Справа № 803/273/14
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року Справа № 803/273/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання
Брудовській Н. В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Бірука В. Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Управління Укртрансінспекції у
Волинській області про скасування
постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся з адміністративним позовом
до Управління Укртрансінспекції у
Волинській області про скасування
постанови про застосування фінансових
санкцій від 10.06.2013 року № 028358.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
постановою про застосування
фінансових санкцій від 10.06.2013 року №
028358 до позивача застосовано фінансову
санкцію у сумі 1700,00 грн. за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт, відповідальність за яке
передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
однак вважає, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням вимог чинного
законодавства, оскільки Управлінням
Укртрансінспекції у Волинській
області не було повідомлено його про
час, дату і місце розгляду справи,
внаслідок чого він був позбавлений
права на захист, тому просить скасувати
постанову про застосування фінансових
санкцій від 10.06.2013 року № 028358.

Позивач та представник позивача у
засіданні суду підтримали позовні
вимоги, просили позов задовольнити.

Відповідач у письмових запереченнях
адміністративний позов не визнав та
просив у задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю, оскільки посадові особи
Управління Укртрансінспекції у
Волинській області при прийнятті
постанови про застосування фінансових
санкцій, діяли у межах наданих їм
повноважень та з дотриманням норм
Закону України «Про автомобільний
транспорт».

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав доводи, наведені
у запереченні на позов, просив у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши наявні у
справі письмові докази, суд приходить
до висновку, що адміністративний позов
до задоволення не підлягає.

Відповідно до завдання на перевірку
від 29.04.2013 року № 001107 державними
інспекторами Управління
Укртрансінспекції у Волинській
області 30.04.2013 року проведено рейдову
перевірку транспортних засобів
перевізників, що здійснюють внутрішні
та міжнародні перевезення пасажирів та
вантажів в Ківерцівському районі, в
ході якої перевірено транспортний
засіб марки ГАЗ 3307, номерний знак
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 згідно
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3.

За результатами перевірки складено акт
від 30.04.2013 року № 032280 про проведення
перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом, яким встановлено
порушення вимог Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме:
відсутній санітарний паспорт
автомобіля; відсутня індивідуальна
контрольна книжка водія. З актом
перевірки водій транспортного засобу
ОСОБА_4 ознайомлений, із зазначеним
погодився, що підтверджується його
підписом на акті, жодних заперечень чи
пояснень посадовим особам не надав.

10.06.2013 року відповідачем винесено
постанову про застосування фінансових
санкцій № 028358, якою до ОСОБА_1
застосовано фінансові санкції у
розмірі 1700,00 грн. за порушення вимог
законодавства про автомобільний
транспорт, відповідальність за яке
передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
автомобільний транспорт»
автомобільний перевізник - фізична або
юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами; послуга з
перевезення пасажирів чи вантажів -
перевезення пасажирів чи вантажів
транспортними засобами на договірних
умовах із замовником послуги за плату.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 48 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
автомобільні перевізники, водії
повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення. Документами для
здійснення внутрішніх перевезень
вантажів є: для автомобільного
перевізника - документ, що засвідчує
використання транспортного засобу на
законних підставах, інші документи,
передбачені законодавством; для водія -
посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством.

Пунктом 15 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 08.11.2006
року № 1567, визначено, що під час
проведення рейдової перевірки
перевіряється виключно виконання
водієм інших вимог Правил надання
послуг пасажирського автомобільного
транспорту та Правил перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, інших нормативно-правових
актів.

Відповідно до п.6.3 Положення про
робочий час і час відпочинку водіїв
колісних транспортних засобів,
затвердженого Наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від 07.062010
року N 340, до набрання чинності пунктом
6.1 цього розділу водій, який керує ТЗ, що
зазначений у пункті 6.1 цього розділу та
не обладнаний тахографом, веде
індивідуальну контрольну книжку водія
(додаток 3).

Суд не бере до уваги посилання позивача
на те, що відповідно до Переліку
документів, необхідних для здійснення
перевезення вантажу автомобільним
транспортом у внутрішньому сполученні,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25.02.2009 року N 207, не
передбачено для водія юридичної особи
або фізичної особи - підприємця, що
здійснює вантажні перевезення на
договірних умовах наявність
санітарного паспорту автомобіля,
оскільки позивач здійснював вантажні
перевезення харчових продуктів, а тому
повинні застосовуватись Правила
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 14.10.1997 року № 363.

