Справа № 2а-1444/12/2170
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-1444/12/2170

Категорія: 8.3.4 Головуючий в 1 інстанції:
Бездрабко О.І.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка
В.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у м. Херсоні Херсонської області
Державної податкової служби на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 23 серпня 2012
року по справі за адміністративним
позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Херсонської
області Державної податкової служби
(правонаступник - ДПІ у м.Херсоні ГУ
Міндоходів Херсонської області) про
визнання протиправними дій та
скасування наказу про проведення
перевірки,-

В С Т А Н О В И В:

27.04.2012 р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до
Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
ДПІ у м.Херсоні Херсонської області
Державної ДПС (правонаступник - ДПІ у
м.Херсоні ГУ Міндоходів Херсонської
області), в якому, із врахуванням заяви
про зміну позовних вимог, просив:

- визнати неправомірними дії
відповідача по складанню наказу на
проведення документальної невиїзної
перевірки ФОП ОСОБА_1 з 03.01.2012 р.
терміном 5 робочих днів від 26.12.2011 р. №
3177;

- скасувати наказ щодо проведення
документальної невиїзної перевірки
ФОП ОСОБА_1 № 3177 від 26.12.2011 р.;

- зобов'язати відповідача відновити
показники податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість, задекларованих
позивачем за вересень 2011 року по
взаємовідносинам з ТОВ ТД "Палладіум",
за жовтень 2011 року по взаємовідносинам
з ПП "Асцелла", що були відкориговані в
автоматизованій системі «Деталізована
інформація по платнику податку на
додану вартість щодо результатів
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України» на підставі акту
№104/17-2/НОМЕР_2 від 13.01.2012 р.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що при проведенні
невиїзної позапланової перевірки
відповідачем було порушено порядок
проведення перевірки, оскільки запити
ДПІ від 13.12.2011 р. про надання письмових
пояснень та документів разом з наказом
на проведення перевірки від 26.12.2011р.
№3177 позивач отримав лише 16.01.2012 р., т.б.
вже після проведення перевірки, що
суперечить вимогам ст.ст.77-79 ПК України.
Також, позивач зазначив, що у
відповідача не було жодних підстав для
винесення наказу про проведення
перевірки, оскільки будь-яких запитів
щодо надання документів та пояснень
від ДПІ у м.Херсоні не надходило. Крім
того, під час перевірки відповідачем
взагалі не використовувались первинні
документи бухгалтерського або
податкового обліку, а тому вважає, що
висновки акту перевірки про
нікчемність угод з ТОВ ТД "Палладіум" та
ПП "Асцелла" є передчасними та
протиправними.

Постановою Херсонського
окружного адміністративного суду від 23
серпня 2012 року позовні вимоги ФОП
ОСОБА_1 задоволено. Визнано
неправомірними дії ДПІ у м.Херсоні по
складанню наказу на проведення
документальної невиїзної перевірки
ФОП ОСОБА_1 від 26.12.2011р. №3177. Скасовано
наказ голови комісії з проведення
реорганізації ДПІ у м.Херсоні від
26.12.2011р. №3177 про проведення
документальної невиїзної перевірки
ФОП ОСОБА_1 Визнано протиправними дії
ДПІ у м.Херсоні по проведенню
документальної невиїзної перевірки
ФОП ОСОБА_1 з питання дотримання вимог
податкового законодавства за вересень
2011 року по взаємовідносинам з ТОВ "ТД
"Палладіум" () та жовтень
2011 року по взаємовідносинам з ПП
"Асцелла" () та складанню
акту перевірки від 13.01.2012 р.
№104/17-2/НОМЕР_2. Зобов'язано ДПІ у
м.Херсоні Херсонської області ДПС
відновити показники податкових
зобов"язань та податкового кредиту з
ПДВ, задекларованих ФОП ОСОБА_1 за
вересень 2011 року по взаємовідносинам з
ТОВ "ТД "Палладіум" (), за
жовтень 2011 року по взаємовідносинам з
ПП "Асцелла" (), що були
відкориговані в автоматизованій
системі «Деталізована інформація по
платнику податків на додану вартість
щодо результатів автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України» на
підставі акту №104/17-2/НОМЕР_2 від 13.01.2012р.
«Про результати невиїзної
позапланової перевірки податкової
звітності з ПДВ СПД - ФОП ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2), за
вересень 2011 року по взаємовідносинам з
ТОВ "ТД "Палладіум" (), за
жовтень 2011 року по взаємовідносинам з
ПП "Асцелла" ().

