Справа № 802/222/14-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 березня 2014 р.
Справа № 802/222/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Воробйової І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Панченка Т.Д.

представника позивача:
ОСОБА_1

представника відповідача:
Порхун Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_3 до управління
Державної міграційної служби України у
Вінницькій області про визнання
протиправними дій та бездіяльності,
зобов"язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду надійшов позов
ОСОБА_3 до управління Державної
міграційної служби України у
Вінницькій області про:

- визнання протиправними дій щодо
вилучення і знищення довідки про
звернення за захистом в Україні №0001165,
виданої 19.10.2012 р. на ім'я ОСОБА_3;

- визнання протиправною бездіяльність
щодо невидачі довідки про звернення за
захистом в Україні ОСОБА_3 після того,
як управління Державної міграційної
служби України у Вінницькій області
дізналося про використання ОСОБА_3
права на оскарження;

- зобов'язання видати ОСОБА_3 довідку
про звернення за захистом в Україні.

На обґрунтування позову зазначено, що
ОСОБА_3 прибув до України із м.Цхінвал у
2008 році та у жовтні 2012 року подав до
Управління Державної міграційної
служби України у Вінницькій області
заяву про визнання біженцем, отримавши
в подальшому (19.10.2012 р.) довідку про
звернення за захистом в Україні №0001165.
Така довідка є документом, що засвідчує
законність перебування особи на
території України на період, що
розпочинається з моменту звернення
особи з відповідною заявою про
визнання біженцем або особою, яка
потребує додаткового захисту, і є
дійсною для реалізації прав і
виконання обов'язків, передбачених
Законом України "Про біженців та осіб,
які потребують додаткового або
тимчасового захисту" та іншими
законами України до остаточного
визначення статусу такої особи чи
залишення нею території України. Однак
5.12.2013 р., не зважаючи на перебування у
судових інстанціях справ за позовами
ОСОБА_3 про оскарження рішень
міграційної служби, довідка була
знищена.

Позивач посилається на положення
статті 8 Закону України "Про біженців та
осіб, які потребують додаткового або
тимчасового захисту" і "Правил розгляду
заяв та оформлення документів,
необхідних для вирішення питання про
визнання біженцем або особою, яка
потребує додаткового захисту, втрату і
позбавлення статусу біженця та
додаткового захисту і скасування
рішення про визнання особи біженцем
або особою, яка потребує додаткового
захисту", згідно яких підставою для
продовження строку дії довідки є
оскарження особою або її законним
представником рішень міграційної
служби в судовому порядку. Вказує, що
відповідач вилучив та знищив довідку
не пересвідчившись у відсутності
діючих судових справ, а саме:
адміністративна справа №806/3505/13 за
позовом ОСОБА_3 до управління ДМС
України у Вінницькій області про
зобов'язання вчинити дії;
адміністративна справа №806/2790/13 за
позовом ОСОБА_3 до ДМС України про
скасування рішення та справа №802/4855/13-а
за позовом ОСОБА_3 до управління
Державної міграційної служи України у
Вінницькій області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії, що знаходяться на розгляді у
Житомирському апеляційному
адміністративному суді та Вінницькому
апеляційному адміністративному суді.
Більш того, дізнавшись про такі справи,
відповідач не вжив заходів для
поновлення порушеного ним же права
позивача, а саме, не видав нової
довідки.

Вважаючи, що відповідач діяв
необґрунтовано, упереджено,
недобросовісно та нерозсудливо, з
порушенням рівності перед законом і
судом, позивач звернувся з цим позовом
до суду.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, посилаючись
на обставини, викладені у позовній
заяві, просив його задовільнити.

Представник відповідача проти
заявлених вимог заперечила, вказуючи
на їх необґрунтованість та відсутність
підстав для видачі довідки про
звернення за захистом в Україні.
Зокрема зазначила, що предметом
оскарження у вказаних в позові справах
були дії, бездіяльність та зобов'язання
відповідача вчинити певні дії. Разом з
тим підставою для продовження строку
дії довідки є оскарження виключно
рішень міграційного органу про
відмову у прийнятті заяви про визнання
біженцем або про відмову в оформлені
документів для вирішення питання щодо
визнання біженцем. Останнє позивачем
отримано і оскаржено до Житомирського
окружного адміністративного суду,
рішенням якого у справі №0670/8549/12,
залишеного без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 13.05.2013 р.,
позов залишено без розгляду. Оскільки
рішення апеляційного суду
відповідачем отримано лише 21.11.2013 р., а
тому 5.12.2013 р. правомірно знищено
довідку №0001165.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, вислухавши
пояснення осіб, що беруть участь у
справі, суд встановив наступне.

Порядок регулювання суспільних
відносин у сфері визнання особи
біженцем, особою, яка потребує
додаткового або тимчасового захисту,
втрати та позбавлення цього статусу, а
також встановлення правового статусу
біженців та осіб, які потребують
додаткового захисту і яким надано
тимчасовий захист в Україні визначає
Закон України "Про біженців та осіб, які
потребують додаткового або
тимчасового захисту" (Закон про
біженців).

