Справа № К/9991/89654/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/89654/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Іваненко
Л.Я., Лиски Т.О.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Міністерства оборони
України, третя особа - Київський
міський військовий комісаріат, про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату одноразової грошової допомоги
як члену сім'ї військовослужбовця, який
помер під час виконання службових
обов'язків,

встановив:

В листопаді 2011 року позивач
звернувся до суду з позовом до
Міністерства оборони України, третя
особа - Київський міський військовий
комісаріат, про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
нарахування та виплату одноразової
грошової допомоги як члену сім'ї
військовослужбовця, який помер під час
виконання службових обов'язків.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 09 лютого 2011 року позов
задоволено. Зобов'язано Міністерство
оборони України виплатити ОСОБА_4 Ѕ
частину 100-кратного мінімального
прожиткового рівня на час смерті
ОСОБА_5 (15.04.2003) відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 19.08.1992
№448 «Про умови державного
обов'язкового особистого страхування
військовослужбовців і
військовозобов'язаних, призначених на
збори, і порядок виплат їм членам їх
сімей страхових сум».

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 листопада
2011 року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення цього суду
і змінити рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що заступник
командувача ракетними військами і
артилерією Збройних Сил України
генерал-полковник ОСОБА_5, який є
батьком позивача, помер під час
виконання військової служби 15.04.2003
року.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» (в редакції станом на 15.04.2003 року)
військовослужбовці, а також
військовозобов'язані, призвані на
збори, підлягають державному
обов'язковому особистому страхуванню
на випадок загибелі або смерті в
розмірі 100-кратного мінімального
прожиткового рівня населення України
на час загибелі або смерті, а також в
разі поранення (контузії, травми або
каліцтва), захворювання, одержаних у
період проходження служби (зборів), у
розмірі, залежному від ступеня втрати
працездатності, що визначається у
відсотковому відношенні від загальної
суми страхування на випадок загибелі
або смерті.

Умови страхування і порядок виплат
страхових сум військовослужбовцям і
військовозобов'язаним, призваним на
збори, та членам їх сімей
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 19.08.1992 №488 «Про Умови державного
обов'язкового особистого страхування
військовослужбовців і
військовозобов'язаних, призваних на
збори, і порядок виплат їм та членам їх
сімей страхових сум» затверджено умови
державного обов'язкового особистого
страхування військовослужбовців і
військовозобов'язаних, призваних на
збори, і порядок виплат їм та членам їх
сімей страхових сум.

Відповідно до пункту 1 Умов державного
обов'язкового особистого страхування
військовослужбовців і
військовозобов'язаних, призваних на
збори, і порядок виплат їм та членам їх
сімей страхових сум (далі Умов)
державне обов'язкове особисте
страхування військовослужбовців і
військовозобов'язаних, призваних на
збори, проводиться Національною
акціонерною страховою компанією
"ОРАНТА" за рахунок коштів державного
бюджету, що виділяються Міністерству
оборони, Міністерству транспорту та
зв'язку, Національній гвардії,
Адміністрації Державної прикордонної
служби, Міністерству внутрішніх справ,
Службі безпеки, Службі зовнішньої
розвідки та іншим військовим
формуванням, що створені Верховною
Радою України.

Згідно підпункту а пункту 6 Умов
Національна акціонерна страхова
компанія "ОРАНТА" виплачує страхові
суми у разі загибелі або смерті
застрахованого його спадкоємцям у
розмірі 100-кратного мінімального
прожиткового рівня на час загибелі або
смерті.

Відповідно до пункту 7 Умов вимоги щодо
виплати страхової суми застрахований
або його спадкоємці можуть пред'явити
Національній акціонерній страховій
компанії "ОРАНТА" протягом трьох років
з дня настання страхової події. Виплата
страхових сум провадиться у семиденний
строк з дня одержання Національною
акціонерною страховою компанією
"ОРАНТА" усіх необхідних документів від
застрахованого або його спадкоємців.

Згідно з підпунктом «а» пункту 11 Умов
для визначення права на виплату
страхових сум застрахований або його
спадкоємці оформляють у районному
військовому комісаріаті (відповідному
військовому органі, підрозділі) та
подають до Національною акціонерною
страховою компанією "ОРАНТА" заяву за
встановленою формою (додаток N2), копію
свідоцтва про смерть застрахованого,
свідоцтво про право на спадщину,
документ, що засвідчує особу
спадкоємця.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивач звертався до
Національної акціонерної страхової
компанії "ОРАНТА" з приводу одержання
належної йому компенсації, проте
отримав відмову у зв'язку з
недодержанням вимог підпункту «а»
пункту 11 Умов, а саме недодав до заяви
свідоцтво про право на спадщину.

Оскільки питання про отримання
свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4
було вирішено лише 21.04.2010 року, то суд
апеляційної інстанції дійшов
обгрунтованого висновку щодо відмови в
задоволенні позову в зв'язку з
пропуском законодавчо визначеного
трирічного строку звернення до
Національної акціонерної страхової
компанії "ОРАНТА".

Крім того, суд апеляційної інстанції
також дійшов правильного висновку, що
на момент отримання позивачем
свідоцтва про право на спадщину вже
було завершено виплату страхових сум
за страховими випадками, що сталися до
01.01.2007 року, у зв'язку із прийняттям
Кабінетом Міністрів України постанови
№499 від 28.05.2008 року «Про затвердження
Порядку та умов призначення і виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті), поранення (контузії,
травми або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб».

Суд касаційної інстанції погоджується
з висновками суду апеляційної
інстанції, який, врахувавши вказані
обставини і дотримавшись вимог чинного
законодавства України, прийняв рішення
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Доводи касаційної скарги зроблених цим
судом висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскарженого судового рішень не
вбачається.

Керуючись ст.ст.220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 листопада 2011 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Бутенко

Я.Л.Іваненко

Т.О.Лиска