункту
201.1. статті 201 Податкового кодексу
України, відповідно до якого платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; є)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

При цьому, платник податку на додану
вартість (покупець товару) на час
здійснення господарської операцій з
придбання товару не має обов'язку та
повноважень здійснювати контроль за
дотриманням продавцем, який
зареєстрований у встановленому
законом порядку як юридична особа та
зареєстрований платником податку на
додану вартість, вимог законодавства
щодо здійснення господарської
діяльності, дотримання вимог
податкового законодавства тощо і в
подальшому зазнавати певних
негативних наслідків у вигляді
позбавлення права на податковий кредит
чи бюджетне відшкодування за можливу
неправомірну діяльність вказаного
суб'єкта господарювання (продавця).

Крім того, відповідно до п.15.1 ст.15
Податкового Кодексу України
платниками податків визнаються
фізичні особи (резиденти і нерезиденти
України), юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок зі сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 16.1. статті 16
означеного Кодексу України платник
податків зобов'язаний, зокрема, вести в
установленому порядку облік доходів і
витрат, складати звітність, що
стосується обчислення і сплати
податків та зборів (п.п.16.1.2.); подавати
до контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів (п.п.16.1.3.); подавати на належним
чином оформлену письмову вимогу
контролюючих органів (у випадках,
визначених законодавством) документи з
обліку доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних із визначенням
об'єктів оподаткування (податкових
зобов'язань), первинні документи,
регістри бухгалтерського обліку,
фінансову звітність, інші документи,
пов'язані з обчисленням та сплатою
податків та зборів. У письмовій вимозі
обов'язково зазначаються конкретний
перелік документів, які повинен надати
платник податків, та підстави для їх
надання (п.п.16.1.5.); подавати
контролюючим органам інформацію,
відомості про суми коштів, не сплачених
до бюджету в зв'язку з отриманням
податкових пільг (суми отриманих пільг)
та напрями їх використання (щодо
умовних податкових пільг - пільг, що
надаються за умови використання
коштів, вивільнених у суб'єкта
господарювання внаслідок надання
пільги, у визначеному державою порядку)
(п.п. 16.1.6.);

Відтак, сума податку на додану
вартість, що включена до ціни товару, є
податковим зобов'язанням продавця
товару, і саме продавець товару несе
обов'язок щодо сплати цього податку до
бюджету. У зв'язку з чим, сама по собі
несплата податку продавцем (у тому
числі у разі ухилення від сплати) при
фактичному здійсненні господарської
операції, не впливає на податковий
кредит покупця. Ухилення однією із
сторін від сплати податків після
здійснення угоди відповідно до діючого
законодавства України, не є підставою
для виключення зі складу податкового
кредиту позивача сплаченої ним суми
податку на додану вартість у зв'язку з
придбанням послуг (робіт), а тягне за
собою адміністративну та кримінальну
відповідальність посадових осіб
продавця.

До того ж, суд вважає за доцільне
зазначити, що добросовісний платник
податків, який в силу покладеного на
нього законом обов'язку щодо сплати
податків, зборів (обов'язкових
платежів), вступає у зв'язку з цим у
відповідні правовідносини з державою,
не може нести відповідальність за не
виконання чи неналежне виконання
такого обов'язку іншими платниками
податків, якщо інше прямо не
встановлено законом. Крім того, слід
враховувати і те, що, якщо контрагент не
виконав свого зобов'язання по сплаті
податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення добросовісного платника
податку права на віднесення сплачених
ним у ціні товару відповідних сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту, якщо останній
виконав усі передбачені законом умови
щодо цього та має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Наведене узгоджується, у тому числі, з
практикою Європейського Суду з прав
людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти
Болгарії» (заява №3991/03) Європейський
Суд з прав людини у своєму рішенні від
22.01.2009р. зазначив, що платник податку не
повинен нести наслідків не виконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

До того ж, відповідних належних доказів
на підтвердження того, що контрагенти
позивача - ТОВ «Будівельна компанія
«Стройбуд», та ТОВ «Скай Лайн Продакт»,
на момент видачі ТОВ «Стандарт
Інжинірінг» податкових накладних, не
були зареєстровані у законодавчо
визначеному порядку як платники
податку на додану вартість та не
сплачували у встановленому законом
порядку податок до бюджету,
відповідачем суду не надано.