Підпунктом 2 пункту 12.3 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні передбачено, що
рухомий склад, що перевозить харчові
продукти, повинен мати, зокрема,
санітарний паспорт автомобіля.

В акті перевірки від 30.04.2013 року № 032280
зафіксовано факт надання послуг з
перевезення вантажу, в якій зазначено,
що внутрішні перевезення вантажів
здійснювались згідно видаткової
накладної від 29.04.2013 року № ВП-0013435. Як
вбачається з видаткової накладної від
29.04.2013 року № ВП-0013435 позивач перевозив
вантаж (пиво), тобто напої, а тому особа,
яка здійснювала зазначені вище
перевезення, зобов'язана мати в
наявності санітарний паспорт та
індивідуальну контрольну книжку водія.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті
60 Закону України «Про автомобільний
транспорт» за надання послуг з
перевезень пасажирів та вантажів без
оформлення документів, перелік яких
визначений статтями 39 та 48 цього
Закону, до автомобільних перевізників
застосовується штраф у розмірі 100
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Таким чином, оскільки позивач надавав
послуги з перевезення вантажів без
оформлення усіх документів, які
передбачені для автомобільного
перевізника статтею 48 Закону України
«Про автомобільний транспорт», а тому
допустив порушення законодавства про
автомобільний транспорт і до нього
правомірно на підставі абзацу 3 частини
1 статті 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» застосована
фінансова санкція у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, тобто 1700,00 грн.

Крім того, судом також не приймаються
до уваги доводи позивача про те, що
Управлінням Укртрансінспекції у
Волинській області не було повідомлено
його про час, дату і місце розгляду
справи, оскільки це спростовується
наступним.

Відповідно до ч. 2 п. 26, 27 Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті про час і
місце розгляду справи про порушення
уповноважена особа суб'єкта
господарювання повідомляється під
розписку чи рекомендованим листом із
повідомленням. У разі неявки
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання справа про порушення
розглядається без її участі. За
наявності підстав керівник органу
державного контролю або його заступник
виносить постанову про застосування
адміністративно-господарських
штрафів, яка оформляється згідно з
додатком 5.

Як вбачається з наданих відповідачем
документів, 21.05.2013 року Управління
Укртрансінспекції у Волинській
області направило на адресу позивача
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення за вих. № 66/13 повідомлення
про розгляд справи про порушення
транспортного законодавства. Проте,
27.06.2013 року лист повернувся з відміткою
відділення зв'язку «за закінченням
терміну зберігання».

Відповідно до частин першої, другої
статті 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доводи позивача наведені у позовній
заяві до уваги судом не приймаються,
так як спростовані вищенаведеними
нормами та обставинами, встановленими
при розгляді справи.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що відповідач, приймаючи
постанову про застосування фінансових
санкцій від 10.06.2013 року № 028358, діяв на
підставі, у межах та у спосіб, що
передбачені чинним законодавством
України, а тому позовні вимоги є
необґрунтованими і задоволенню не
підлягають.

Відповідно до частин 1, 2 статті 87 КАС
України судові витрати складаються із
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи. Розмір судового
збору, порядок його сплати, повернення
і звільнення від сплати встановлюються
законом.

Частина 3 статті 4 Закону України «Про
судовий збір» передбачає, що під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору, що становить 182,70 грн. (10% від 1827,00
грн.). Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Оскільки суд дійшов висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, тому
з позивача слід стягнути решту суми
судового збору. Згідно платіжного
доручення від 10.02.2014 року № 85 при подачі
адміністративного позову позивач
сплатив 183,00 грн. Отже, сума судового
збору, що підлягає стягненню із
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
становить 1644,00 грн. (1827- 183 = 1644).

Керуючись частиною 3 статті 160, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Закону України
«Про автомобільний транспорт», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) на користь держави
судовий збір у сумі 1 644 (одна тисяча
шістсот сорок чотири) грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови, повний
текст якої складено 11.03.2014 року. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко