Справа № 826/15484/13-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Добрянська
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
приватного акціонерного товариства
«Лікувально-оздоровчий комплекс
«Айвазовське» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 02
грудня 2013 року у справі за позовом
приватного акціонерного товариства
«Лікувально-оздоровчий комплекс
«Айвазовське» до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду позовом до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві, в
якому просив визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 11.09.2013 р. №
, № та № .

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 02
грудня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення неправильно
застосував норми матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В засідання учасники процесу не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
перегляду оскаржуваного рішення суду
першої інстанції, колегія суддів
визнала можливим розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заперечення на апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
посадовими особами Головного
управління Міндоходів в АР Крим
Міністерства доходів України було
проведено перевірку ресторану
«Посейдон», що знаходиться за адресою:
98542, м. Алушта, смт. Партеніт, вул.
Васильченко, 1-а, та належить позивачу -
приватному акціонерному товариству
«Лікувально-оздоровчий комплекс
«Айвазовське» (код за ЄДРПОУ 3242524), щодо
дотримання законодавства з питань
регулювання обігу готівки, порядку
здійснення платниками податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності ліцензій,
патентів, свідоцтв та ін.

Результати перевірки відображено в
акті № 000125 від 02.08.2013 р., в якому
контролюючим встановлено порушення
господарською одиницею позивача вимог
п. 2.6 Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 15.12.2004 р. № 637, п. 9 ст. 3 розділу II
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», та ч. 7 ст. 15
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР, а саме
щодо не забезпечення щоденного друку
фіскальних звітних чеків (Z-звітів):
Z-звіту № 179 від 17.07.2013 р., роздрукованого
18.07.2013 р. та Z-звіту № 162 від 30.06.2013 р.,
роздрукованого 01.07.2013 р.; не
забезпечення зберігання Z-звіту № 181; не
забезпечення щоденного друку
фіскальних звітних чеків (Z-звітів):
Z-звіту № 125 від 24.05.2013 р., роздрукованого
25.05.2013 р. та Z-звіту № 21 від 23.07.2012 р.,
роздрукованого 24.07.2012 р.; не
забезпечення оприбуткування готівки
відповідно до розділу II книги обліку
розрахункових операцій у сумі 24 265,00
грн., а саме: Z-звітів № 179 на суму 4 808,50
грн.; № 180 на суму 3 869,50 грн.; № 182 на суму 4
264,50 грн.; № 183 на суму 3 565,00 грн.; № 184 на
суму 6 145,50 грн. та № 185 на суму 1 612,00 грн.,
по яких готівка не була оприбуткована
відповідно до книги обліку
розрахункових операцій (КОРО) № 265902231, а
також реалізації алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, а саме: вина «Мускат
білий червоного каменю» у кількості 150
гр. за ціною 52,50 грн. 29.06.2013 р. без
наявності ліцензії на право роздрібної
торгівлі алкогольними напоями.

На підставі вказаних висновків Акта
фактичної перевірки, відповідачем було
винесено податкові
повідомлення-рішення:

- № від 11.09.2013 р. про застосування
штрафних (фінансових) санкцій (штрафу)
на суму 121 325,00 грн., згідно абз. 3 п. 1
Указу Президента України «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» від 12.06.1995 р. № 436/95 (із змінами
та доповненнями);

- № від 11.09.2013 р. про застосування
штрафних (фінансових) санкцій (штрафу)
на суму 1 700,00 грн., згідно п. 4 ст. 17 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» від 06.07.1995 р. №
265/95-ВР;

№ від 11.09.2013 р. про застосування
штрафних (фінансових) санкцій (штрафу)
на суму 1 700,00 грн., згідно абз.5 ч.2 ст.17
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР (із
змінами та доповненнями).

Вважаючи вказані податкові
повідомлення-рішення відповідача
протиправними, позивач звернувся до
суду з позовом про їх скасування.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
оскаржувані рішення прийняті
відповідачем на підставі, у спосіб та в
порядку, передбачених законодавством.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість оскаржуваної
постанови суду першої інстанції,
колегія суддів виходить з наступного.

Перевіряючи законність податкового
повідомлення-рішення відповідача №
від 11.09.2013 р., яким до позивача на
підставі п. 4 ст. 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» за порушення вимог п. 9 ст. 3
цього закону застосовано штраф у
розмірі 1700 грн., колегія суддів
виходить з наступного.

Як було встановлено в акті перевірки,
працівниками позивача не було
забезпечено щоденного друку
фіскальних звітних чеків (Z-звітів), а
саме: Z-звіту № 179 від 17.07.2013 р.,
роздрукованого 18.07.2013 р. та Z-звіту № 162
від 30.06.2013 р., роздрукованого 01.07.2013 р.; не
забезпечено зберігання Z-звіту № 181; не
забезпечено щоденного друку
фіскальних звітних чеків (Z-звітів), а
саме: Z-звіту № 125 від 24.05.2013 р.,
роздрукованого 25.05.2013 р. та Z-звіту № 21
від 23.07.2012 р., роздрукованого 24.07.2012 р.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» денний звіт - документ
встановленої форми, надрукований
реєстратором розрахункових операцій,
що містить інформацію про денні
підсумки розрахункових операцій,
проведених з його застосуванням;.

