Справа № 2а-1365/11
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року
Справа № 125260/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Носа С. П.

суддів:
Клюби В. В., Рибачука А. І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Маневицькому районі
Волинської області на постанову
Маневицького районного суду
Волинської області від 21 травня 2011 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області про зобов'язання здійснити
нарахування та виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ :

В травні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до відповідача провести
перерахунок пенсії згідно ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
яка повинна бути встановлена в розмірі
двох мінімальних заробітніх плат та
додаткової пенсії згідно статті 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка повинна становити 25%
мінімальної пенсії за віком з
листопада 2010 року. Незважаючи на це,
відповідач його не виплачує.

Постановою Маневицького районного
суду Волинської області від 21 травня 2011
року позов задоволено. Зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплатити доплату до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру за проживання
в зоні гарантованого добровільного
відселення в розмірі двох мінімальних
заробітніх плат за період з 04.11.2010 року
по 21.05.2011 року та додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 25 %
мінімальної пенсії за віком з за період
з 04.11.2010 року по 21.05.2011 року.

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач, який,
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову по справі, якою в задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на
те, що судом першої інстанції порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, а постанову
суду скасувати з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи та сторонами не
заперечувалось, що позивач є
непрацюючим пенсіонером, яка постійно
проживає у зоні гарантованого
добровільного відселення, що
підтверджується копією посвідчення
серія НОМЕР_1 від 02.02.1993 року.

В частині дотримання строку звернення
до суду колегія суддів приходить до
висновку про те, що позивачем пропущено
шестимісячний строк звернення до суду,
передбачений ст.99 КАС України, останнім
не наведено поважних причин його
пропуску, також обґрунтовані підстави
для поновлення вказаного строку не
наведені судом першої інстанції у
судовому рішенні.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи
до уваги приписи ст.100 КАС України,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що позовні вимоги про визнання
дій протиправними, зобов'язання
пенсійного органу нарахувати та
виплатити пенсію підлягають
задоволенню за період з 04.11.2010 року по
21.05.2011 року включно з урахуванням
проведених виплат за вказаний період

Згідно ст. 39 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - Закону) непрацюючим
пенсіонерам, які проживають - на
територіях гарантованого
добровільного відселення, проводиться
доплата до пенсії в розмірі двох
мінімальних заробітніх плат.

Відповідно до вимог ст. 51 цього Закону
особам, віднесеним до 3 категорії,
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 25 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачу доплата до пенсії
виплачувалась згідно постанови
Кабінету Міністрів України № 836 від
26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали від наслідків
Чорнобильської катастрофи».

Однак згідно положення ч. 4 ст. 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачу застосуванню підлягають не
постанови Кабінету Міністрів України,
оскільки останні істотно звужують
обсяг встановлених законом прав
позивача згідно ст.39 та ст.51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) для обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого ч. 1 цієї статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

Дія положення ст. 39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» була
зупинена Законом України від 19 грудня
2006 року «Про Державний бюджет на 2007
рік» і визначено, що громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України. Проте
рішенням Конституційного Суду України
№-6-рп/2007 від 9 липня 2007 року внесення
таких змін до Закону визнано
неконституційним, оскільки «не можуть
вноситися зміни, зупинятися дія чинних
законів України, а також
встановлюватися інше (додаткове)
правове регулювання відносин, що є
предметом інших законів України».
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28.12.2007 р. № 107-VI було внесено зміни та
ст. 39 викладено в такій редакції:
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України. Рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
р. N 10-рп/2008 вказані зміни було визнано
неконституційними.

Станом на 2007 рік ст. 51 Закону
передбачала, що особам, віднесеним до 3
категорії, додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком.
З 1 січня 2008 року внесено зміни до ст. 51
Закону в частині встановлення
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю особам, віднесеним до 3
категорії, в розмірі 25 відсотків
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Згідно
рішення Конституційного суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 «законом
про Держбюджет не можна вносити зміни
до інших законів, зупиняти їх дію чи
скасовувати їх, оскільки з об'єктивних
причин це створює протиріччя у
законодавстві, і як наслідок -
скасування та обмеження прав і свобод
людини і громадянина. У разі
необхідності зупинення дії законів,
внесення до них змін і доповнень,
визнання їх не чинними мають
використовуватись окремі закони». Тому
внесення змін до ст. 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» вказаним
рішенням Конституційного Суду України
визнано неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність. Таким чином, зміни
внесені до ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» припинили
свою чинність з 22 травня 2008 року.

Вищезазначеними рішеннями
Конституційного Суду України
визначено, що вони мають преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку із правовідносинами, які
виникли внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до часткового
задоволення, із залишенням частини
позовних вимог без розгляду.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, через що постанова суду
підлягає скасуванню з прийняттям
нового рішення з вищевикладених
мотивів.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України,суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області задоволити частково.

Постанову Маневицького районного суду
Волинської області від 21 травня 2011 року
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати бездіяльність управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області щодо нездійснення нарахування
та виплати на користь ОСОБА_1 про
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату пенсії, як непрацюючому
пенсіонеру за проживання в зоні
гарантованого добровільного
відселення в розмірі двох мінімальних
заробітніх плат за період з 04.11.2010 року
по 21.05.2011 року та додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю в розмірі 25 %
мінімальної пенсії за віком з за період
з 04.11.2010 року по 21.05.2011 року, -
протиправною.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Маневицькому районі
Волинської області провести
нарахування і виплату на користь
ОСОБА_1 як непрацюючого пенсіонера за
проживання в зоні гарантованого
добровільного відселення в розмірі
двох мінімальних заробітніх плат за
період з 04.11.2010 року по 21.05.2011 року та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі 25 % мінімальної
пенсії за віком з за період з 04.11.2010 року
по 21.05.2011 року та проведених виплат за
вказаний період.

Позовні вимоги про зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області нарахувати та виплатити на
користь ОСОБА_1 про зобов'язання
здійснити нарахування та виплату
пенсії за період з 01.11.2010 року по 03.11.2010
року включно, - залишити без розгляду.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду є
остаточною та касаційному оскарженню
не підлягає.

Головуючий:
С. П. Нос

Судді:
В. В. Клюба

А. І. Рибачук