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду 1-ї інстанції, 10.09.2012р.
начальником ДПІ у м.Херсоні
Херсонської області ДПС подано
апеляційну скаргу, в якій зазначено, що
судом, при винесенні оскаржуваної
постанови порушено норми
процесуального і матеріального права
та просить скасувати постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 23.08.2012 року,
прийняти нову постанову, якою
відмовити позивачу в задоволені
позовних вимог в повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
та /або неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, сповіщених
належним чином про дату, час і місце
судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 зареєстрований як
фізична особа-підприємець виконавчим
комітетом Херсонської міської ради
21.01.2009р. за №0029282 та перебуває на
податковому обліку у ДПІ у м.Херсоні з
22.09.2009р.

26.12.2011р. уповноваженою особою ДПІ
прийнято наказ №3177 «Про проведення
документальної невиїзної перевірки
ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2)».

13.01.2012р. посадовими особами ДПІ у
м.Херсоні було складено акт «Про
результати невиїзної позапланової
перевірки поданої податкової
звітності з податку на додану вартість
СПД - ФОП ОСОБА_1 за вересень 2011 року по
взаємовідносинам з ТОВ "ТД "Палладіум"
() та жовтень 2011 року по
взаємовідносинам з ПП "Асцелла" ()».

Так, висновками акту перевірки було
встановлено відсутність у ФОП ОСОБА_1
необхідних умов для ведення
господарської діяльності, основних
фондів, технічного персоналу,
виробничих активів, складських
приміщень, у зв"язку з чим, згідно ч.ч.1,5
ст.203, п.п.1,2 ст.215, ст.228 ЦК України,
зазначені угоди за вересень, жовтень 2011
року мають ознаки «нікчемності».
Звіркою суб"єкта господарювання
документально не підтверджено
реальність здійснення господарських
відносин у вересні 2011 року із
постачальником ТОВ "ТД "Палладіум" та у
жовтні 2011 року ПП "Асцелла".

Не погоджуючись з вказаними вище діями
та рішенням податкового органу,
позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті, суд 1-ї
інстанції виходив з того, що дії та
оскаржуване рішення відповідача
неправомірним та невідповідаючим
діючому законодавству, в зв'язку із чим,
відповідно, позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Колегія суддів апеляційного суду,
уважно дослідивши матеріали справи та
надані сторонами докази, цілком
погоджується з такими висновками суду
1-ї інстанції і вважає їх
обґрунтованими та заснованими на
законі, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

А у відповідності до п.1 ч.2 ст.17 КАС
України, компетенція адміністративних
судів поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Так, як встановлено судом, звернення
позивача до адміністративного суду із
даним позовом обумовлено здійсненням
співробітниками ДПІ у м.Херсоні
функцій контролю за додержанням
позивачем податкового законодавства,
шляхом проведення невиїзної
позапланової перевірки позивача,
результати якої відображені в акті
№104/17-2/НОМЕР_2 від 13.01.2012р.

Відповідно до вимог п.3 ст.2 КАС України,
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень суди перевіряють чи
прийняті вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
обґрунтовано, тобто з урахуванням
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Як слідує із п.79.1 ст.79 ПК України,
документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником органу державної
податкової служби рішення про її
проведення та за наявності обставин
для проведення документальної
перевірки, визначених ст.ст.77,78 цього
Кодексу.

Отже, обов'язковою умовою для
проведення документальної невиїзної
перевірки є наявність хоча б однієї з
обставин, які перелічені у п.78.1 ст.78 ПК
України, а тому, прийняття керівником
органу ДПС рішення (наказу) про
проведення документальної невиїзної
перевірки за відсутності таких
обставин свідчить про неправомірність
такого рішення.

Як вбачається з наявної в матеріалах
справи копії наказу ДПІ у м.Херсоні №3177
від 26.12.2011р., в цьому наказі взагалі
відсутні посилання на наявність
визначених п.78.1 ст.78 ПК України
обставин для проведення перевірки.

По справі встановлено, що в судовому
засіданні суду 1-ї інстанції
представник відповідача зазначив, що
підставою для видання оскаржуваного
наказу був пп.78.1.1 ст.78 ПК України, а
саме, позивачу 13.12.2011р. було направлено
запит щодо надання документів для
проведення перевірки, відповіді на
який не отримано.

Однак, разом з тим, такі доводи
представника відповідача апеляційний
суд, як і суд 1-ї інстанції, вважає
необґрунтованими, виходячи з
наступного.

Так, п.п.73.3 ст.73 ПК України передбачено,
що органи ДПС мають право звернутися до
платників податків та інших суб'єктів
інформаційних відносин із письмовим
запитом про подання інформації
(вичерпний перелік та підстави надання
якої встановлено законом), необхідної
для виконання покладених на органи
державної податкової служби функцій,
завдань, та її документального
підтвердження.

Такий запит підписується керівником
(заступником керівника) органу
державної податкової служби і повинен
містити перелік інформації, яка
запитується, та документів, що її
підтверджують, а також підстави для
надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації
надсилається платнику податків або
іншим суб'єктам інформаційних відносин
за наявності хоча б однієї з таких
підстав:

1) за результатами аналізу
податкової інформації, отриманої в
установленому законом порядку,
виявлено факти, які свідчать про
порушення платником податків
податкового, валютного законодавства,
законодавства у сфері запобігання та
протидії легалізації (відмиванню)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансуванню тероризму та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби;

2) для визначення рівня звичайних
цін на товари (роботи, послуги) під час
проведення перевірок;

3) виявлено недостовірність
даних, що містяться у податкових
деклараціях, поданих платником
податків;

4) щодо платника податків подано
скаргу про ненадання таким платником
податків податкової накладної покупцю
або про порушення правил заповнення
податкової накладної;

5) у разі проведення зустрічної
звірки;

6) в інших випадках, визначених
цим Кодексом.

Слід вказати, що такий запит вважається
врученим, якщо його було надіслано
поштою листом з повідомленням про
вручення за податковою адресою або
надано під розписку платнику податків
або іншому суб'єкту інформаційних
відносин або його посадовій особі.

Платники податків та інші суб'єкти
інформаційних відносин зобов'язані
подавати інформацію, визначену у
запиті органу державної податкової
служби, та її документальне
підтвердження протягом одного місяця з
дня, що настає за днем надходження
запиту (якщо інше не передбачено цим
Кодексом). У разі коли запит складено з
порушенням вимог, викладених в абз. 1 та
2 цього пункту, платник податків
звільняється від обов'язку надавати
відповідь на такий запит.

Судами обох інстанцій встановлено, що
запит від 13.12.2011р. №26323/10/17-2 позивачу -
ФОП ОСОБА_1 поштою листом з
повідомленням про вручення не
направлявся, а позивачем його було
фактично отримано тільки 16.01.2012р., тобто
вже після проведення спірної
перевірки, результати якої оформлено
актом від 13.01.2012 р. №104/17-2/НОМЕР_2.

Таким чином, за вказаних обставин,
судами не встановлено наявності жодної
належної підстави, передбаченої п.78.1
ст.78 ПК України, для проведення цієї
позапланової невиїзної перевірки
позивача.

Отже, виходячи з того, що спірний наказ
№3177 від 26.12.2011 р. не містить посилань на
обов'язкові обставини для проведення
позапланової невиїзної перевірки
позивача, які визначені у п.78.1 ст.78 ПК
України, а ДПІ у м.Херсоні, як суб'єкт
владних повноважень, в порушення п.2
ст.71 КАС України, не довела суду
фактичну наявність таких обставин на
момент видання цього спірного наказу
№3177, суд 2-ї інстанції приходить до
висновку, що даний наказ №3177 від
26.12.2011р. виданий з порушенням приписів
Податкового кодексу України, а тому,
відповідно, є неправомірним.

Аналізуючи вплив наказу №3177 від
26.12.2011р. на права та інтереси позивача,
судова колегія вважає, що видання цього
наказу має безпосередній вплив на
права та інтереси позивача і
призводить до виникнення у ФОП ОСОБА_1
певних обов'язків, передбачених
Податковим кодексом України.

На підставі вищевикладеного, суд також
вважає, що спірний наказ №3177 від 26.12.2011
р. не відповідає і критеріям,
визначеним п.3 ст.2 КАС України, оскільки
має безпосередній вплив на права та
інтереси позивача, а тому, позовні
вимоги про визнання дій по складанню
оскаржуваного наказу та його
скасування є обґрунтованими і
підлягаючими задоволенню.

Що ж стосується правомірності дій ДПІ у
м.Херсоні по проведенню невиїзної
документальної перевірки та складанню
акту перевірки від 13.01.2012р.
№104/17-2/НОМЕР_2, то судова колегія
зазначає наступне.

Згідно ст.75 ПК України, органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Як видно з п.75.1.2 ПК України,
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов"язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
в приміщенні органу державної
податкової служби.

У відповідності до вимог п.79.2 ст.79 ПК
України, документальна позапланова
невиїзна перевірка проводиться
посадовими особами органу державної
податкової служби виключно на підставі
рішення керівника органу державної
податкової служби, оформленого
наказом, та за умови надіслання
платнику податків рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
або вручення йому чи його
уповноваженому представнику під
розписку копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки.

Як вже зазначалося вище, спірний наказ
№3177 від 26.12.2011р. про проведення
документальної невиїзної перевірки
ФОП ОСОБА_1 було винесено без наявності
законних підстав для її проведення,
визначених п.78.1 ст.78 ПК України.

Крім того, цей наказ ДПІ №3177 від 26.12.2011р.
та повідомлення про проведення
перевірки позивачу рекомендованим
листом з повідомленням не
направлялися, а були отримані ФОП
ОСОБА_1 особисто 16.01.2012р. в приміщенні
ДПІ у м.Херсоні, тоді як акт датовано
13.01.2012 р., тобто, вже після проведення
перевірки.

Також, суд 2-ї інстанції звертає увагу
на той факт, що у самому акті перевірки
від 13.01.2012 р. №104/17-2/НОМЕР_2 (вступна
частина) зазначено, що дана перевірка
була проведена без відома ФОП ОСОБА_1

Твердження ж представника відповідача
про направлення позивачу копії наказу
та повідомлення про проведення
перевірки електронною поштою є
безпідставними, оскільки воно не
підтверджено жодними доказами та
суперечить вимогам п.79.2 ст.79 ПК України.

Таким чином, відповідачем розпочато
позапланову невиїзну документальну
перевірку без вчинення обов'язкових
дій щодо надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення копії
наказу про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки, що є порушенням норм п.79.2
ст.79 ПК України.

Отже, таке недотримання відповідачем
вимог Податкового кодексу України дає
підстави суду для висновку про
неправомірність проведеної перевірки,
оформленої актом від 13.01.2012р.
№104/17-2/НОМЕР_2.

Ще раз слід зазначити, що такі дії ДПІ у
м.Херсоні мають безпосередній вплив на
права та інтереси позивача, оскільки
вони позбавили його можливості
прийняти участь у проведені перевірки
та підтвердити правомірність своїх дій
необхідними документами та
поясненнями.

Статтею 2 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
сфера дії Закону поширюється на всіх
юридичних осіб, створених відповідно
до законодавства України, незалежно
від їх організаційно-правових форм і
форм власності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством.

Виходячи зі змісту п.2 ст.3 вказаного
Закону, бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Правила податкового обліку
визначаються відповідними
нормативними документами, що
регламентують порядок оподаткування в
Україні.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлені
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даною
нормою, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції: посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2
«Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку» (затв. наказом
Міністерства фінансів України від
24.05.95р. №88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
05.06.95р. за №168/704) та статтею 1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Крім того, у відповідності до ст.83 ПК
України, для посадових осіб органів
державної податкової служби під час
проведення перевірок підставами для
висновків є документи, визначені ПК
України, податкова інформація,
експертні висновки, судові рішення,
інші матеріали, отримані в порядку та у
спосіб, передбачені ПК України або
іншими законами, контроль за
дотриманням яких покладений на органи
державної податкової служби.

У відповідності до п.5.2 Наказу ДПА
України від 22.12.2010 р. №984, який
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 12.01.2011р. за №34/18772 «Про
затвердження Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства», у
разі встановлення перевіркою порушень
податкового законодавства за кожним
відображеним в акті фактом порушення
необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з
посиланням на конкретні пункти і
статті законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень;

- зазначити первинні документи, на
підставі яких вчинено записи у
податковому та бухгалтерському обліку,
навести регістри бухгалтерського
обліку, кореспонденцію рахунків
операцій та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних
документів або ненадання для перевірки
первинних та інших документів, що
підтверджують факт порушення,
зазначити перелік цих документів;

- у разі відмови посадових осіб
платника податків або його законних
представників надати копії документів
посадовій (службовій) особі органу
державної податкової служби така особа
складає акт у довільній формі, що
засвідчує факт відмови, із зазначенням
посади, прізвища, імені, по батькові
платника податків (його законного
представника) та переліку документів,
які йому запропоновано подати, факт про
складання такого акта відображається в
акті документальної перевірки.

А відповідно до приписів пп.20.1.1, 20.1.4,
20.1.8 п.20.1 ст.20 ПК України, органи
державної податкової служби мають
право:

- запрошувати платників податків або їх
представників для перевірки
правильності нарахування та
своєчасності сплати податків та
зборів, дотримання вимог іншого
законодавства, здійснення контролю за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. Письмові
повідомлення про такі запрошення
надсилаються в порядку, встановленому
ст.42 цього Кодексу, не пізніше ніж за 10
календарних днів до дня запрошення
рекомендованими листами, в яких
зазначаються підстави запрошення, дата
і час, на які запрошується платник
податків (представник платника
податків);

- проводити перевірки платників
податків (крім НБУ) в порядку,
встановленому цим Кодексом;

- під час проведення перевірок вивчати
та перевіряти первинні документи, які
використовуються в бухгалтерському та
податковому обліку, інші регістри,
фінансову, статистичну звітність,
пов'язані з обчисленням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.

Отже, з системного аналізу зазначених
норм вбачається, що документальна
перевірка проводиться на підставі
податкових декларацій (розрахунків),
фінансової, статистичної та іншої
звітності, регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, отриманих в
установленому законодавством порядку
органом державної податкової служби
документів, які зазначаються в акті
перевірки, а у разі відмови посадових
осіб платника податків або його
законних представників надати копії
таких документів, складається акт у
довільній формі, та такий факт про
складання акта відмови відображається
в акті документальної перевірки.

Так, судами обох інстанцій встановлено,
що відповідачем при складанні акту
перевірки від 13.01.2012р. №104/17-2/НОМЕР_2
було використано висновок ГВПМ ДПІ у
м.Херсоні від 24.11.2011р. №253/17-1 про
відпрацювання ПП "Асцелла" () та ТОВ "ТД "Палладіум" (), акт перевірки від 06.01.2012р.
№4/15-2/37542527 «Про неможливість
підтвердження факту реального
здійснення господарських операцій
суб"єкта господарювання ПП "Асцелла"
() щодо підтвердження
господарських відносин із
контрагентами постачальниками та
покупцями за жовтень 2011 року, акт
перевірки від 23.11.2011р. №77/15-2/36672180 про
неможливість підтвердження факту
реального здійснення господарських
операцій суб"єкта господарювання ТОВ
"ТД "Палладіум" () щодо
підтвердження господарських відносин
із контрагентами постачальниками та
покупцями за вересень 2011 року».

Між тим, судом 2-ї інстанції
встановлено, що первинні документи
щодо господарських відносин ФОП ОСОБА_1
з ПП "Асцелла" у жовтні 2011 року та з ТОВ
"ТД "Палладіум" у вересні 2011 року
взагалі не досліджувалися, запити щодо
надання первинних документів та
пояснень стосовно відносин з цими
контрагентами позивачу не
направлялися.

Таким чином, за наведених обставин та,
виходячи з аналізу правових норм
діючого законодавства, судова колегія
вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов
обргунтованого висновку про те, що
позапланова невиїзна документальна
перевірка ФОП ОСОБА_1 була проведена
відповідачем в порушення норм
Податкового кодексу України, а
використання під час перевірки та
відображення у акті лише даних актів
перевірок контрагентів позивача без
дослідження первинної бухгалтерської
документації, також свідчить про
неправомірність дій ДПІ у м.Херсоні по
складанню акту перевірки від 13.01.2012 р.
№104/17-2/НОМЕР_2.

