Справа № 819/2369/13-а
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року Справа № 876/14358/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Улицького В.З., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання
Бєлкіної Н.І.,

та осіб:від позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

від відповідача - Трінька-Яворської
Р.П., Барна Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від 30
жовтня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Тернопільській
області про визнання протиправним та
скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення суми
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, -

В С Т А
Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 в жовтні 2013 року
звернулась в суд з позовом до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Тернопільській області та
просила визнати протиправним та
скасувати наказ № 35-к від 17.05.2013 р. «Про
звільнення ОСОБА_1 з посади провідного
спеціаліста юридичного сектору
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Тернопільській області»
на підставі п.3 ст.40 КЗпП України ,
поновити її на посаді провідного
спеціаліста, та стягнути в її користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу і 2000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
звільнення ОСОБА_1 є протиправним, так
як порушена процедура прийняття
рішення про звільнення з роботи,
оскільки порушено порядок
застосування дисциплінарного
стягнення, що передувало прийняттю
рішення про звільнення з роботи.
Просить врахувати, що 03 травня 2013 року
було вихідним днем, а тому Інспекція
працювала у режимі чергування,
підлягає сумніву факт проведення
засідання спеціалістів Інспекції 30
квітня 3013 року, а тому викликає сумнів
достовірність складання протоколу № 3
за результатами такого засідання 30.04.2013
року. Крім того, позивач ОСОБА_1
зазначила, що жодних порушень своїх
обов'язків, а зокрема систематичних, не
вчиняла.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 30.10.2013 року
в задоволенні позову було відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що
ОСОБА_1 систематично не виконувала без
поважних причин покладені на неї
обов'язки та до неї раніше
застосовувались заходи
дисциплінарного стягнення, а тому
Інспекція з питань захисту прав
споживачів у Тернопільській області
при звільненні ОСОБА_1 з посади
повністю дотрималась процедури
звільнення та не допустила при цьому
жодних порушень.

З вищевказаною постановою не погодився
апелянт ОСОБА_1, яка звернулась до суду
з апеляційною скаргою в якій просить
скасувати постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
30.10.2013 року та винести нову постанову,
якою повністю задовільнити її позовні
вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
при винесенні оскаржуваної постанови
судом неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Апелянт посилається
на те, що суд неналежним чином та
неповністю дослідив всі докази по
справі, ряд важливих доказів не
врахував.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник повністю підтримали
вимоги апеляційної скарги та просять
скасувати постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
30.10.2013 року та винести нову постанову,
якою повністю задовільнити позовні
вимоги.

В судовому засіданні представники
відповідача проти апеляційної скарги
заперечили та просять в задоволенні
апеляційної скарги відмовити та
залишити без змін оскаржувано
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 30.10.2013 року.

Колегія суддів, заслухавши учасників
судового розгляду, суддю-доповідача,
перевіривши та дослідивши матеріали
справи вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення, виходячи з
наступних міркувань.

Згідно ч.1.ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 11 вересня 2012 року наказом
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Тернопільській області №
79-К призначена на посаду провідного
спеціаліста юридичного сектору з
окладом згідно штатного розпису, як
така, що пройшла стажування та конкурс
на вищевказану посаду. Цим же наказом
ОСОБА_1 присвоєно як провідному
спеціалісту юридичного сектору 13 ранг
державного службовця. 11 вересня 2012 року
ОСОБА_1 прийняла присягу державного
службовця, про що зроблений запис у
трудовій книжці.

17 травня 2013 року провідного
спеціаліста юридичного сектору
ОСОБА_1 було звільнено з роботи згідно
п. 3 статті 40 Кодексу законів про працю
України за систематичне невиконання
доручень та наказів начальника
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Тернопільській області,
за неякісний та несвоєчасний розгляд
контрольних матеріалів, за невиконання
обов'язків, зазначених у посадовій
інструкції та недотримання службової
дисципліни, про що виданий наказ № 35-к
від 17.05.2013 року « Про звільнення ОСОБА_1
з посади провідного спеціаліста
юридичного сектору».

Згідно ст.1 Закону України «Про
державну службу» (далі Закон № 3723-XII)
державна служба в Україні це
професійна діяльність осіб, які
займають посади в державних
органах та в їх апараті щодо
практичного виконання завдань і
функцій держави та одержують заробітну
плату за рахунок державних коштів. Ці
особи є державними службовцями і мають
відповідні службові повноваження.

У відповідності до ст. ст. 5, 10 Закону №
3723-XII державний службовець повинен
сумлінно виконувати свої службові
обов'язки, безпосередньо виконувати
покладені на нього службові
обов'язки, своєчасно і точно виконувати
рішення державних органів чи посадових
осіб, розпорядження і вказівки своїх
керівників.

Службові обов'язки ОСОБА_1 як
провідного спеціаліста юридичного
сектору Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Тернопільській
області визначені Посадовою
Інструкцією, затвердженою
начальником Інспекції 11 вересня 2012
року, з якою ОСОБА_1 ознайомлена, що
підтверджується її підписом .