В свою чергу, процедуру розгляду в
Україні заяв та оформлення документів,
необхідних для вирішення питання про
визнання біженцем або особою, яка
потребує додаткового захисту, втрату,
позбавлення статусу біженця та
додаткового захисту і скасування
рішення про визнання особи біженцем
або особою, яка потребує додаткового
захисту врегульовано "Правилами
розгляду заяв та оформлення
документів, необхідних для вирішення
питання про визнання біженцем або
особою, яка потребує додаткового
захисту, втрату і позбавлення статусу
біженця та додаткового захисту і
скасування рішення про визнання особи
біженцем або особою, яка потребує
додаткового захисту", затвердженими
Наказом Міністерства внутрішніх справ
України №649 від 07.09.2011 р.,
зареєстрованими в Міністерстві
юстиції України 5 жовтня 2011 р. за №
1146/19884 (Правила).

Так, відповідно до частин першої,
четвертої статті 12 Закону про біженців,
рішення про відмову в оформленні
документів для вирішення питання щодо
визнання біженцем або особою, яка
потребує додаткового захисту, протягом
п'яти робочих днів з дня отримання
повідомлення про відмову можуть бути
оскаржені в установленому законом
порядку до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері біженців та осіб, які
потребують додаткового або
тимчасового захисту, а також до суду у
строки, встановлені цим Законом.

У разі якщо особа або її законний
представник оскаржує рішення в
судовому порядку, центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері біженців та осіб, які
потребують додаткового або
тимчасового захисту, продовжує строк
дії довідки про звернення за захистом в
Україні.

В свою чергу, Розділ ІУ Правил визначає
процедуру та порядок розгляду заяв про
визнання біженцем або особою, яка
потребує додаткового захисту.

Так, у цьому Розділі, серед іншого
йдеться про те, що за наслідком
розгляду поданої заяви про визнання
біженцем або особою, яка потребує
додаткового захисту готується
відповідний письмовий висновок на
підставі якого орган міграційної
служби в межах установленого строку
приймає одне з таких рішень:

а) про оформлення документів для
вирішення питання щодо визнання
біженцем або особою, яка потребує
додаткового захисту;

б) про відмову в оформленні документів
для вирішення питання щодо визнання
біженцем або особою, яка потребує
додаткового захисту (п. 4.1 Правил).

Такі рішення, відповідно до пункту 4.4
Правил оформлюються наказом органу
міграційної служби.

Згідно пунктів 4.6, 4.7 Правил у разі
прийняття рішення про відмову в
оформленні документів для вирішення
питання щодо визнання біженцем або
особою, яка потребує додаткового
захисту, протягом трьох робочих днів з
дня його прийняття орган міграційної
служби надсилає або видає під підпис
заявнику або його законному
представнику письмове повідомлення
про відмову особі в оформленні
документів для вирішення питання про
визнання біженцем або особою, яка
потребує додаткового захисту (додаток
16), з викладенням причини відмови і
роз'ясненням порядку оскарження такого
рішення, про що робить відповідний
запис в журналі реєстрації видачі
повідомлень.

У разі використання особою права на
оскарження уповноважена посадова
особа органу міграційної служби до
прийняття рішення за скаргою залишає
на зберігання документи, що
посвідчують особу заявника, та інші
надані заявником документи, про що
робиться відмітка в розписці про
зберігання документів, а також
інформує про це протягом трьох робочих
днів орган внутрішніх справ за місцем
проживання особи.

Строк дії довідки про звернення за
захистом в Україні продовжується
органом міграційної служби лише у разі
надходження відповідного доручення
від Державної міграційної служби
України або, у випадку оскарження в
судовому порядку, відмітки (штампу)
суду про прийняття позовної заяви,
оригіналу чи належним чином завіреної
копії ухвали суду про відкриття
провадження у справі, належним чином
оформленої судової повістки.

Водночас, пунктом 4.8 Правил
встановлено, що у разі невикористання
особою права на оскарження протягом
п'яти робочих днів з дня її письмового
повідомлення про прийняття рішення про
відмову в оформленні документів для
вирішення питання про визнання
біженцем або особою, яка потребує
додаткового захисту, уповноважена
посадова особа органу міграційної
служби вилучає у такої особи довідку
про звернення за захистом в Україні та
повертає особі її документи, що
посвідчують особу, та інші документи,
що надавались такою особою під час
звернення до органу міграційної служби
та перебувають на його зберіганні, про
що робиться відмітка в розписці про
зберігання документів.

Отже з аналізу наведених норм видно, що
за наслідком розгляду заяви про
визнання біженцем або особою, яка
потребує додаткового захисту, орган
міграційної служби може прийняти, крім
іншого, рішення про відмову в
оформленні документів для вирішення
питання щодо визнання біженцем або
особою, яка потребує додаткового
захисту, яке, в свою чергу, протягом
п'яти робочих днів може бути оскаржено
до центрального органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері біженців та осіб, які потребують
додаткового або тимчасового захисту
або суду, що є підставою для
продовження строку дії довідки про
звернення за захистом в Україні. У разі
невикористання особою права на
оскарження протягом п'яти робочих днів
саме такого рішення або прийняття
судом відповідного рішення та набрання
ним законної сили, орган міграційної
служби вилучає довідку про звернення
за захистом в Україні.

