Справа № 2а-21931/10/0570
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/12872/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Костянтинівської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької
області

на постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 січня 2011
року

у справі № 2а-21931/10/0570

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Костянтинівське
автотранспортне підприємство 11409»

до Костянтинівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Донецької області

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Костянтинівське автотранспортне
підприємство 11409» (позивач) звернулось
до суду з позовом до Костянтинівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Донецької області
(відповідач) про скасування
податкового повідомлення-рішення №
/0-15274 від 23 липня 2010 року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 09 листопада
2010 року в позові відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
позивачем на адресу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрмашпром» перераховувались кошти
без мети реального настання правових
наслідків, а виключно з метою заниження
об'єкта оподаткування та, відповідно,
несплати податків до бюджету, а відтак,
на думку суду, укладений між сторонами
договір купівлі-продажу
№ КОН-09/П від 05 листопада 2009 року
порушує публічний порядок та
спрямований на заволодіння майном
держави, тобто є нікчемним.

Не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, позивач оскаржив
його в апеляційному порядку.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 січня
2011 року апеляційну скаргу ПАТ
«Костянтинівське автотранспортне
підприємство 11409» задоволено.
Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 09
листопада 2010 року скасовано. Позов
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення № /0-15274 від 23
липня 2010 року. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ПАТ «Костянтинівське автотранспортне
підприємство 11409» судові витрати в
розмірі 3,40 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням у справі, відповідач оскаржив
його в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права ставиться питання
про скасування постанови Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20 січня 2011 року та залишення в силі
постанови Донецького окружного
адміністративного суду від 09 листопада
2010 року.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що відповідачем
проведено невиїзну документальну
перевірку ПАТ «Костянтинівське
автотранспортне підприємство 11409» з
питань правомірності нарахування
податкового кредиту з податку на
додану вартість за листопад, грудень 2009
року та податку на прибуток за 2009 рік
по взаємовідносинам з ТОВ
«Укрмашпром», за результатами якої
складено акт № 608/15-2-03113911 від 18 червня
2010 року.

На підставі зазначеного акту
перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/0-15274 від 23 липня 2010 року, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 34 999,50 грн.
(23 333,00 грн. - основний платіж, 11 666,50 грн. -
штрафні (фінансові) санкції).

Перевіркою встановлено порушення
позивачем підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4,
підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону
України від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР
«Про податок на додану вартість» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - Закон №
168/97-ВР) у зв'язку з неправомірним
віднесенням до складу податкового
кредиту сум податку на додану вартість
на підставі податкових накладних,
виписаних на його адресу ТОВ
«Укрмашпром», з підстав нікчемності
договору купівлі-продажу № КОН-09/П від
05 листопада 2009 року, укладеного між
вказаним суб'єктом господарювання та
ПАТ «Костянтинівське автотранспортне
підприємство 11409».

Обґрунтовуючи свою правову позицію,
контролюючий орган вказував на те, що
рахунки, на які позивачем перераховано
кошти на виконання договору № КОН-09/П
від 05 листопада 2009 року, не належать ТОВ
«Укрмашпром». При цьому у контрагента
ПАТ «Костянтинівське автотранспортне
підприємство 11409» відсутні необхідні
умови для ведення господарської
діяльності, основні фонди, технічний та
управлінський персонал, виробничі
активи, складські приміщення та
транспортні засоби. Крім того,
відповідач наголошував на тому, що на
день розгляду справи в суді першої
інстанції контрагент свої зобов'язання
за договором № КОН-09/П від 05 листопада
2009 року не виконав та не поставив
обумовлений товар.

Задовольняючи позов, суд апеляційної
інстанції виходив з наступних мотивів,
з якими погоджується суд касаційної
інстанції.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону
№ 168/97-ВР податковий кредит - це сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР передбачено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до підпункту 7.5.1 пункту 7.5
статті 7 Закону № 168/97-ВР датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського
рахунку платника податку в оплату
товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків
з використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Наведені законодавчі положення
пов'язують виникнення права платника
на податковий кредит з датою
здійснення «першої події», якою,
зокрема, може виступати факт
перерахування постачальнику
попередньої оплати за товар, а не
безпосередньо з відвантаженням
товарно-матеріальних цінностей на
адресу платника-покупця.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, правомірність формування
позивачем податкового кредиту з
податку на додану вартість в
розглядуваній ситуації засвідчується
долученими ПАТ «Костянтинівське
автотранспортне підприємство 11409» до
матеріалів справи належним чином
складеними рахунками-фактурами,
податковими накладними, платіжними
дорученнями.

Також, Донецьким апеляційним
адміністративним судом шляхом
дослідження укладеного між ТОВ
«Укрмашпром» та Відкритим акціонерним
товариством «ВТБ Банк» договору
банківського рахунку (на
розрахунково-касове обслуговування)
від 21 вересня 2009 року та
додаткових угод до нього спростовано
доводи податкового органу про
неприналежність рахунку, на який
позивачем перераховувались кошти за
договором № КОН-09/П від 05 листопада 2009
року, контрагенту.

А відтак, варто погодитись з висновком
суду апеляційної інстанції про
законність формування позивачем
податкового кредиту з податку на
додану вартість в результаті
перерахування попередньої оплати за
товар контрагенту.

При цьому слід враховувати, що
податкове законодавство не ставить в
залежність податковий облік (стан)
певного платника податку від іншої
особи, зокрема, від її господарських та
виробничих можливостей.

Лише встановлення в ході судового
розгляду факту узгодженості дій
платника податків з недобросовісним
постачальником з метою незаконного
отримання податкових вигод або його
обізнаності з такими діями контрагента
може слугувати підставою для висновку
про неправомірне формування ним даних
податкового обліку.

Проте, матеріали даної
адміністративної справи не містять
належних та допустимих доказів, які б
підтверджували узгодженість дій
позивача з ТОВ
«Укрмашпром» з метою незаконного
отримання податкових вигод або його
обізнаність з такими діями
постачальника, у зв'язку з чим
твердження відповідача про
нікчемність укладеного ПАТ
«Костянтинівське автотранспортне
підприємство 11409» з ТОВ «Укрмашпром»
правочину є необґрунтованими
належними засобами доказування
припущеннями.

За наведених обставин та з
урахуванням викладеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 20 січня 2011 року такою, що прийнята з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до її зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу
Костянтинівської об'єднаної державної
податкової інспекції Донецької
області відхилити, а постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 січня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав і в порядку, встановленими
главою 3 розділу IV Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.