ОСОБА_1 звільнена з роботи провідного
спеціаліста юридичного сектору
Інспекції згідно п.3 ст. 40 КЗпП України,
тобто внаслідок систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення.

Систематичним порушенням трудової
дисципліни вважаються порушення,
вчинені працівником, який і раніше
порушував трудову дисципліну, за що
притягувався до дисциплінарної чи
громадської відповідальності, і
порушив її знову.

До ОСОБА_1 30.04.2013 року застосовано
захід дисциплінарного стягнення,
догану згідно наказу Інспекції № 26-К,
а 17 травня 2013 року ОСОБА_1 звільнена з
роботи за систематичне порушення
трудової дисципліни.

Передували застосуванню заходів
дисциплінарного стягнення Акт
проведення службової перевірки від
30.04.2013 року та протокол № 4 засідання
спеціалістів Інспекції з питань
захисту прав споживачів у
Тернопільській області від 13.05.2013 року.

З вказаних документів не вбачається в
чому саме проявилось порушення
трудової дисципліни з боку ОСОБА_1 за що
її притягнуто до дисциплінарної
відповідальності. Вказані недоліки в
роботі, посилання не некомпетентність
фахівця оскільки вона часто
звертається за допомогою в написанні
документів на думку колегії суддів не
можуть рахуватись як порушення
трудової дисципліни і є підставою для
вирішення питання про розірвання
трудового договору та звільнення з
інших підстав. Зокрема як в акті від
30.04.2013 року так і в протоколі № 4
фактично вказані одні і ті ж самі
недоліки в роботі ОСОБА_1, які також не
можуть слугувати підставою для
повторного притягнення її до
відповідальності.

Колегія суддів приходить до
переконання, що звільнення ОСОБА_1
17.05.2013 року є незаконним, а відтак наказ
про її звільнення з роботи слід
скасувати та поновити її на попередньо
займаній посаді.

Підставними є вимоги ОСОБА_1 про
стягнення з відповідача в її користь
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, оскільки її звільнення є
незаконним.

З довідки № 1592 від 28.10.2013 року (а.с.84)
вбачається, що середньоденний
заробіток ОСОБА_1 становить 65,27 грн.

Внаслідок незаконного звільнення з
роботи ОСОБА_1 вчинила вимушений прогул
з 17.05.2013 року по 27.02.2014 року, що становить
198 робочих днів, а тому в її користь слід
стягнути 198 х 65,27 = 12923,46 грн..

Також на думку колегії суддів слід
задовільнити позов в частині стягнення
в користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі
2000 грн., оскільки незаконне звільнення
ОСОБА_1 з роботи потягнуло для неї
втрату нормальних життєвих зв'язків та
додаткові зусилля для організації
свого життя.

Таким чином колегія суддів приходить
до переконання, що постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року у справі № 819/2369/13а скасувати та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити та визнати
протиправним та скасувати наказ
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Тернопільській області №
35-к від 17.05.2012 року «Про звільнення
ОСОБА_1 з посади провідного спеціаліста
юридичного сектору Інспекції з питань
захисту прав споживачів у
Тернопільській області» на підставі п.
3 ст. Кодексу Законів про працю України,
а також поновити ОСОБА_1 на посаді
провідного спеціаліста юридичного
сектору Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Тернопільській
області і стягнути з Інспекції з питань
захисту прав споживачів у
Тернопільській області на користь
ОСОБА_1 суму середнього заробітку за
час вимушеного прогулу з 17 травня 2013
року по 27 лютого 2014 року в розмірі 12923
(дванадцять тисяч дев'ятсот двадцять
три) гривні 46 (сорок шість) копійок та
відшкодування завданої моральної
шкоди в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Допустити до негайного виконання
постанову суду в частині поновлення
ОСОБА_1 на посаді та виплати середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись ст.160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254, 256 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року у справі № 819/2369/13а скасувати та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Тернопільській області №
35-к від 17.05.2012 року «Про звільнення
ОСОБА_1 з посади провідного спеціаліста
юридичного сектору Інспекції з питань
захисту прав споживачів у
Тернопільській області» на підставі п.
3 ст. Кодексу Законів про працю України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді провідного
спеціаліста юридичного сектору
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Тернопільській області.

Стягнути з Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Тернопільській
області на користь ОСОБА_1 суму
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу з 17 травня 2013 року по 27 лютого
2014 року в розмірі 12923 (дванадцять тисяч
дев'ятсот двадцять три) гривні 46 (сорок
шість) копійок та відшкодування
завданої моральної шкоди в розмірі 2000
(дві тисячі) гривень.

Допустити до негайного виконання
постанову суду в частині поновлення
ОСОБА_1 на посаді та виплати середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
межах суми стягнення за один місяць.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.З. Улицький

суддя
З.М. Матковська

Повний текст постанови виготовлений
04.03.2014 року.