Справа № К/9991/5212/12-С
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/5212/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Мороз В.Ф.

Голяшкін О.В.

Донець О.Є.

здійснивши попередній розгляд
касаційної скарги ОСОБА_4 на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2011
року у справі за позовом
Білоцерківського міськрайонного
центру зайнятості Київської області до
ОСОБА_4 про стягнення незаконно
отриманої допомоги по безробіттю,

в с т а н о в и л а :

Білоцерківський міськрайонний центр
зайнятості Київської області
звернувся із позовом, в якому просив
стягнути з відповідача незаконно
отриману допомогу по безробіттю у сумі
10839 грн. 90 коп.

Зазначив, що при її оформленні
відповідач надав про себе неправдиві
відомості, оскільки належав до
категорії зайнятого населення
(зареєстрований фізичною особою -
підприємцем).

Посилаючись на те, що статус підприємця
втрачається з моменту державної
реєстрації припинення такої
діяльності, а на момент звернення до
центру зайнятості відповідна
реєстраційна дія не була вчинена,
просив стягнути з ОСОБА_4 10839 грн. 90 коп.
безпідставно отриманих коштів.

Постановою Київського
окружного адміністративного суду від 27
квітня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2011
року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Центру
зайнятості кошти, виплачені як
допомога по безробіттю в сумі 6747 грн. 41
коп. В іншій частині відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що
відповідачем було порушено норми ЗУ
«Про зайнятість населення» і це
призвело до надмірної виплати
бюджетних коштів у вигляді допомоги по
безробіттю. Оскільки добровільно
відповідачем кошти не повернуті, тому
заборгованість відповідача в сумі 6747
грн. 41 коп. підлягає стягненню в
судовому порядку.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
просить оскаржувані рішення судів
скасувати та ухвалити нове рішення про
залишення позовних вимог без розгляду.

Заслухавши доповідача, здійснивши
перевірку оскаржуваних рішень судів та
матеріалів справи в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідач з 03 грудня
2008 року по 02 липня 2009 року перебував на
обліку в центрі зайнятості та
отримував допомогу по безробіттю.

Під час розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення було
встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований
як суб'єкт підприємницької діяльності
з 17 травня 2002 року.

В період перебування на обліку в центрі
зайнятості за період з грудня 2008 року
по липень 2009 року ОСОБА_4 було
нараховано та виплачено 10839,90 гривень
допомоги по безробіттю.

Також встановлено, що згідно запису
ЄДРПОУ від 10 жовтня 2008 року внесено
судове рішення щодо припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця, що не пов'язано з
банкрутством.

Разом із тим, запис про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця
за судовим рішенням, що не пов'язано з
банкрутством, внесено 15 квітня 2009 року.

Відповідно до пункту першого статті 1
Закону України від 1 березня 1991 року №
803 "Про зайнятість населення"(Закон № 803,
чинний на момент виникнення спірних
відносин) зайнятість - це діяльність
громадян, пов'язана із задоволенням
особистих та суспільних потреб і така,
що, як правило, приносить їм дохід у
грошовій або іншій формі.

Пунктом "б" частини третьої статті 1
цього ж Закону передбачено, що в
Україні до зайнятого населення
належать громадяни, що проживають на
території держави на законних
підставах та самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб, зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України "Про особисте селянське
господарство".

Згідно зі статтею 2 Закону № 803
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Таким чином, особа, зареєстрована
підприємцем, не може отримати статус
безробітного і, відповідно, не має
права на отримання допомоги по
безробіттю.

Частиною третьою статті 36 Закону
України від 2 березня 2000 року № 1533-III
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" встановлено, що сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Аналогічне положення міститься у
підпункті 6.14 Порядку надання допомоги
по безробіттю, у тому числі одноразової
її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20 листопада 2000
року № 307 та зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 14 грудня
2000 року за № 915/5136, згідно з яким якщо
під час одержання допомоги по
безробіттю безробітний своєчасно не
подав відомості про обставини, що
впливають на умови її виплати, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин.

Відповідно до частини третьої статті 46
Закону України від 15 травня 2003 року №
755-ІV "Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних
осіб-підприємців"(Закон № 755-ІV) фізична
особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця.

При цьому статтею 47 цього Закону
передбачається безпосередня участь
особи у проведенні відповідної
реєстраційної дії, невчинення якої
унеможливлює втрату статусу
підприємця. З матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_4 згідно запису від
15 квітня 2009 року припинив
підприємницьку діяльність, а отже до
моменту внесення відповідного запису
отримання допомоги по безробіттю є
неправомірним.

Доводи про порушення строків
звернення до суду є необґрунтованими.
Суди попередніх інстанцій вказали на
те, що про незаконне отримання
матеріальних виплат відповідачем,
Центру зайнятості стало відомо під час
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України «Про загальнообовязкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», про що складено
було акт від 01 жовтня 2010 року № 101001/8.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що висновки судів
попередніх інстанцій зроблені з
порушенням норм матеріального чи
процесуального права, тоді як суд
касаційної інстанції в силу статті 220
КАС України позбавлений можливості
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 224, 230, Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 грудня 2011
року залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення його копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянуте Верховним Судом
України в порядку ст.ст. 235-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
В.Ф. Мороз

О.В. Голяшкін

О.Є. Донець