Натомість, як встановлено судом,
вбачається з наявних у матеріалах
справи документів, в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців наявні
відомості про ТОВ «Скай Лайн Продакт»
та зазначено, що воно не перебуває в
процесі припинення, про що свідчить
Витяг з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців від 01.10.2013р. Відповідно до
Свідоцтва №200118458 серії НБ №267301 про
реєстрацію платника податку на додану
вартість, ТОВ «Скай Лайн Продакт» з
25.03.2013р. є платником податку на додану
вартість. Згідно з Ліцензією серії АЕ
№181644, ТОВ «Скай Лайн Продакт» має право
на здійснення будівельних та монтажних
робіт, монтажу інженерних мереж, та
будівництва транспортних споруд.

Також, в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців наявні відомості щодо
ТОВ «Будівельна компанія «Стройбуд» та
зазначено, що воно не перебуває в
процесі припинення, про що свідчить
Витяг з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців від 01.10.2013р. Відповідно до
Свідоцтва №200065749 серії НБ №301266 про
реєстрацію платника податку на додану
вартість, ТОВ «Будівельна компанія
«Стройбуд» з 28.08.2012р. є платником
податку на додану вартість. Згідно з
Ліцензією серії АЕ №183101, ТОВ
«Будівельна компанія «Стройбуд» має
право на здійснення будівельних та
монтажних робіт, монтажу інженерних
мереж, та будівництва транспортних
споруд.

Згідно з п.п.3-6, 5.2 «Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства»,
затвердженого наказом ДПА України від
22.12.2010р. №984, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12 січня
2011р. за №34/18772, результати
документальних перевірок оформлюються
у формі акта або довідки. У разі
встановлення під час перевірки
порушень складається акт, а у разі
відсутності порушень - довідка. Акт -
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби. Акт документальної
перевірки повинен містити
систематизований виклад виявлених під
час перевірки фактів порушень норм
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби. За результатами
документальної перевірки в акті
викладаються всі суттєві обставини
фінансово-господарської діяльності
платника податків, які мають
відношення до фактів виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. Факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів. У разі встановлення перевіркою
порушень податкового законодавства за
кожним відображеним в акті фактом
порушення необхідно, зокрема, чітко
викласти зміст порушення з посиланням
на конкретні пункти і статті
законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень.

При цьому, судом відхиляється та не
приймаються до уваги посилання
податкового органу, зокрема, на
встановлені податковим органом
порушення, котрі викладені у Актах ДПІ
у Шевченківському районі м.Києва від
20.06.2013р. №133/22-40-38319715 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «Будівельна
компанія «Стройбуд» за період з 01.08.2012р.
по 31.05.2013р.», та від 20.06.2013р. №140/22-90/35828312
«Про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «Скай Лайн Продакт»
за період з 27.03.2008р. по 20.06.2013р.», в яких,
зокрема, зафіксовано, що на ТОВ
«Будівельна компанія «Стройбуд» та ТОВ
«Скай Лайн Продакт» відсутні необхідні
умови для ведення господарської
діяльності, відсутність власних
основних фондів, технічного персоналу
у необхідній кількості, власних
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів у
необхідній кількості, відсутність
ведення бухгалтерського обліку,
вбачається проведення транзитних
фінансових потоків, спрямованих на
здійснення операцій надання
податкової вигоди переважно з
контрагентами, які не виконують свої
податкові зобов'язання, зокрема, у
випадках коли операції здійснюються
через посередників з метою штучного
формування валових витрат та
податкового кредиту, не мають
реального характеру, платник не
знаходиться за місцезнаходженням, тому
наведені обставини свідчать про
відсутність факту реального
здійснення господарської діяльності, з
урахуванням того, що означені
перевірки проводились у приміщенні
податкового органу, без реального
дослідження та встановлення у ТОВ
«Будівельна компанія «Стройбуд» та ТОВ
«Скай Лайн Продакт» наявності майна та
інших матеріальних та трудових
ресурсів, які економічно необхідні для
здійснення операцій, з виконання робіт
передбачених договорами від 10.04.2013р.
№75, від 26.04.2013р. №80, від 04.03.2013р. б/н,
наявності необхідних умов для
досягнення результатів економічної
діяльності, та відповідно без
посилання на певні недоліки конкретних
договорів, первинних документів, тощо.

Крім того, відповідно до ст.215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою ст.203 цього Кодексу. Недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена Законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Статтею 204 Цивільного кодексу України
закріплено принцип презумпції
правомірності правочину, згідно з яким
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
Законом або якщо він невизнаний
недійсним судом.

Відповідно до статті 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

У складі цивільного правопорушення,
передбаченого ст. 228 ЦК України
міститься обов'язкова ознака -
специфічна мета - порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Наявність мети,
включеної до складу правопорушення
підлягає обов'язковому доведенню.

Мета юридичної особи має бути доведена
через мету відповідного керівника -
фізичної особи, яка на момент укладання
угоди виконувала представницькі
функції за статутом (положенням) або за
довіреністю. Слід зазначити, що
наявність мети зазначеної в диспозиції
ст. 228 ЦК України у фізичної особи тягне
кримінальну відповідальність за
відповідними статтями Кримінального
кодексу України за скоєний злочин,
замах на злочин або готування до
злочину.

Таким чином, відповідно до презумпції
правомірності правочину, усі укладені
між сторонами правочини є чинними, якщо
їх недійсність прямо не встановлена
Законом (нікчемні правочини). В усіх
інших випадках питання про недійсність
правочину має бути встановлено судом
після повного та всебічного розгляду
питання про недійсність такого
правочину, а відтак, визначенню
правочину як такого, що є нікчемний,
повинен передувати або вирок суду про
притягнення учасника (учасників)
такого правочину до кримінальної
відповідальності, який би набрав
законної сили, або рішення суду про
визнання правочину недійсним.

Також, Цивільний кодекс України
містить загальні правила щодо
недійсності правочинів, а саме:
правочини, які не створюють тих
наслідків, на які вони направлені (ч.1
ст.216 ЦКУ), при цьому поділяє їх на два
види: нікчемні (ч.2 ст.215 ЦКУ) та
оспорювані (ч.3 ст.215 ЦКУ), принципова
відмінність між якими полягає у тому,
що нікчемний правочин є недійсним в
силу Закону, а оспорюваний стає
недійсним внаслідок прийняття
судового рішення, яке має зворотну силу
у часі, що передбачено ст.236 ЦК України.

Зокрема, перелік правочинів, які є
нікчемними як такі, що порушують
публічний порядок, визначений ст.228
Цивільного кодексу України, згідно
якої правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Такими є правочини, що
посягають на суспільні, економічні та
соціальні основи держави, зокрема,
правочини, спрямовані на використання
всупереч закону комунальної, державної
або приватної власності: правочини
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження, об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави. її надрами, іншими природними
ресурсами (ст.14 Конституції України);
правочини щодо відчуження викраденого
майна: правочини, що порушують правовий
режим вилучених з обігу або обмежених в
обігу об'єктів цивільного права тощо.
Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, та відповідно не є такими, що
порушують публічний порядок.

Аналогічна позиція викладена
Верховним Судом України, зокрема, у
Постанові Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009р. №9, у п.18 якої
зазначено, що перелік правочинів, які є
нікчемними як такі, що порушують
публічний порядок, визначений статтею
228 Цивільного кодексу України, а саме: 1)
правочини, спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина; 2) правочини, спрямовані на
знищення, пошкодження майна фізичної
або юридичної особи, держави,
Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Таким чином, з урахуванням наведеного,
суд вважає за доцільне наголосити, що
навіть за наявності ознак нікчемності
правочину податкові органи мають право
лише звертатися до судів з позовами про
стягнення в доход держави коштів,
отриманих по правочинах, здійснених з
метою, що завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства,
посилаючись на їх нікчемність. Адже
одним з основних завдань органів
державної податкової служби є
здійснення контролю дотримання
податкового законодавства і надання
роз'яснень законодавства з питань
оподаткування платникам податків. При
цьому, жодним законом не передбачено
право органу державної податкової
служби самостійно, в позасудовому
порядку, визнавати нікчемними
правочини і дані, вказані платником
податків у податкових деклараціях.

Водночас, правочини, які укладені без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлені такими правочинами, про
що власне йдеться в Акті ДПІ у м.Южному
Головного управління Міндоходів в
Одеській області №000053/15-33-22/33436167 від
23.09.2013р. «Про результати позапланової
виїзної документальної перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стандарт
Інжинірінг» з питань дотримання вимог
податкового законодавства, стосовно
встановлення взаємовідносин з ТОВ
«Будівельна компанія «Стройбуд», ТОВ
«Скай Лайн Продакт» за період з 01.04.2013р.
по 31.05.2013р.», визначаються законом як
фіктивні (ст.234 ЦК України). Натомість,
фіктивні правочини не віднесено
законом до нікчемних, а їх недійсність
встановлюється лише судом.

У зв»язку з чим, відхиляються та не
приймаються судом до уваги посилання
податкового органу у Акті перевірки на
положення ч.ч.1,5 ст.203, п.п.1,2 ст.215,
оскільки окреслені правові норми
можуть використовуватися лише при
визнанні правочинів недійсними у
судовому порядку.

Крім того, суд вважає за необхідне
наголосити, що статтею 20 Податкового
кодексу України жодним чином не
передбачено право органів державної
податкової служби при проведенні
документальних перевірок
встановлювати у відповідних актах
нікчемність укладених правочинів.

Означена правова позиція, у тому числі,
підтверджується практикою Вищого
адміністративного суду України,
викладеною, у тому числі, у Постанові
від 14.11.2012р. по справі №К/9991/50772/12, Ухвалі
від 18.12.2012р. по справі №К/9991/29978/12.

Таким чином, беручи до уваги
вищевикладене, суд дійшов висновку, що
включення Товариством з обмеженою
відповідальністю «Стандарт
Інжинірінг» означеної суми ПДВ до
складу податкового кредиту
перевіряємого періоду в межах
вищеокреслених
фінансово-господарських відносин з ТОВ
«Будівельна компанія «Стройбуд», та
ТОВ «Скай Лайн Продакт», повністю
підтверджено позивачем наданими до
суду та наявними у матеріалах справи
відповідними розрахунковими,
платіжними, та іншими первинними
документами бухгалтерського та
податкового обліку, а відтак
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Стандарт
Інжинірінг» мало усі законні підстави
для віднесення до складу податкового
кредиту суми податку на додану
вартість у загальному розмірі 79920,00грн.

Вищевикладене спростовує твердження
відповідача, наведені у письмових
запереченнях на адміністративний
позов та викладені усно в ході судового
розгляду справи по суті.

Відповідно до приписів ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якими в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Натомість,
Державна податкова інспекція у
м.Южному Головного управління
Міндоходів в Одеській області не
надала суду жодних належних доказів на
підтвердження та обґрунтування
правомірності винесення оскаржуваного
позивачем податкового
повідомлення-рішення від 21.10.2013р.
№ щодо збільшення суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість у загальному розмірі 119880,00грн.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а згідно ч.3 ст. 105 КАС
України позивач має право, у тому числі,
вимагати скасування або визнання
нечинним рішення відповідача - суб'єкта
владних повноважень повністю чи
окремих його положень.

Згідно зі ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене,
та оцінюючи наявні в матеріалах справи
письмові докази в сукупності, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стандарт
Інжинірінг» правомірні, документально
підтверджені та обґрунтовані,
відповідають чинному податковому
законодавству, отже підлягають
задоволенню повністю.

Судові витрати підлягають стягненню з
Державного бюджету України на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Стандарт
Інжинірінг», відповідно до приписів ч.1
ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94,
ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Стандарт
Інжинірінг» до Державної податкової
інспекції у м.Южному Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 21.10.2013р.
№ щодо збільшення суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість у загальному розмірі
119880,00грн., задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Южному Головного управління
Міндоходів в Одеській області від
21.10.2013р. №.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Стандарт
Інжинірінг» (65481, Одеська обл., м.Южне,
пр.Леніна,21, офіс 201, )
судовий збір у сумі 240(двісті сорок)грн.
00коп.

Постанова може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому приписами ст.254
КАС України.

Повний текст постанови складено та
підписано суддею 06 березня 2014 року.

Суддя
Харченко Ю.В.