Справа № 824/164/14-а
Суддя: Спіжавка Георгій Георгійович
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 березня 2014 р. м.
Чернівці справа №
824/164/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Спіжавки Г.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання: Червоняк
У.С.,

від позивача - Євась О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України в м. Чернівцях до товариства з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційна фірма "Юпітер" про
визнання заборгованості безнадійною, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернівцях (далі - позивач) звернулося
до Чернівецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма "Юпітер" про визнання
заборгованості безнадійною.

В обгрунтування позовних вимог позивач
повідомив наступні обставини.

Станом на 14.01.2014 року за відповідачем
обліковується заборгованість по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
згідно ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" в розмірі 97 648,05
грн.

Вказана заборгованість в повному
обсязі опрацьована в судовому порядку,
за наслідками розгляду
адміністративних справ за позовами
Управління по стягненню
заборгованості відповідача видано
виконавчі листи, що передані на
виконання Першотравневого відділу
державної виконавчої служби
Чернівецького міського управління
юстиції. Однак, виконавча служба
повернула листи без виконання на
підставі п. 2 та п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону
України "Про виконавче провадження",
тобто в зв'язку з відсутністю майна
боржника, на яке може бути звернуто
стягнення та за неможливістю
встановити місцезнаходження боржника.

Оскільки, зазначає позивач, заходи з
примусового виконання виконавчих
листів не призвели до погашення
заборгованості та того, що не має
можливості звернутись до
господарського суду з позовом про
визнання боржника банкрутом, так як
сума боргу є недостатньою, позивач
просить суд визнати заборгованість
відповідача безнадійною та такою, що
підлягає списанню.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в
адміністративному позові.

Відповідачу належним чином
повідомлено про дату час і місце
проведення судового розгляду, однак
явку представника в судове засідання з
невідомих суду причин ним не
забезпечено. Жодних заяв чи заперечень
від відповідача до суду також не
надходило.

Як передбачено частиною четвертою ст.
128 КАС України, у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали
адміністративної справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що товариство з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційна фірма "Юпітер" має
заборгованість в розмірі 97 648,05 грн. по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
згідно ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №
1788-XII.

Щодо вказаної заборгованості, за
наслідками розгляду адміністративних
справ за позовами управління
Пенсійного фонду України в
Першотравневому районі м. Чернівці
(правонаступником якого є управління
Пенсійного фонду України в м.
Чернівцях), Чернівецьким окружним
адміністративним судом та
господарським судом Чернівецької
області прийнято рішення про
стягнення.

Виконавчі листи по виконанню вказаних
рішень повернуті Першотравневим
відділом державної виконавчої служби
Чернівецького міського управління
юстиції без виконання на підставі п. 2
та п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про
виконавче провадження".

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України
від 09.07.2003 N 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", яким зокрема
запроваджено механізм справляння
страхових внесків, до яких, виходячи із
змісту ст. 1 цього Закону, відносяться
платежі, несплачені відповідно до
законодавства, що діяло раніше.

Відповідно до вказаної статті страхові
внески - це кошти відрахувань на
соціальне страхування та збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше; кошти,
сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до цього Закону.

Відповідач є платником внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування відповідно до ст. 1 Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" від
26.06.1997 № 400/97-ВР та ст. 1 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Згідно із ст.2 Закону №400 для платників
збору суб'єктів підприємницької
діяльності, які використовують найману
працю, об'єктом оподаткування є
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б"- "з" ст.13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

При цьому, нормами чинного
законодаства не передбачено визнання
заборгованості зі сплати страхових
внесків безнадійною та її списання.

Єдиним норматично-правовим актом, що
регулює списання заборгованості є
Закон України від 21.12.2000 р. N 2181-III "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами", що є
спеціальним законом з питань
оподаткування, який встановлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових
платежів).

Відповідно до п. 4 ст. 18 Закону N 1058-IV
страхові внески не включаються до
складу податків (інших обов'язкових
платежів), що складають систему
оподаткування, а також на ці внески не
поширюється податкове законодавство.

Пунктом 15 Прикінцевих положень цього
Закону визначено, що до приведення
законодавства України у відповідність
із цим Законом закони України та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Таким чином, на страхові внески до
Пенсійного фонду не поширюються
положення Закону N 2181-III.

Разом з тим, позивач, звернувшись до
суду з проханням визнати
заборгованість відповідача
безнадійною та її списання не зазначив
жодного нормативно-правового акту,
який би регулював такий порядок.

Таким чином, позовні вимоги про
визнання безнадійною заборгованості
по відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій згідно ст. 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" та проведення її
списання, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 76, 79, 86, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова складена
у повному обсязі 11 березня 2014 року.

Суддя
Г.Г.
Спіжавка