Так, судом встановлено, що 18 жовтня 2012
року ОСОБА_3 звернувся до управління
Державної міграційної служби України у
Вінницькій області з заявою-анкетою
про визнання біженцем або особою, яка
потребує додаткового захисту №125.

19 жовтня 2012 року ОСОБА_3 отримав довідку
про звернення за захистом в Україні
№0001165.

8 листопада 2012 року управління
Державної міграційної служби України у
Вінницькій області прийняло рішення,
оформлене наказом № 262 нт "Про відмову в
оформленні документів для вирішення
питання про визнання біженцем або
особою, яка потребує додаткового
захисту ОСОБА_3", про що ОСОБА_3 письмово
повідомлено та роз'яснено порядок
оскарження, що підтверджується
повідомленням № 100 від 8.11.2012 р.

Не погоджуючись з таким рішенням
(наказом) ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Управління Державної
міграційної служби України у
Вінницькій області з вимогою про його
скасування.

Так, ухвалою Житомирського окружного
адміністративного суду у справі №
0670/8549/12 від 7.03.13 р., залишеною без змін
ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 13.05.2013 р.,
такий позов залишено без розгляду.

Окрім того, позивач звернувся також зі
скаргою до Державної міграційної
служби України про скасування рішення
Управління Державної міграційної
служби України у Вінницькій області
про відмову в оформлені документів для
вирішення питання про визнання
біженцем, за результатом розгляду
якої 29.01.2013 р. прийнято рішення про
відхилення скарги.

Враховуючи оскарження рішення про
відмову в оформленні документів для
вирішення питання про визнання
біженцем або особою, яка потребує
додаткового захисту, органом
міграційної служби неодноразово
продовжувався термін дії довідки, а
саме: до 28.02.2013 р., до 29.04.2013 р., до 1.07.2013 р.,
до 1.08.2013 р., до 26.12.2013 р.

Судом встановлено, що вище зазначене
рішення суду апеляційної інстанції
відповідач отримав лише 21.11.2013 р., про що
свідчить відповідний запис на судовому
рішенні, що стало наслідком вилучення
довідки № 0001165 та подальшого її
знищення, що підтверджується актом про
знищення бланків від 05.12.2013 р.

Отже, при вилучені і знищенні довідки
відповідач діяв на підставі, у межах та
у спосіб передбачених чинним
законодавством.

При цьому, суд не бере до уваги доводи
представника позивача про відсутність
підстав для вилучення та знищення
документа за наявності судових справ,
виходячи з наступного.

Так, у позовній заяві представник
позивача вказує на наступні судові
справи, рішення по яким, на момент
вчинення оскаржуваних дій, не набрали
законної сили:

- №806/3505/13 за позовом ОСОБА_3 до
управління ДМС України у Вінницькій
області про зобов'язання надати
відповідь на звернення;

- №806/2790/13 за позовом ОСОБА_3 до
Державної міграційної служби України
про визнання протиправним рішення від
29.01.2013 р. про відхилення скарги на
рішення Управління ДМС України у
Вінницькій області про відмову в
оформленні документів для вирішення
питання щодо визнання біженцем або
особою, яка потребує додаткового
захисту;

- №802/4855/13-а за позовом ОСОБА_3 до
Управління ДМС України у Вінницькій
області про визнання неправомірними
дій щодо відмови в прийнятті заяви про
визнання біженцем від 26.11.2013 р. з
доповненнями від 29.11.2013 р. та
зобов'язання повторно розглянути
питання про надання ОСОБА_3 статусу
біженця за українським законодавством.

Однак, у перелічених справах предметом
оскарження, як видно, є дії та
бездіяльність управління Державної
міграційної служби України у
Вінницькій області, а також рішення
Державної міграційної служби України,
прийняте за наслідками розгляду скарги
ОСОБА_3, що не є тотожним оскарженню
рішення про відмову в оформленні
документів для вирішення питання про
визнання біженцем або особою, яка
потребує додаткового захисту, як
помилково вважає представник позивача.

Відтак, наявність у судових інстанціях
перелічених спорів ніяким чином не
може вплинути на підстави вилучення
довідки.

При вирішені даного спору суд також
враховує положення частини 3 статті 2
КАС України, відповідно до якої у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно
статті 86 КАС України оцінює докази, які
є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно частини 2 статті 71
цього Кодексу в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За сукупністю наведених обставин, суд
дійшов висновку, що викладені в
позовній заяві доводи не спростовують
позицію відповідача, а дії щодо
вилучення та знищення довідки вчинені
з дотриманням перелічених вище
критеріїв. Відтак підстави для
визнання їх протиправними відсутні.
Наслідком чого є відсутність підстав
для задоволення позовних вимог в
частині визнання протиправною
бездіяльності щодо невидачі довідки та
зобов'язання видати нову. Отже в
задоволені позову слід відмовити
повністю.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167,
255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Воробйова Інна Анатоліївна