Справа № К/9991/15755/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/15755/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, судді Горбатюка С.А.
(доповідач)

Суддів Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.

провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_2 до Державної інспекції
промислової безпеки та охорони праці
на транспорті та зв'язку
Територіального управління
Держгірпромнагляду в Луганській
області про визнання бездіяльності
неправомірною за касаційною скаргою
ОСОБА_2 на постанову Луганського
окружного Адміністративного суду від 13
січня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 24 лютого 2011 року

встановила:

У грудні 2010 року ОСОБА_2 в Луганському
окружному адміністративному суді
пред'явила позов до Державної
інспекції промислової безпеки та
охорони праці на транспорті та зв'язку
Територіального управління
Держгірпромнагляду в Луганській
області про визнання
бездіяльностінеправомірною.

В обґрунтування позовник вимог
зазначила, що 11 травня 2010 року вона
звернулася з письмовою заявою до
начальника Інспекції з проханням
надати їй письмову відповідь щодо того,
чи дійсно на КП "Кремінський
Агрошляхбуд" з квітня 2004 року відсутня
служба охорони праці в особі інженера з
охорони праці і як контролює
Територіальне управління
Держгірпромнагляду в Луганській
області виконання нормативно-правових
актів з охорони праці на КП
"Кремінський Агрошляхбуд" при
відсутності на підприємстві служби
охорони праці. На день звернення до
суду відповіді на звернення вона не
отримувала.

22 жовтня 2010 року вона вдруге звернулася
до Інспекції та просила повідомити чи є
правомірними дії керівника КП
"Кремінський Агрошляхбуд" щодо
скорочення посади інженера з охорони
праці. Згідно з повідомленням про
вручення поштового відправлення
звернення отримано відповідачем 25
жовтня 2010 року. На телефонні дзвінки 25
листопада 2010 року та 29 листопада 2010
року вона отримала інформацію про те,
що згідно з журналом вихідної
кореспонденції відповідь на звернення
їй не направлено.

Просила суд з урахуванням уточнення
позовних вимог визнати бездіяльність
відповідача щодо розгляду звернень від
11 травня 2010 року та 22 жовтня 2010 року
-неправомірною.

Постановою Луганського окружного
Адміністративного суду від 13 січня 2011
року, залишеною без зміни ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24 лютого 2011
року, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними судовими
рішеннями ОСОБА_2 подала касаційну
скаргу. Посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить їх
скасувати та направити справу на новий
судовий розгляд.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій у цій
справі встановлено, що 11 травня 2010 року
Луганською державною інспекцією
промислової безпеки та охорони праці в
промисловості, на транспорті та зв'язку
прийнято звернення ОСОБА_2 з проханням
надати письмову відповідь на певні
питання, а саме, щодо того чи на КП
"Кремінський Агрошляхбуд" з квітня 2004
року відсутня служба охорони праці в
особі інженера з охорони праці, яка має
здійснювати контроль за
Територіальним управлінням
Держгірпромнагляду в Луганській
області щодо виконання ним
нормативно-правових актів з охорони
праці на КП "Кремінський Агрошляхбуд"
при відсутності на підприємстві служби
охорони праці.

Аналогічне звернення ОСОБА_2 прийнято
Територіальним управлінням
Держгірпромнагляду в Луганській
області й 28 травня 2010 року.

При розгляді звернення було проведено
оперативну перевірку КГІ "Кремінський
Агрошляхбуд" щодо виконання вимог
законів та інших нормативно-правових
актів з охорони праці. За результатами
перевірки складено акт від 23 червня 2010
року № 13.03.А30 та надано керівникові КП
"Кремінський Агрошляхбуд" обов'язковий
для виконання припис від 24 червня 2010
року № 14.03.А30.П29.Р23.

Після проведення перевірки, а саме 25
червня 2010 року за вих. № 06-14/1712 за
підписом начальника Управління ОСОБА_2
була надана відповідь на її звернення.

Згідно з повідомленням про вручення
поштового відправлення Луганською
державною інспекцією промислової
безпеки та охорони праці в
промисловості, на транспорті та в
зв'язку отримано звернення ОСОБА_2 від 22
жовтня 2010 року.

За підписом виконуючого обов'язки
начальника Управління від 17 грудня 2010
року за № 06-24/3283 ОСОБА_2 надано
відповідь на звернення від 22 жовтня 2010
року.

Ці обставини ОСОБА_2 не заперечувалися.
Проте, на її думку, при розгляді її
звернень Інспекцією не були дотримані
вимоги щодо строків розгляду,
передбачених Законом України "Про
звернення громадян".

Суди першої та апеляційної інстанцій
не звернули уваги на вказані обставини.

Так згідно із статтею 1 Закону України
"Про звернення громадян" громадяни
України мають право звернутися до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
^соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 15 цього ж Закону
органи державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти

громадян про наслідки розгляду заяв
(клопотань).

Відповідь за результатами розгляду
заяв (клопотань) в обов'язковому
порядку

дається тим органом, який отримав ці
заяви і до компетенції якого входить

вирішення порушених у заявах
(клопотаннях) питань, за підписом
керівника або

особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні
вимог, викладених у заяві (клопотанні),

доводиться до відома громадянина в
письмовій формі з посиланням на Закон і

викладенням мотивів відмови, а також із
роз'ясненням порядку оскарження

прийнятого рішення.

Згідно із статтею 20 Закону України "Про
звернення громадян" звернення

розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх

надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не

пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх
отримання. Якщо в місячний термін
вирішити

порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу,

підприємства, установи, організації
або його заступник встановлюють
необхідний

термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При

цьому загальний термін вирішення
питань, порушених у зверненні, не може

перевищувати сорока п'яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу
громадянина термін розгляду може бути

скорочено від встановленого цією
статтею терміну.

Судами встановлено, що відповідачем
порушені строки надання відповіді на

звернення, однак зроблено передчасні
висновки щодо вчинення відповідачем
всіх

передбачених законом дії щодо розгляду
та надання відповідей на звернення

Отже, суди першої та апеляційної
інстанцій безпідставно вказали у своїх

рішеннях, що відповідач діяв у межах
чинного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судові рішення повинні бути
законними і обґрунтованими.

Суди не виконали вимог вказаного
процесуального закону й постановили
незаконні судові рішення, які
підлягають скасуванню.

Оскільки обставини справи встановлені
повно і всебічно, а суди першої та
апеляційної інстанцій лише порушили
норми матеріального права, то колегія
суддів вважає можливим ухвалити у
справі нове рішення про задоволення
позову.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 222, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Луганського окружного
Адміністративного суду від 13 січня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24 лютого 2011
року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_2 до Державної інспекції
промислової безпеки та охорони праці
на транспорті та зв'язку
Територіального управління
Держгірпромнагляду в Луганській
області про визнання бездіяльності
неправомірною скасувати та ухвалити у
цій справі нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Державної інспекції
промислової безпеки та охорони праці
на транспорті та зв'язку
Територіального управління
Держгірпромнагляду в Луганській
області про визнання бездіяльності
неправомірною задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність
Державної інспекції промислової
безпеки та охорони праці на транспорті
та зв'язку Територіального управління
Держгірпромнагляду в Луганській
області щодо розгляду звернень ОСОБА_2
від 11 травня 2010 року та 22 жовтня 2010 року.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.