Справа № 811/883/13-а
Суддя: Н.В. Чубара
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------ПОСТАНОВА
Справа №
Суддя Кіровоградського окружного
адміністративного суду Чубара Н.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Олександрійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Імобільяре» про накладення арешту на
кошти та інші цінності платника, що
знаходяться в банку, -
Олександрійська об'єднана державна
податкова інспекція ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області (далі за
текстом - позивач, Олександрійська
ОДПІ) звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Імобільяре» (далі -
відповідач, ТОВ «Імобільяре») про
накладення арешту на кошти та інші
цінності платника, що знаходяться в
Позов обґрунтовано тим, що відповідач
Відповідач у добровільному порядку
податковий борг не сплачує, крім того у
підприємства відсутнє майно, на яке
може бути звернено стягнення, у зв'язку
з чим податковий орган, використовуючи
свої повноваження, передбачені нормами
Податкового кодексу України, просить
суд накласти арешт на кошти та інші
цінності ТОВ «Імобільяре» що
знаходяться у банку для забезпечення
стягнення суми податкового боргу у
Представниками позивача та
відповідача до суду надано клопотання
про розгляд справи в порядку
письмового провадження (а.с.97,113).
Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.
У відповідності до ч.6 ст.128 КАС України
розгляд справи проведено в порядку
письмового провадження.
Суд, дослідивши письмові докази по
справі, надавши оцінку зібраним в
матеріалах справи доказам, дійшов
наступних висновків.
ТОВ «Імобільяре» зареєстровано в
якості юридичної особи 12.10.2005 року
(а.с.5), з 14.10.2005 року перебуває на
податковому обліку в Олександрійській
За відповідачем рахується податковий
На підтвердження вказаного позивачем
додано до матеріалів позовної заяви
зворотній бік облікової картки
платника податків з податку на
прибуток (а.с. 44-45), зворотній бік
облікової картки платника податків з
податку на додану вартість (а.с.46),
довідку про суми заборгованості
підприємства (а.с. 8).
До вказаного податкового боргу
позивачем, зокрема включено суми
податкових зобов'язань з податку на
прибуток, визначених відповідачеві
податковими повідомленнями - рішеннями
також зобов'язань по податку на додану
вартість, донарахованих відповідачу
податковими повідомленнями - рішеннями
Не погодившись із вказаними
податковими повідомленнями-рішеннями,
відповідач оскаржив їх до суду.
Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 26.06.2012 року
по справі №1170/2а-1326/12 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Імобільяре» до
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, податкові
від 23.092011 р. - скасовані. Судове рішення
набрало законної сили (а.с.75-76,89-92).
Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 23.05.2013 року
по справі №811/1254/13-а за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Імобільяре» до
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, податкові
від 25.11.2011 р. - скасовані. Судове рішення
набрало законної сили (а.с.100-101,108-109).
Статтею 72 КАС України визначено, що
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказується
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Судовим рішенням визнано
неправомірним застосування до ТОВ
«Імобільяре» грошових зобов'язань на
загальну суму 42863,00 грн., згідно
податкових повідомлень-рішень №
від 23.09.2011 р. на суму 6250,00 грн., №
від 25.11.2011р. на суму 17562,00 грн., №
від 23.09.2011 р. на суму 5000,00 грн. та №
від 25.11.2011 р. на суму 14051,00 грн.

Суд приходить до висновку, що у
позивача відсутнє право встановлене
пп..20.1.17 п.20.1 ст. 20 Податкового
кодексу України на звернення до суду
щодо накладення арешту на кошти та інші
цінності платника, що знаходиться у
банку, оскільки сума податкового боргу
в розмірі 42863,00 грн. є неузгодженою.

Крім того, позивач зазначає, що у
відповідача відсутнє будь-яке майно, на
яке може бути звернено стягнення, тому
податковий орган просить суд накласти
арешт на кошти та інші цінності ТОВ
«Імобільяре», що знаходяться у банку
для забезпечення стягнення
податкового боргу з підприємства.

Підпунктом 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 ПК
України органам державної податкової
служби надано право звертатися до суду
щодо накладення арешту на кошти та інші
цінності такого платника податків, що
знаходяться в банку, у разі, якщо у
платника податків, який має податковий
борг, відсутнє майно та/або його
балансова вартість менша суми
податкового боргу, та/або таке майно не
може бути джерелом погашення
податкового боргу.

За змістом пункту 94.1 статті 94 ПК
України адміністративний арешт майна
платника податків є винятковим
способом забезпечення виконання
платником податків його обов'язків,
визначених законом.

Відповідно до пункту 14.1.105 ПК України
майно у Податковому кодексі України
вживається у значенні, наведеному в
Цивільному кодексі України.

З аналізу викладених у статтях 190, 192
Цивільного кодексу України положень,
суд вбачає, що грошові кошти на рахунку
платника податків у банку є його майном
у розумінні статті 94 ПК України.

Абзацом другим підпункту 94.6.2 пункту 94.6
статті 94 ПК України визначено, що арешт
коштів на рахунку платника податків
здійснюється виключно на підставі
рішення суду шляхом звернення органу
державної податкової служби до суду.

Таким чином, Податковим кодексом
України передбачено право органів
державної податкової служби
звертатись до адміністративного суду з
позовом про накладення арешту на кошти
та інші цінності платника податків, що
знаходяться у банку.

Разом з тим, пунктом 94.2 статті 94 ПК
України встановлено перелік обставин,
за яких може бути застосовано
адміністративний арешт майна платника
податків, а саме якщо:

платник податків порушує правила
відчуження майна, що перебуває у
податковій заставі;

фізична особа, яка має податковий борг,
виїжджає за кордон;

платник податків відмовляється від
проведення документальної перевірки
за наявності законних підстав для її
проведення або від допуску посадових
осіб органу державної податкової
служби;

відсутні дозволи (ліцензії) на
здійснення господарської діяльності,
торгові патенти, а також у разі
відсутності реєстраторів
розрахункових операцій,
зареєстрованих у встановленому
законодавством порядку, крім випадків,
визначених законодавством;

відсутня реєстрація особи як платника
податків в органі державної податкової
служби, якщо така реєстрація є
обов'язковою відповідно до цього
Кодексу, або коли платник податків, що
отримав податкове повідомлення або має
податковий борг, вчиняє дії з
переведення майна за межі України, його
приховування або передачі іншим
особам;

платник податків відмовляється від
проведення перевірки стану збереження
майна, яке перебуває у податковій
заставі;

платник податків не допускає
податкового керуючого до складення
акта опису майна, яке передається в
податкову заставу.

Суд зазначає, що наведений перелік
обставин є вичерпним та таким, що не
підлягає розширеному тлумаченню.

На підставі аналізу підпункту 20.1.17
пункту 20.1 статті 20 ПК України у
системному зв'язку зі статтею 94 ПК
України, суд дійшов висновку, що стаття
94 ПК України є спеціальною щодо
підпункту 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 ПК
України, оскільки визначає підстави та
порядок накладення арешту на майно
платника податків, зокрема і на кошти
на рахунках у банках, відтак, на думку
суду, для накладення арешту на кошти
платника податків у банку податковому
органу необхідно довести в суді
наявність обґрунтованих для того
обставин.

Тобто, предметом доказування у справі
за позовом органу державної податкової
служби про накладення арешту на кошти
платника податків, що знаходяться у
банку, є наявність не тільки
податкового боргу у такого платника
податків та відсутність майна для його
погашення, а й наявність хоча б однієї з
обставин, передбачених пунктом 94.2
статті 94 ПК України.

Натомість, позивачем лише повідомлено,
що відповідач має податковий борг у
розмірі 92838,21 грн., а також те, що у
відповідача відсутнє майно, яке може
бути джерелом погашення податкового
боргу. В підтвердження чого надає
довідки з РЕВ ДАІ з обслуговування м.
Олександрії, Олександрійського та
Петрівського району при УМВС України в
Кіровоградській області (а.с. 49) та
Відділу Держкомзему у м. Олександрія
Кіровоградської області (а.с. 50) про
відсутність транспортних засобів і
відсутність земельних ділянок, що
перебувають у власності боржника.

Проте, суд звертає увагу на той факт, що
податковий орган не направляв запити
до Обласного бюро технічної
інвентаризації для отримання
відомостей щодо наявності у власності
нерухомості (житлового або
комерційного призначення), що суд
вважає за необхідне для встановлення
факту відсутності майна у боржника, яке
підлягає вилученню чи арешту для
погашення наявної заборгованості.

Зважаючи на наведені обставини в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійсненні позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову
- відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подання в
10-денний строк з дня її проголошення, а
у разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України - протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови, апеляційної скарги, копія
якої одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
Н.В. Чубара