Справа № 2а-17065/11/2670
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/31459/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Солом'янському районі м.
Києва до відкритого акціонерного
товариства «Меридіан» ім. С.П.
Корольова про стягнення
заборгованості по відшкодуванню
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій, касаційне провадження в якій
відкрито за касаційною скаргою
відкритого акціонерного товариства
«Меридіан» ім. С.П. Корольова на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 20 грудня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2012
року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року Управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва
звернулося до суду з позовом до
відкритого акціонерного товариства
(далі - ВАТ) «Меридіан» ім. С.П.
Корольова, у якому, просило стягнути з
відповідача на користь позивача
заборгованість з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій у розмірі
24039,93 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
грудня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2012
року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, ВАТ «Меридіан» ім. С.П.
Корольова звернулося з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга
задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ВАТ «Меридіан»
ім. С.П. Корольова є підприємством
державного сектору, зареєстроване як
платник внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва та є
страхувальником в силу ст. 14 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» №1058-ІV
від 09 липня 2003 року.

Згідно розрахунку, Управління
Пенсійного фонду України в
Солом'янському районі м. Києва, у ВАТ
«Меридіан» ім. С.П. Корольова виникла
заборгованість з відшкодування витрат
на виплату та доставку пенсій щодо
осіб, пенсія яким була призначена
відповідно до пунктів «б-з» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» за
період з червня 2009 року - серпень 2011
року в розмірі 24039,93 грн.

Відповідно до пункту 2 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування» пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, роботах з особливо шкідливими
й важкими умовами праці за списком № 1
та на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення». У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 цього Закону.

При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Законом
України «Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування»
питання щодо відшкодування витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів
«б»-«з» частини 1 статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
було врегульовано Законом України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування».

За змістом абзацу 4 пункту 1 статті 2
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» для
платників збору, визначених пунктами 1
та 2 статті 1 цього Закону, об'єктом
оподаткування є також фактичні витрати
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів
«б»-«з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону.

Положеннями абзацу 3 пункту 1 статті 4
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
встановлено ставку на обов'язкове
державне пенсійне страхування у
розмірі 100 відсотків від об'єкта
оподаткування, визначеного абзацом
четвертим пункту 1 статті 2 цього
Закону.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли правильного висновку про
наявність у відповідача обов'язку щодо
відшкодування витрат позивача на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до пунктів «б» -
«з» частини 1 статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Однак, ухвалюючи рішення про
задоволення позову, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що за приписами пункту 15 статті 106
Закону України від 9 липня 2003 року
№1058-ІV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» строк
давності не застосовується щодо
стягнення недоїмки, пені та штрафів, а
тому посилання відповідача на
пропущений позивачем строк звернення
до суду з адміністративним позовом не
береться до уваги.

Такий висновок судів попередніх
інстанцій не відповідає обставинам
справи, нормам процесуального права та
є передчасним виходячи з наступного.

Звертаючись до суду, позивач просив
стягнути з ВАТ «Меридіан» ім.
С.П. Корольова заборгованість по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгової пенсії
за період з червня 2009 року - серпень 2011
року в розмірі 24039,93 грн. Така
заборгованість, виходячи з положень,
передбачених абзацом 4 пункту 1 статті
другої, абзацом 3 пункту 1 статті
четвертої Закону України від 26 червня
1997 року №400/97-ВР «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування», пунктами «б», «з» статті
13 Закону України від 05 листопада 1991
року №1788-ХІІ «Про пенсійне
забезпечення», є збором, а тому вимоги
про його стягнення повинні бути
заявлені у строки, передбачені статтею
99 КАС України.

За приписами частини 2 статті 99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів

Відповідно до статті 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Не з'ясувавши питання дотримання
строків звернення до суду,
адміністративний суд не може
розглядати і вирішувати
адміністративну справу в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Однак, суди зазначених положень
Кодексу адміністративного судочинства
України не врахували. За таких порушень
процесуального законодавства їх
рішення підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного суду України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Без повного і всебічного з'ясування
обставин справи, прийняті у цій справі
постанови судів попередніх інстанцій
не можуть вважатися законними і
обґрунтованими.

Відповідно до статті 227 Кодексу
адміністративного суду України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та апеляційної
інстанції і направлення справи на
новий судовий розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу відкритого
акціонерного товариства «Меридіан»
ім. С.П. Корольова задовольнити
частково.

Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
грудня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12 квітня 2012 року скасувати та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: