Справа № 812/5312/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/44328/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С.
(суддя-доповідач), Голяшкіна О.В.,
Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Стаханові Луганської області на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 27 червня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 серпня 2013
року у справі

за позовом ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в м. Стаханові
Луганської області про визнання дій
протиправними, визнання протиправною
та скасування вимоги від 22.05.2013 р. № ф
837у, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2013 року ОСОБА_4 пред'явила
позов до управління Пенсійного фонду
України в м. Стаханові Луганської
області про визнання протиправними дій
управління Пенсійного фонду України в
м. Стаханові Луганської області (далі -
УПФ в м. Стаханові Луганської області);
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату боргу від 22.05.2013 р. № ф
837у про стягнення з неї заборгованості
зі сплати єдиного внеску в сумі 5 766, 45
грн. за січень 2012 р. - березень 2013 р.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 27 червня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 серпня 2013
року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано
вимогу про сплату боргу від 22.05.2013 № ф
837у УПФ в м. Стаханові Луганської
області про стягнення з ОСОБА_4
заборгованості зі сплати єдиного
внеску в сумі 5766, 45 грн. за період з
січня 2012 р. по березень 2013 р.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі УПФ в м. Стаханові
Луганської області, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_4 є фізичною
особою-підприємцем, платником єдиного
податку, перебуває на спрощеній
системі оподаткування з 01 січня 2012 року
та отримує пенсію за віком на пільгових
умовах за Списком № 2, призначену
відповідно до статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

22 травня 2013 року УПФ в м. Стаханові
Луганської області позивачу було
направлено вимогу № ф 837у про оплату
недоїмки зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 5766,45 грн.,
що виникла за період з січня 2012 року по
березень 2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції дійшов висновку, що
позивач є пенсіонером та отримує
пенсію за віком на пільгових умовах,
призначену відповідно до статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», а тому ОСОБА_4
звільнена від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, вимога УПФ в м.
Стаханові Луганської області є
незаконною.

Суд апеляційної інстанції погодився із
висновком суду першої інстанції та
залишив постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 27
червня 2013 року без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується із правовою позицією
судів першої та апеляційної інстанцій
із огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Закон України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
визначає правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
платниками єдиного внеску є, зокрема,
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 зазначеного Закону
встановлено, що за цим Законом
призначаються трудові пенсії за віком.

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи, працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах.

Оскільки ОСОБА_4 призначена пенсія за
віком із зниженням пенсійного віку на
підставі статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанцій повно і всебічно встановили
обставини справи, дали їм належну
юридичну оцінку, правильно застосували
норми матеріального і процесуального
права та прийшли до вірного висновку,
що фізична особа-підприємець ОСОБА_4 є
пенсіонером та отримує пенсію за віком,
а тому звільнена від сплати єдиного
внеску і у відповідача були відсутні
правові підстави для направлення їй
вимоги про сплату недоїмки від 22 травня
2013 року № ф 837у.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанцій та
встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення-без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій, підстав
для задоволення касаційної скарги
немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Стаханові
Луганської області залишити без
задоволення, а постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 27
червня 2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 13 серпня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та в порядку, передбачених
статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: