Справа № 819/394/14-а
Суддя: Ходачкевич Н.І.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/394/14-a

04 березня 2014 року

Тернопільський окружний
адміністративний суд в складі

головуючої судді Ходачкевич Н.І.

При секретарі судового засідання
Цимбал А.

за участю прокурора Процик Е.Р.

представника позивача Вонятковська
О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовною
заявою Прокурора Бучацького району в
інтересах держави в особі Бучацької
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у
Тернопільській області до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості , -

ВСТАНОВИВ:

Прокурора Бучацького району в
інтересах держави в особі Бучацької
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у
Тернопільській області звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
соціальне страхування в сумі 2138,85 грн.

В судовому засіданні прокурор,
представник позивача позовні вимоги
підтримав повністю з підстав,
наведених в позовній заяві, просить
позов задовольнити. Позовні вимоги
обгрунтовує тим, що відповідач
несвоєчасно та не в повному обсязі
сплачував узгоджені суми податкового
зобов"язання, що призвело до виникнення
заборгованості зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове
соціальне страхування в сумі 2138,85 грн

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився , про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, заяв чи клопотань про
розгляд справи за його відсутності
заперечень проти позову суду не надав.
За таких обставин, на підставі ч.4 ст.128
КАСУ, суд вважає за можливе розглянути
справу без участі представника
відповідача.

Заслухавши пояснення прокурора,
представника позивача, повно і
всебічно з'ясувавши всі обставини
справи в їх сукупності на підставі
чинного законодавства, перевіривши їх
дослідженими у судовому засіданні
доказами, суд вважає, що позов підлягає
до задоволення з наступних підстав

Судом встановлено, що ОСОБА_2
перебуває на обліку в органах
Державної податкової служби як платник
податків, та відповідно до ст. 67
Конституції України та Податкового
кодексу України, покладено обов'язок
сплачувати належні суми податків і
зборів (обов'язкових платежів) у
встановлені законами терміни.

Законом України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 р.
№2464-VІ (далі - Закон №2464-VІ) визначено, що
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - це консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», платниками
єдиного внеску є: роботодавці:
підприємства, установи та організації,
інші юридичні особи, утворені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у свідоцтві про
державну реєстрацію її як підприємця),
у тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами; фізичні особи -
підприємці, зокрема ті, які
використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством про працю, чи за
цивільно-правовим договором (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у свідоцтві про
державну реєстрацію її як підприємця);
фізичні особи, які забезпечують себе
роботою самостійно, та фізичні особи,
які використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту).

У ч.2 ст.6 вказаного Закону
зазначено, що платник єдиного внеску
зобов'язаний зокрема своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Статтею 9 цього Закону обчислення
єдиного внеску здійснюється на
підставі бухгалтерських та інших
документів, відповідно до яких
провадиться нарахування (обчислення)
або які підтверджують нарахування
(обчислення) виплат (доходу), на які
відповідно до цього Закону
нараховується єдиний внесок.

Єдиний внесок сплачується шляхом
перерахування платником
безготівкових коштів з його
банківського рахунку, за відповідний
базовий звітний період, не пізніше 20
числа місяця, що настає за базовим
звітним періодом.

При цьому, платники, зазначені у
пункті 1 частини першої статті 4 цього
Закону, під час кожної виплати
заробітної плати (доходу, грошового
забезпечення), на суми якої (якого)
нараховується єдиний внесок, одночасно
з видачею зазначених сум зобов'язані
сплачувати нарахований на ці виплати
єдиний внесок у розмірі, встановленому
для таких платників (авансові платежі).

Базовим звітним періодом є
календарний місяць, а для платників,
зазначених в абзацах третьому та
четвертому пункту 1 частини першої
статті 4 цього Закону, - календарний рік.

Єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника. За наявності у платника
єдиного внеску одночасно із
зобов'язаннями із сплати єдиного
внеску зобов'язань із сплати податків,
інших обов'язкових платежів,
передбачених законом, або зобов'язань
перед іншими кредиторами зобов'язання
із сплати єдиного внеску виконуються в
першу чергу і мають пріоритет перед
усіма іншими зобов'язаннями, крім
зобов'язань з виплати заробітної плати
(доходу).

Частиною 11 статті 9 Закону
визначено, що у разі несвоєчасної або
не в повному обсязі сплати єдиного
внеску до платника застосовуються
фінансові санкції, передбачені цим
Законом, а посадові особи, винні в
порушенні законодавства про збір та
ведення обліку єдиного внеску, несуть
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно із законом.

На підставі пункту 7 частини 1
статті 13 Закону № 2464 органи доходів і
зборів мають право стягувати з
платників несплаченої суми єдиного
внеску.

Частиною 4 ст.25 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
орган доходів і зборів у порядку, за
формою і в строки, встановлені
Пенсійним фондом за погодженням з
центральним органом виконавчої влади у
сфері праці та соціальної політики,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Платник єдиного внеску
зобов'язаний протягом десяти робочих
днів з дня надходження вимоги про
сплату недоїмки сплатити суми недоїмки
та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом доходів і зборів
шляхом оскарження вимоги про сплату
єдиного внеску в адміністративному або
судовому порядку.

У разі якщо згоди з органом
доходів і зборів не досягнуто, платник
єдиного внеску зобов'язаний сплатити
суми недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
календарних днів з дня надходження
рішення відповідного органу доходів і
зборів або оскаржити вимогу до органу
доходів і зборів вищого рівня чи в
судовому порядку.

У разі, якщо платник єдиного
внеску протягом десяти робочих днів з
дня надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом доходів і
зборів, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
орган доходів і зборів надсилає в
порядку, встановленому законом, до
підрозділу державної виконавчої
служби вимогу про сплату недоїмки.

У випадках, зазначених в абзаці
дев'ятому цієї частини, орган доходів і
зборів також має право звернутися до
суду з позовом про стягнення недоїмки.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та
перехідних положень Закону № 2464 з дня
набрання чинності цим Законом платники
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, вважаються платниками
єдиного внеску.

В порушення вищевказаних норм,
відповідач несвоєчасно та не в повному
обсязі сплачував узгодженні суми
грошових зобов'язань, що призвело до
виникнення заборговавності зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
соціальне страхування в сумі 2138,85 грн

Вказана заборгованість
підтверджується дослідженими в
судовому засіданні належними та
допустимими доказами які містяться в
матеріалах справи, а саме: довідкою про
навність податкового боргу від 11
лютого 2014 року за № 630/19-03-25-00, витягом з
картки особового рахунку платника
єдиного внеску, копією вимоги від 08.01.2014
, №37.

Відповідно до п.п. 14.1.175. п. 14.1. ст. 14
Податкового кодексу України
податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

Відповідно до п.п. 95.1., 95.2. ст. 95 Кодексу,
орган державної податкової служби
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги.

В силу п.п. 95.3., 95.4. ст. 95 Кодексу,
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини;
орган державної податкової служби на
підставі рішення суду здійснює
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу за рахунок готівки,
що належить такому платнику податків.
Стягнення готівкових коштів
здійснюється у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Підпунктами 87.1 та 87.2 статті 87
Податкового кодексу України визначено,
що джерелами самостійної сплати
грошових зобов'язань або погашення
податкового боргу платника податків є
будь-які власні кошти, у тому числі ті,
що отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів. Джерелами погашення
податкового боргу платника податків є
будь-яке майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Кодексом, а також іншими
законодавчими актами.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на виконання вимог п.59.1 ст.59
ПК України, надіслано відповідачу
податкову вимогу №37 від 08.01.2014р.
Вказана вимога не призвела до
погашення податкового боргу та в
установленому порядку не
оскаржувалась.

Згідно ст.69 КАС доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи. При цьому належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Виходячи з вищенаведеного, вимоги
позивача є обґрунтованими,
відповідають дійсним обставинам та
матеріалам справи, ґрунтуються на
вимогах чинного законодавства, а отже
підлягають до задоволення.

За наведених обставин, позовні
вимоги підтверджені належними та
допустимими доказами і підлягають до
задоволення повністю.

Керуючись ст.ст. 160-163,186,254 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)
на користь Бучацької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області заборгованості
зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкового державне
соціальне страхування в сумі 2138,85 грн.,
який підлягає перерахуванню на р/р
1903 в ГУДКС України в
Тернопільській області, МФО 838012, код
одержувача 38509119

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови виготовлено
06.03.2014р.

Суддя
Ходачкевич Н.І.

копія вірна

Суддя
Ходачкевич Н.І.