Згідно п. 9 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» встановлено, що суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій.

Матеріалами справи підтверджується, що
фіскальні звітні чеки (Z-звітів), а саме:
Z-звіту № 179 від 17.07.2013 р., роздруковано
18.07.2013 р. (а.с. 20) та Z-звіту № 162 від 30.06.2013
р., роздруковано 01.07.2013 р. (а.с. 25).

Фіскальний звітний чек (Z-звітів), а
саме: Z-звіту № 125 від 24.05.2013 р.,
роздруковано 25.05.2013 р. (а.с. 26).

Обґрунтовуючи законність своїх дій,
позивач посилався на ту обставину, що
роздрукувати звітні чеки в день
здійснення операції не були
роздруковані у зв'язку з несправністю
реєстратора розрахункових операцій.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» на період виходу з ладу
реєстратора розрахункових операцій та
здійснення його ремонту або у разі
тимчасового, але не більше 72 годин (7
робочих днів), відключення
електроенергії проведення
розрахункових операцій здійснюється з
використанням книги обліку
розрахункових операцій та
розрахункової книжки або із
застосуванням належним чином
зареєстрованого резервного
реєстратора розрахункових операцій.

Посилання позивача на технічні
несправності пристрою РРО 17.07.2013, 30.06.2013,
24.05.2013 не підтверджуються жодними
доказами, а тому судом до уваги не
приймаються.

В матеріалах справи (а.с. 47) міститься
довідка про опломбування реєстратора
розрахункових операцій, в якій
зазначено, що 19.07.2013 року о 15 год. 50 хв.
було здійснено опломбування РРО Міні
ФП-6, що належить ПрАТ
«Лікувально-оздоровчий комплекс
«Айвазовське».

Наведене стосується лише звіту № 181 за
19.07.2013 року.

Посилання відповідача, що Z-звіт № 21 від
23.07.2012 р., роздрукований 24.07.2012 р.
спростовуються витягом з книги обліку
розрахункових операцій (а.с. 27), з якої
вбачається, що Z-звіт з № 21 був
сформований та роздрукований 15.07.2013р.

Проте, колегією суддів встановлено, що
фіскальні звітні чеки (Z-звітів), а саме:
Z-звіту № 179 від 17.07.2013 р., роздруковано
18.07.2013 р. (а.с. 20), Z-звіту № 162 від 30.06.2013 р.,
роздруковано 01.07.2013 р. (а.с. 25); Z-звіту №
125 від 24.05.2013 р., роздруковано 25.05.2013 р.
(а.с. 26), тобто з порушенням вимог п. 9 ст. 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 17 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій в
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» за порушення
вимог цього Закону до суб'єктів
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції за товари
(послуги), за рішенням відповідних
органів державної податкової служби
України застосовуються фінансові
санкції у розмірі двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - у разі невиконання щоденного
друку фіскального звітного чеку або
його не зберігання.

Таким чином, наведене підтверджує
правильність позиції контролюючого
органу в цій частині застосування
штрафних (фінансових) санкцій.

Встановлення невідповідності
обставинам справи висновку
контролюючого органу порушення
позивачем вимог п. 9 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» стосовно -Z-звіту за № 21 від
15.07.2013 р. не спростовує висновку цього
органу про наявність інших,
встановлених вище, порушень,
відповідальність за яке є загальною (а
не за кожне порушення окремо).

Наведена правова позиція щодо
застосування зазначених норм
матеріального права була висловлена
колегією суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України, зокрема у постанові від 16
квітня 2013 року № 21-89а13, в якій зазначено
наступне.

Не виконуючи протягом певного періоду
обов'язок щодня друкувати фіскальний
звітний чек, суб'єкт підприємницької
діяльності вчиняє продовжуване
порушення, а не зберігаючи
роздрукований чек у КОРО - триваюче.

Таким чином, за вчинення порушень, про
які йдеться у пункті 4 статті 17 Закону №
265/95-ВР, відповідний орган державної
податкової служби України може
застосувати лише одну фінансову
санкцію в розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян незалежно від кількості
випадків невиконання щоденного друку
фіскального звітного чека та/або його
незберігання в КОРО, виявлених під час
перевірки суб'єкта підприємницької
діяльності, який здійснює розрахункові
операції за товари (послуги).

Наведене підтверджує законність та
обґрунтованість податкового
повідомлення-рішення відповідача №
від 11.09.2013 р.

Перевіряючи на відповідність вимогам
закону податкового
повідомлення-рішення відповідача №
від 11.09.2013 р. про застосування
штрафних (фінансових) санкцій (штрафу)
на суму 121 325,00 грн., згідно абз. 3 п. 1
Указу Президента України «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» від 12.06.1995 р. № 436/95 (із змінами
та доповненнями), колегія суддів
виходить з наступного.

В акті перевірки податковим органом
встановлено не забезпечення
працівниками позивача оприбуткування
готівки відповідно до розділу II книги
обліку розрахункових операцій у сумі 24
265,00 грн., а саме: Z-звітів № 179 на суму 4
808,50 грн.; № 180 на суму 3 869,50 грн.; № 182 на
суму 4 264,50 грн.; № 183 на суму 3 565,00 грн.; №
184 на суму 6 145,50 грн. та № 185 на суму 1 612,00
грн., по яких готівка не була
оприбуткована відповідно до книги
обліку розрахункових операцій (КОРО) №
265902231, що є порушенням п. 2.6 Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
р. № 637 (далі по тексту - Положення).

Відповідно до п. 2.6 Положення уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються,
мають відповідати сумам, визначеним у
відповідних касових (розрахункових)
документах.

Книгою обліку розрахункових операцій
(КОРО), відповідно до п. 1 Положення, є
прошнурована і належним чином
зареєстрована в органах державної
податкової служби України книга, що
містить щоденні звіти, які складаються
на підставі відповідних розрахункових
документів щодо руху готівкових
коштів, товарів (послуг).

В свою чергу, оприбуткуванням готівки є
проведення підприємствами і
підприємцями обліку готівки в касі на
повну суму її фактичних надходжень у
касовій книзі, книзі обліку доходів і
витрат, книзі обліку розрахункових
операцій.

Згідно з п.4.1 Положення, для
забезпечення здійснення розрахунків
готівкою підприємства повинні мати
касу (приміщення або місце здійснення
готівкових розрахунків), а усі
надходження і видачу готівки в
національній валюті відображати у
касовій книзі (п.4.2 Положення).

Пунктом 4.3 Положення передбачено, що
записи в касовій книзі проводяться
касиром за операціями одержання або
видачі готівки за кожним касовим
ордером і видатковою відомістю в день
її надходження або видачі. За
відсутності руху готівки в касі
протягом робочого дня записи в касовій
книзі в цей день можуть не провадитися.

Щоденно в кінці робочого дня касир
підсумовує операції за день, виводить
залишок готівки в касі на початок
наступного дня і передає до
бухгалтерії як звіт касира другі
примірники, що є відривною частиною
аркуша касової книги (копію записів у
касовій книзі за день), з прибутковими і
видатковими касовими ордерами під
підпис у касовій книзі. Готівка, яка
видана за видатковими відомостями на
виплати, пов'язані з оплатою праці,
відображається в касовій книзі після
закінчення строків цих виплат (згідно з
пунктом 2.10 цього Положення), а закриття
вищезазначених документів та виписка
відповідних видаткових касових
ордерів здійснюються в порядку,
визначеному в пункті 3.9 цього
Положення.

Якщо бухгалтерія та касир підприємства
(юридичної особи) не працюють у вихідні
та святкові дні, а його відокремлений
підрозділ, який використовує під час
розрахунків РРО (РК), у ці дні працює,
але не веде касової книги, то записи в
касовій книзі юридичної особи
здійснюються наступного робочого дня
підприємства - юридичної особи.

Підприємства, що мають відокремлені
підрозділи, які проводять касові
операції з відображенням їх в касовій
книзі і режим роботи яких не збігається
з розпорядком функціонування
бухгалтерії підприємства - юридичної
особи, внутрішнім документом
визначають порядок взаємодії
відокремлених підрозділів із
бухгалтерією підприємства (юридичної
особи) відповідно до вимог
законодавства України, зокрема
визначення часу робочих змін,
забезпечення бухгалтерського обліку
касових операцій тощо.

Як вбачається з матеріалів справи,
ресторан «Посейдон» не проводить
касові операції з відображенням їх у
касовій книзі, а тому абз. 4 п. 4.3
Положення до спірних правовідносин у
даному випадку застосуванню не
підлягає.

Таким чином, посилання позивача на
внутрішні документи, які визначають
порядок взаємодії відокремлених
підрозділів із бухгалтерією
підприємства (юридичної особи)
відповідно до вимог законодавства
України, зокрема визначення часу
робочих змін, забезпечення
бухгалтерського обліку касових
операцій тощо, є помилковими.

Крім того, як вірно встановлено
судом першої інстанції, 17.07.2013 р., 18.07.2013
р., 19.07.2013 р. та 22.07.2013 р. (дні в які
господарською одиницею позивача не
було у день здійснення операцій
забезпечено оприбуткування готівки в
книзі обліку розрахункових операцій)
не були вихідними або святковими днями,
а тому є безпідставним посилання
позивача в даному випадку на норми абз.
3 п. 4.3 Положення.

При цьому, 20.07.2013 та 21.07.2013 року були
вихідними днями, а тому внесення в
касову книгу юридичної особи записів
наступного робочого дня відповідає
вимогам п. 4.3 Положення.

Відповідно до абз. 3 п. 1 Указу
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 р.
№ 436/95 за неоприбуткування (неповне
та/або несвоєчасне) оприбуткування у
касах готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Виходячи з цього, оприбуткування
готівки відповідно до розділу II книги
обліку розрахункових операцій у щодо
Z-звітів № 183 на суму 3 565,00 грн. та № 184 на
суму 6 145,50 грн. на наступний після
вихідного дня день відповідає вимогам
п. 4.3 Положення.

Таким чином, оскаржуване податкове
повідомлення-рішення відповідача від
№ від 11.09.2013 р. про застосування
штрафних (фінансових) санкцій (штрафу)
на суму 121 325,00 грн. підлягає скасуванню
в частині визначення штрафу в розмірі 48
552,5 грн. ((3 565,00 + 6 145,50) ?5 ).

Суд першої інстанції наведеного не
врахував, що призвело до неправильного
вирішення справи в цій частині.

Щодо визначення правомірності
винесення податкового
повідомлення-рішення № від 11.09.2013
р. про застосування штрафних
(фінансових) санкцій (штрафу) на суму 1
700,00 грн., згідно абз.5 ч.2 ст.17 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995
р. № 481/95-ВР (із змінами та доповненнями),
колегія суддів зазначає таке.

Згідно абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» від 19.12.1995 р. №
481/95-ВР, до суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі оптової
(включаючи імпорт та експорт) і
роздрібної торгівлі спиртом етиловим,
коньячним і плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
алкогольними напоями та тютюновими
виробами без наявності ліцензій - 200
відсотків вартості отриманої партії
товару, але не менше 1700 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи,
перевіркою позивача встановлено, що
позивачем у ресторані «Посейдон» було
проведено реалізацію алкогольного
напою, а саме: вина «Мускат білий
червоного каменю» у кількості 150 гр. за
ціною 52,50 грн. 29.06.2013 р. без наявності
ліцензії на право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями.

Факт реалізації підтверджується
фіскальним чеком від 24.07.2013 року, копія
якого міститься в матеріалах справи.

В матеріалах справи містяться копія
ліцензії на роздрібну торгівлю
алкогольними напоями, № 234640, виданої
позивачу 04.07.2013 з терміном дії з 04.07.2013 р.
по 04.07.2014 р.

Наведене спростовує твердження
відповідача про реалізацію позивачем
по алкогольних напоїв без ліцензії та
спростовує висновок контролюючого
органу про порушення вимог Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів».

Таким чином, санкції, застосовані до
позивача за порушення вимог абз. 5 ч. 2
ст. 17 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР
протиправно.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 11.09.2013 р. про застосування
штрафних (фінансових) санкцій (штрафу)
на суму 1 700,00 грн., згідно абз.5 ч.2 ст.17
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР.

Суд першої інстанції наведеного не
врахував, що призвело до неправильного
вирішення справи в цій частині.

Доводи апеляційної скарги позивача
частково спростовують висновки суду
першої та дають підстави вважати, що
судом при розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального та
права, які регулюють спірні
правовідносини, та процесуального
права.

Згідно пп. 1. 3. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
також порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої
інстанції є незаконним так, як прийняте
з порушення норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, оскаржувану постанову належить
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про стягнення з
Державного бюджету України на користь
позивача витрат зі сплати судового
збору пропорційно до задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 160, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства
«Лікувально-оздоровчий комплекс
«Айвазовське»задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 02 грудня 2013 року
скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов приватного
акціонерного товариства
«Лікувально-оздоровчий комплекс
«Айвазовське» задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві №
від 11.09.2013 р. в частині про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій (штрафу) на суму 48 552,5 грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві №
від 11.09.2013 р.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь приватного акціонерного
товариства «Лікувально-оздоровчий
комплекс «Айвазовське» (01030, м. Київ,
вул. І.Франка, 4о/б) витрати зі сплати
судового збору в розмірі 600,00 грн.
(шістсот грн. 00 коп).

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо його було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення копій особам,
які беруть участь у справі (ч. 5 статті
254 КАС України). Касаційна скарга на
судові рішення подається
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення
постанови в повному обсязі (стаття 212
КАС України).

Головуючий суддя

А.Б. ПаріновСудді
О.О. Беспалов О.А.
Губська

Головуючий суддя

Парінов А.Б.

Судді:

Беспалов О.О.

Губська О.А.