Справа № 617-231/12
Суддя: Гришковець А. Л.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Овруцький районний суд Житомирської
Справа № 617-231/12
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року

Овруцький районний суд Житомирської
області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Овручі справу за
позовом ОСОБА_1 до відділу примусового
виконання рішень державної виконавчої
служби Житомирської області, Головного
управління юстиції у Житомирській
області про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови про повернення виконавчого
документу , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить визнати дії головного
державного виконавця Невмержицького О.
О. по поверненню виконавчого листа
№2а-1079/09 від 20.03.2009 року неправомірними,
визнати постанову головного
державного виконавця Невмержицького О.
О. від 09.12.2011 року про повернення
виконавчого листа №2а-1079/09
неправомірною, зобов'язати головного
державного виконавця Невмержицького О.
О. скасувати її та поновити
провадження, мотивуючи тим, що при
винесенні постанови про повернення
виконавчого документу відповідач не
здійснив всі необхідні заходи щодо
примусового виконання рішення суду,
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження».

Позивач в судове засідання не
з'явилася, але в позовній заяві просить
справу слухати у її відсутність.

Представник відповідача - відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби
Житомирської області та представник
третьої особи в судове засідання не
з'явилися, не повідомивши про причини
неявки, хоча своєчасно та належним
чином були повідомлені про час та місце
розгляду справи, що підтверджується
поштовим повідомленням та розпискою в
матеріалах справи.

Представник відповідача - Головного
управління юстиції у Житомирській
області надіслав лист-заперечення, в
якому просить справу розглядати без
його участі. Щодо задоволення позову
заперечують, зазначаючи, що виконавчий
лист №2а-1179/09 від 20.03.2012 року
неодноразово перебував на виконанні у
відділі примусового виконання рішень.

Перевіривши та дослідивши докази, суд
вважає, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначено відповідними
положеннями Закону України «Про
виконавче провадження», згідно зі
статтями 1 та 2 якого виконавче
провадження це сукупність дій органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби, яка входить до системи
Міністерства юстиції України,
спрямованих на примусове виконання
рішень судів та інших органів, які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених чинним
законодавством України, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню. Примусове виконання
зазначених рішень здійснюють державні
виконавці, визначені Законом.

Відповідно до статті 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Суд вважає, що державний виконавець
дійшов передчасного висновку, виносячи
постанову про повернення виконавчого
документа № 2а-1179/09 стягувачеві,
оскільки він не здійснив усіх можливих
вичерпних заходів виконання судового
рішення.

Так, у матеріалах справи відсутні
докази щодо звернення державного
виконавця до суду з поданням про
відстрочку чи розстрочку виконання
судових рішень на певний бюджетний рік,
оскільки обставини, що виникли,
імовірно перешкоджали виконанню
судового рішення.

Сама ж по собі відсутність коштів на
рахунках боржника чи у держави на
виконання взятих на себе зобов'язань не
є підставою для повернення
відповідачем з цих мотивів виконавчого
листа.

Крім того, відповідно до п. 38 рішення
Європейського суду з прав людини від 29
червня 2004 року по справі «Жовнер проти
України» державний орган не може
посилатися на відсутність коштів, щоб
не виплачувати борг, підтверджений
судовим рішенням.

Відповідно до п. 29 рішення
Європейського суду з прав людини від
13.07.2006 року по справі «Васильєв проти
України» виконання рішення щодо
боржника залишається обов'язком
держави.

Боржником у даній справі виступає
держава, яка в особі компетентного
органу повинна повернути борг
позивачу. Відтак, відсутність
бюджетних коштів не може бути
підставою для невиконання судового
рішення, яке набрало законної сили, і
повернення виконавчого листа
стягувачу.

За таких обставин, прийняття головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень відділу
Державної виконавчої служби головного
управління юстиції у Житомирській
області постанови від 09.12.2011 року про
повернення виконавчого листа на
підставі п.2 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження» є протиправним.

Однак, із заперечення управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області від 06.03.2014 року за №3.4/5048
вбачається, що виконавчий лист за
№2а-1179/09 виданий Овруцьким районним
судом 20.03.2009 року неодноразово
перебував на виконанні у відділі
державної виконавчої служби.

Так, 30.01.2012 року державним виконавцем
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження.

04.04.2012 року державним виконавцем
винесена постанова про повернення
виконавчого документа стягувачеві на
підставі п.2 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження».

18.05.2012 року державним виконавцем
винесено повторно постанову про
відкриття виконавчого провадження.

25.01.2013 року державним виконавцем
винесена постанова про повернення
виконавчого документа стягувачеві на
підставі п.2 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження», яку з
оригіналом виконавчого листа №2а-1179/09,
виданого 20.03.2012 року направлено
стягувачеві за адресою вказаною у
виконавчому документі. Стягувачу
роз'яснено право звернутись з
виконавчим документом до Державної
казначейської служби України у строки
встановлені Законом України «Про
виконавче провадження».

Таким чином, оскільки виконавчий лист
по справі №2а-1179/09 після оскарження
постанови про його повернення
неодноразово перебував на виконанні та
враховуючи, що позивач просить
скасувати постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві по
справі №2а-1079/09, суд приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення позову.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі
32 грн. 19 коп..

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 122, 158-163, 181, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
відділу примусового виконання рішень
державної виконавчої служби
Житомирської області, Головного
управління юстиції у Житомирській
області про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови про повернення виконавчого
документу відмовити за
безпідставністю.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана через Овруцький районний
суд в Житомирський апеляційний
адміністративний суд протягом 10 днів з
дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: А. Л. Гришковець