Справа № 2604/9053/12
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Чех Н.А.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

28 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Старової Н.Е., Файдюка В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню і здійсненню
соціальних виплат на постанову
Дніпровського районного суду м. Києва
від 16 травня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню і здійсненню
соціальних виплат про визнання
неправомірними дій та стягнення
допомоги до 5 травня,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дніпровського
районного суду м. Києва від 16 травня 2011
року позов було задоволено, визнано
неправомірними дії управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації щодо
невиплати позивачу щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня як
інваліду війни 2 групи в розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком відповідно
до ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» з урахуванням
виплаченої грошової допомоги.

На вказану постанову управління
праці та соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню і
здійсненню соціальних виплат подаи
апеляційні скарги, в яких просять її
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою відмовити позивачу в задоволенні
позову в повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права.

Дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач є інвалідом війни 2
групи, що підтверджується відповідним
посвідченням.

Відповідно до статті 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту»- щорічно до
5-го травня інвалідам війни
виплачується разова грошова допомога у
розмірах: інвалідам І групи - десять
мінімальних пенсій за віком; ІІ групи -
вісім мінімальних пенсій; ІІІ групи -
сім мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до чинного законодавства
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише частиною першою
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», яка передбачає, що
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20
років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Всупереч ст. 13 цього
Закону такі виплати здійснювались
позивачу в розмірі встановленому
постановою Кабінету Міністрів України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» від 04.04.2011 № 341,
що є неправомірним з огляду на
наступне.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами,
колегія суддів вважає, що Закон України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» має вищу
юридичну силу в порівняні з постановою
Кабінету Міністрів України, та є
пріоритетним у застосуванні.

Положення ст. 13 цього Закону містять
пряму вказівку, що під час визначення
розміру такої пенсії за основу їх
обчислення як розрахункова величина
береться мінімальна пенсія за віком.

Будь-яким іншим законом, крім Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
мінімальний розмір пенсії не
встановлений, а тому при розрахунку
належних позивачу виплат відповідно до
ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», підлягає
застосуванню розмір мінімальної
пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Враховуючи вищевказане, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, щодо задоволення
позову, а тому апеляційні скарги
управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню і здійсненню
соціальних виплат необхідно залишити
без задоволення, а постанову
Дніпровського районного суду м. Києва
від 16 травня 2011 року - без змін, оскільки
вона відповідає нормам матеріального
права.

Керуючись ст. ст. 183-2, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації, Київського
міського центру по нарахуванню і
здійсненню соціальних виплат -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 16 травня 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та відповідно до ст. 183-2
КАС України є остаточною і оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Старова Н.Е.