Згідно з вимогами ч.2 ст.11 КАС України,
суд розглядає адміністративні справи
не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

За таких обставин, судова колегія
рахує, що суд 1-ї інстанції, в даному
випадку, обгрунтовано вийшов за межі
позовних вимог ФОП ОСОБА_1 та визнав
протиправними дії відповідача по
проведенню документальної невиїзної
перевірки позивача з питання
дотримання вимог податкового
законодавства за вересень 2011 року по
взаємовідносинам з ТОВ "ТД "Палладіум"
та за жовтень 2011 року по
взаємовідносинам з ПП "Асцелла" та
складанню акту перевірки від 13.12.2012 р.
№104/17-2/НОМЕР_2, оскільки це необхідно
було для повного захисту прав, свобод
та інтересів ФОП ОСОБА_1

Відповідно до вимог п.п.14.1.157 п.14.1 ст.14 ПК
України. податкове
повідомлення-рішення - письмове
повідомлення контролюючого органу
(рішення) про обов'язок платника
податків сплатити суму грошового
зобов'язання, визначену контролюючим
органом у випадках, передбачених цим
Кодексом та іншими законодавчими
актами, контроль за виконанням яких
покладено на контролюючі органи, або
внести відповідні зміни до податкової
звітності.

А згідно п.п.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України,
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, заявлених у податкових
(митних) деклараціях, уточнюючих
розрахунках.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечувалось сторонами під час
розгляду справи в суді 1-ї інстанції,
відповідачем за результатами
проведеної перевірки не було винесено
податкового повідомлення-рішення.

Але, згідно детальної інформації по
платнику ПДВ щодо результатів
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів,
податковим органом за результатами
цієї перевірки з підприємства позивача
були зняті показники податкового
зобов'язання та податкового кредиту в
розрізі контрагентів, зазначених в
акті перевірки.

Наказом ДПА України від 18.04.2008р. №266
«Про організацію взаємодії органів
державної податкової служби при
опрацюванні розшифровок податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів на рівні ДПА
України» затверджено Порядок
взаємодії органів державної
податкової служби при опрацюванні
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у контрагентів.

Згідно п.1.3 розділу 1 зазначеного
Порядку, для його реалізації створені
відповідні програмні продукти, у тому
числі "Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України", яка
формується на підставі подання
платниками податку на додану вартість
розшифровок податкового кредиту та
податкових зобов'язань у розрізі
контрагентів.

Пунктом 2.8 цього Наказу №266
встановлено, що працівники органу
державної податкової служби несуть
відповідальність за відповідність
інформації у базах податкової
звітності даним податкових документів,
наданих платником ПДВ.

Як встановлено по справі, позивачем
уточнюючі декларації з ПДВ за період
вересень, жовтень 2011 року не
подавалися.

Між тим, як слідує з наданих
відповідачем витягів з АС "Результати
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА" на підставі
акту перевірки від 13.01.2012р.
№104/17-2/НОМЕР_2, ДПІ у м.Херсоні анулювала
показники відповідної податкової
звітності позивача з ПДВ по
контрагентам ТОВ "ТД "Палладіум", ПП
"Асцелла", у зв'язку з цим, позовні
вимоги в частині зобов'язання
відповідача відновити показники
податкових зобов"язань та податкового
кредиту з ПДВ, задекларованих ФОП
ОСОБА_1 за вересень 2011 року та жовтень
2011 року по взаємовідносинам з ТОВ "ТД
"Палладіум" та ПП "Асцелла", визнаються
судом 2-ї інстанції обґрунтованими.

До того ж, судова колегія звертає увагу
ще й на те, що відповідно до приписів
ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, що, в свою
чергу, не було належним чином зроблено
представником відповідача при
розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї
інстанцій.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку, що суд
першої інстанції порушень
матеріального і процесуального права
при вирішенні даної справи не допустив,
вірно встановив фактичні обставини
справи та надав їм належної правової
оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, оскільки ґрунтуються на
невірному трактуванні норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, судова колегія,
діючи в межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, відповідно до ст.200
КАС України, залишає цю апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби - залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 23
серпня 2012 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко