Справа № 818/8094/13-а
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 р. Справа № 818/8094/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання
Бутенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Сумської митниці Міндоходів
на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 18.11.2013р.
по справі № 818/8094/13-а

за позовом Публічного
акціонерного товариства "Сумихімпром"

до Сумської митниці Міндоходів

про скасування рішення, стягнення
надмірно сплачених коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство
"Сумихімпром" (далі - ПАТ "Сумихімпром")
звернулося до суду з позовом до
Сумської митниці Державної митної
служби України (далі - Сумська митниця),
в якому просило скасувати рішення про
коригування митної вартості товарів
від 28.03.2013 р. № 805130000/2013/000066/1 та стягнути
суми надмірно сплаченого ПДВ у розмірі
1 18 655,42 грн. та мита в розмірі 11 632,88 грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 18.11.2013р. по
справі № 818/8094/13-а адміністративний
позов задоволено.

Скасовано рішення- Сумської митниці
від 28.03.2013 року № 805130000/2013/000066/1 про
коригування митної вартості товарів.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ПАТ "Сумихімпром" 11632 грн. 88
коп. в рахунок повернення надмірно
сплаченого мита, 118655 грн. 42 коп. в
рахунок повернення надмірно
сплаченого податку на додану вартість,
1302 грн 88 коп. в рахунок повернення
судового збору.

Не погодившись з даною постановою суду.
Сумською митницею подано апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, просила скасувати оскаржувану
постанову та ухвалити нову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначила, що задовольняючи
позовні вимоги суд першої інстанції
дійшов до помилкового висновку про їх
обгрунтованість. Апелянт вказує, що
оскаржуване рішення про коригування
митної вартості товарів було прийнято
на підставі та у відповідності до вимог
діючого законодавства,

Апелянт зазначив, що під час аналізу
поданих та додатково надісланих
позивачем документів встановлено
розбіжність, а саме відповідно до умов
контракту купівлі-продажу №1409 RPT від
14.09.2012 року розрахунки між сторонами
здійснюються шляхом оплати товару
протягом 5ти календарних днів від дати
відвантаження, але на момент подачі
митної декларації будь-яких платіжних
документів до митного органу не подано,
також їх не було надано і під час
надання додаткових документів.

Стягнення сум з Державного бюджету
надмірно сплаченого ПДВ та ввізного
мита, проводиться на підставі заяви
митного органу, яка надається органу
Державного казначейства України, який
і здійснює повернення коштів з бюджету.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, належним чином
повідомлялися про дату, місце та час
розгляду справи.

Відповідно до положень ч.4 ст. 196 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі- КАС України) справа розглянута
без участі представників сторін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
правильність застосування судом
першої інстанції норм чинного
законодавства, дослідивши письмові
докази по справі, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з
обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів з даними висновками
суду першої інстанції не погоджується,
виходячи з наступного.

Судове рішення суду першої інстанції,
відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України,
переглянуто судом апеляційної
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що з метою митного оформлення
придбаних товарів згідно контракту
№1409 RPT від 14.09.2012р., позивачем до
Сумської митниці було подано митну
декларацію від 28.03.2013 року №
805130000/2013/003326 з визначенням митної
вартості товару в розмірі 2430441,90 грн. за
ціною договору щодо товару який
імпортується (117 дол. США за 1 метричну
тону).

Сумською митницею було застосовано
другорядний метод визначення митної
вартості, прийнято рішення від 28.03,2013
року №805130000/20і3/000066/1 про коригування
митної вартості товарів на рівні 145 дол.
США за 1 тону метричну.

Перевіряючи правомірність прийнятого
відповідачем спірного рішення, колегія
суддів зазначає.

Відповідно ч.4 ст.7 МК України
безпосереднє керівництво здійсненням
державної митної справи покладається
на центральний орган виконавчої влади
в галузі державної митної справи.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи
позивачу у митному оформлені товарів
за визначеною декларантом митною
вартістю товару за основним методом
Сумська митниця Мін доходів діяла
відповідно вимог митного
законодавства, діючого на час спірних
правовідносин, з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.54 МК України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Згідно ст.257 МК України декларування
здійснюється шляхом заявлення за
встановленою формою (письмовою, усною,
шляхом вчинення дій) точних відомостей
про товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення. При застосуванні письмової
форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
паперовому носії. Умови та порядок
декларування, перелік відомостей,
необхідних для здійснення митного
контролю та митного оформлення,
визначаються цим Кодексом. Положення
про митні декларації та форми цих
декларацій затверджуються Кабінетом
Міністрів України, а порядок
заповнення таких декларацій та інших
документів, що застосовуються під час
митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, - центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері фінансів. Перелік
відомостей, що підлягають внесенню до
митних декларацій, обмежується лише
тими відомостями, які є необхідними для
цілей справляння митних платежів,
формування митної статистики, а також
для забезпечення додержання вимог
цього Кодексу та інших законодавчих
актів. Митне оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення здійснюється митними
органами на підставі митної
декларації, до якої декларантом
залежно від митних формальностей,
установлених цим Кодексом для митних
режимів, та заявленої мети переміщення
вносяться встановлені вказаною
статтею відомості.

Тобто, особи, які переміщують товари
через митний кордон України
зобов'язані подавати митним органам
документи та відомості, необхідні для
здійснення митного контролю.

Відповідно п.15, п.16 Положення про митні
декларації, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 р.
№ 450, під час здійснення митного
оформлення товарів із застосуванням
митних декларацій на бланку єдиного
адміністративного документа факт
виконання окремих митних
формальностей підтверджується шляхом
внесення посадовою особою митного
органу, яка виконала таку формальність,
за допомогою автоматизованої системи
митного оформлення відповідної
відмітки до електронної митної
декларації або електронної копії
митної декларації, поданої на
паперовому носії. Митна декларація на
паперовому носії вважається
оформленою за наявності на всіх її
аркушах відбитка особистої номерної
печатки посадової особи митного
органу, яка завершила митне оформлення.

Згідно ч.6 ст.264 МК України факт
прийняття митної декларації
засвідчується посадовою особою
митного органу, яка її прийняла, шляхом
проставлення на ній відбитка
відповідного митного забезпечення та
інших відміток (номера декларації, дати
та часу її прийняття тощо), у тому числі
з використанням інформаційних
технологій.

Виходячи з наведеного засвідчення
митним органом прийняття товарів,
транспортних засобів та документів на
них до митного контролю та митного
оформлення здійснюється шляхом
проставлення відповідних відміток на
митній декларації.

Відповідно ст.51,ст.257 МК України митна
вартість товарів і метод її визначення
заявляються (декларуються) митному
органу декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання митної декларації.

Порядок та умови декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України
встановлені Положенням про митні
декларації, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 р.
№ 450.

Згідно вимог ст.52 МК України заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою. Декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з органом
доходів і зборів; подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Стаття 53 МК України визначає перелік
документів, що подаються декларантом
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів, а саме: декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Вищенаведений перелік документів є
обов'язковим для надання при митному
оформленні товару.

Частина 3 ст.53 встановлює, якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Разом з тим, забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Заявлена митна вартість товару
визначається у відповідності з
ст.ст.58-64 МК України.

Згідно ст.57 МК України визначення
митної вартості товарів, які
імпортуються в Україну, здійснюється
за методами: основний - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний. Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

При митному оформленні товару
позивачем не були надані платіжні
документи, які відповідно до вимог п.2
ст. 53 МК України є обов*язковими,
оскільки на момент подачі МД
розрахунки за імпортований товар
позивачем були уже сплачені.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
норми відповідач має повноваження
витребувати додаткові документи для
перевірки правильності зазначеної
митної вартості товару, за наявності
підстав сумніву митної оцінки товару,
що переміщується через митний кордон
України. В даних спірних
правовідносинах у митниці виник
обґрунтований сумнів щодо
правильності заявленої митної
вартості товару. З урахуванням
наведеного колегія суддів вважає, що в
даних спірних правовідносинах митниця
мала підстави для витребування
додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості товару.

Судом першої інстанції встановлено, що
для підтвердження заявленої митної
вартості товару позивачем під час
митного оформлення надані документи, а
саме: митну декларацію,
зовнішньоекономічний договір
(контракт) з відповідними додатками;
коносамент, рахунок-фактура (інвойс),
довідка про декларування валютних
цінностей, доходів та майна, що
належить резиденту України, інформація
про позитивні результати здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару , інформацію про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару, декларацію про
походження товару. При цьому колегія
суддів зазначає, що позивачем не
наданий повний перелік основних
документів для підтвердження митної
вартості товару, визначений ст.53 МК
України, а саме, банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару, оскільки згідно умов
зовнішньоекономічного контракту на
момент подання МД до митного
оформлення уже оплата за поставлений
товар повинна бути здійснена.

У зв'язку із обґрунтованими сумнівами
щодо заявленої митної вартості товару
митний орган витребував у декларанта
додаткові документи, передбачені
законодавством, з проведенням
процедури консультацій з декларантом.
Ознайомившись з переліком
витребуваних додаткових документів
декларант в письмовому вигляді вказав
про надання лише листа ДП
"Укрпромзовнішекспертиза" та
неможливість надання інших документів.

Заявлена декларантом митна вартість
товарів і подані ним відомості про її
визначення мають базуватися на
достовірній, документально
підтвердженій інформації, що подається
у кількісному виразі.

Згідно ч.3 ст.54 МК України митний орган,
що здійснює контроль за правильністю
митної оцінки товарів з урахуванням
положень цього Кодексу, має право
приймати рішення про правильність
заявленої декларантом митної вартості
товарів шляхом коригування митної
вартості товару у відповідності ст. 55
МК.

У разі відсутності даних, що
підтверджують правильність визначення
заявленої декларантом митної вартості
товарів, або за наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей митний орган може
самостійно визначити митну вартість
товарів, що декларуються, послідовно
застосовуючи методи визначення митної
вартості, встановлені цим Кодексом, на
підставі наявних у нього відомостей.

Митним органом під час здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товару були перевірені
документи, подані для митного
оформлення, після перевірки
відповідності заявленої митної
вартості та наявності обґрунтованих
сумнівів у правильності визначення
митної вартості товару відповідачем у
відповідності з чинним законодавством
були витребувані додаткові документи,
які декларантом не були надані.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає правильними дії відповідача, що
неподання декларантом витребуваних
митним органом додаткових документів
надає право митному органу визначити
митну вартість задекларованого товару
на підставі наявних відомостей,
документів, наданих позивачем
відповідно вимог ст.57 МК України,
оскільки, заявлені позивачем відомості
щодо митної вартості імпортованого
товару є документально не
підтвердженими; документи, подані
декларантом до митного контролю та
митного оформлення ставлять під сумнів
достовірність інформації про заявлену
митну вартість товарів за ціною
господарської операції.

З огляду на зазначене, беручи до уваги
достатній і взаємний зв'язок доказів у
їх сукупності колегія суддів вважає, що
висновки Харківської обласної митниці
стосовно неможливості визначення
митної вартості товару,
задекларованого позивачем за ціною
договору, є обґрунтованими та такими,
що відповідають основним засадам
митного контролю.

Стосовно наявності підстав для
застосування митним органом другого
методу для визначення митної вартості
оцінюваних товарів, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно ч.3 ст.58 МК України у разі,
якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу.

Статтею 57 МК України передбачено, що
основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності. У разі
неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Аналізуючи зміст наведених вище
правових норм митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю за правильністю
обчислення декларантом митної
вартості товару.

Виходячи з наведеного та ненадання
позивачем при митному оформленні
митному органу належних та допустимих
доказів щодо об'єктивно підтвердженої
митної вартості товару, а також
проведення Сумською митницею
консультації з декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості товарів,
відповідач мав підстави для
визначення митної вартості товару за
наявними документами, при визначені
митної вартості товару за другорядним
методом митний орган мотивував
неможливість застосування
попереднього - за ціною договору щодо
ідентичних товарів не застосовувалися
тому, що відсутня інформація по
операціях з ідентичними товарами, які
продаються на експорт в Україну з тієї
ж країни і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів
або є максимально наближеними до нього.
Підставою для визначення митної
вартості стала цінова інформація щодо
імпортних операцій по МЛ №805130000/2013/003126
від 22.03.2013 р, про що було зазначено у
спірному рішенні про визначення митної
вартості товару.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що використовуючи владні
управлінські функції при визначенні
митної вартості товару, митний орган
діяв в порядку черговості послідовного
використання методів, передбачених
статтями 59-64 МК України.

Посилання позивача щодо
необґрунтованості рішення митного
органу не ґрунтуються на матеріалах
справи.

Враховуючи вище зазначене, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга Сумської митниці
Міндоходів підлягає задоволенню, а
постанова суду першої інстанції
скасуванню та ухвалення нового
судового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Сумської митниці
Міндоходів задовольнити.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 18 листопада
2013 року по справі № 818/8094/13-а
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
Публічному акціонерному товариству
"Сумихімпром" до Сумської митниці
Міндоходів про скасування рішення та
стягнення надмірно сплачених коштів.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Любчич
Л.В.Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І.
Спаскін О.А. Повний текст постанови
виготовлений 03.03.2014 р.

Головний спеціаліст
Зливко І.М.