Справа № 820/2096/14
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 р.
№ 820/2096/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Заічко О.В.,

при секретарі судового засідання
Демченко В.В.,

представники сторін - не прибули,

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом

Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельно-промислова компанія" про
накладення арешту на кошти та інші
цінності, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного
адміністративного суду звернувся
позивач, Державна податкова інспекція
у Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, з
адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Будівельно-промислова компанія", в
якому просить суд накласти арешт на
кошти та інші цінності, що знаходяться
в банку, та належать ТОВ
"Будівельно-промислова компанія" () а саме: р/р 5959, який
відкрито у Філії АТ "Укрексімбанк"
м.Харків, МФО 351618.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що за відповідачем, який
перебуває на податковому обліку в ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова з
09.01.2002, рахується податковий борг перед
бюджетом у сумі 3400,00 грн., що виник
внаслідок несплати податку на прибуток
підприємств та податкових повідомлень
- рішень від 26.07.2010 року № на суму
2549,00 грн. та від 15.10.2012 року № на
суму 851,00грн. Наведені обставини
вказують на ігнорування відповідачем
щодо виконання своїх податкових
зобов'язань щодо сплати податків та
зборів в порядку п.36.1 ст. 36 Податкового
кодексу України.

Позивач вважає, що податковим органом
на виконання вимог п. 91.3 ст. 91 ПКУ
вчинені усі можливі дії щодо стягнення
заборгованості, а саме: було направлено
ряд запитів до відповідних установ, які
здійснюють функцію адміністрування
права власності на майно та отримано
відповіді, в ході яких було
встановлено, що у відповідача відсутнє
будь-яке майно, тому позивач в
посилання на положення п.п.20.1.34 п. 20.1 ст.
20 Податкового кодексу України та
вищезазначених фактів вимушений був
звернутись до суду з позовом про
накладення арешту на кошти та інші
цінності, що знаходяться в банку та
належать відповідачу .

Представник позивача у судове
засідання, призначене на 11.03.2014 року, не
прибув, про дату, час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином.
Через канцелярію суду від представника
позивача надійшло клопотання про
розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове
засідання, призначене на 11.03.2014 року, не
прибув, про дату, час і місце розгляду
справи повідомлявся належним, про
причини неявки, всупереч вимогам ч.2
ст.40 КАС України, суд не повідомив, заяв
про розгляд справи за його відсутності
не надав. При цьому справа неодноразово
відкладалась через неявку відповідача,
виклик якого здійснювався за адресою,
внесеною до відповідного державного
реєстру у судові засідання 25.02.2014 року
та 11.03.2014 року.

Адреса відповідача підтверджується
наявним в матеріалах справи
інформаційним запитом до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до ч. 4 та ч. 6 ст. 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Згідно вимог ч.1 статті 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
повному, всебічному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ
"Будівельно-промислова компанія"
зареєстроване як юридична особа, про
що Виконавчим комітетом Харківської
міської ради видане свідоцтво про
державну реєстрацію юридичних осіб
№0020541 від 27.12.2001 р. та знаходиться на
обліку як платник податків у Державній
податковій інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області з
09.01.2002 року, згідно довідки про взяття
на облік від 09.01.2002 р. № 13350.

Судом встановлено, що на момент
розгляду справи податковий борг
відповідача перед бюджетом складає
3400,00 грн., що виник внаслідок несплати:
податку на прибуток підприємств та
податкових повідомлень - рішень від
26.07.2010 року № на суму 2549,00 грн. та
від 15.10.2012 року № на суму 851,00грн.
(а.с. 6, 11, 13).

За матеріалами справи судом
встановлено, що податковим органом на
адресу відповідача направлялись
вимоги: № 1/1934 від 17.09.2010 року, в якій
зазначено суму податкового боргу та
обов'язок забезпечити її податковою
заставою (а.с.13); № 2/2220 від 18.10.2010 року
(а.с. 11).

У зв'язку із відсутністю посадових осіб
підприємства за юридичною адресою
складені відповідні акти про
неможливість вручення податкової
вимоги від 20.09.2010 року № 659 (а.с.14) та від
18.10.2010 № 688 (а.с. 12).

Відповідачем заборгованість у розмірі
3400,00 грн. не погашена, що
підтверджується матеріалами справи.

Згідно з приписами ст. 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори у порядку та розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до п. 19-1.1. ст. 19-1, органи
державної податкової служби
здійснюють контроль за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування і
сплати податків та зборів,
установлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового
кодексу України встановлено, що у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У ході розгляду справи доказів
відсутності обов'язку платника
податків у спірних правовідносинах
здійснити платіж на користь Державного
бюджету України або доказів виконання
такого обов'язку сторонами до суду не
подано, а судом самостійно при
виконанні вимог ст.11 КАС України в
частині офіційного з'ясування всіх
обставин по справі не виявлено.

Відповідно до п.п. 16.1.4. п.16.1 ст.16
Податкового кодексу платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Наведені обставини свідчать про
невиконання відповідачем свого
обов'язку щодо сплати податків та
зборів в строки та у розмірах,
встановлені кодексом України (п. п. 16.1.4
п. 16.1 ст. 16, ст. 36).

Керуючись п.88.1 ст.88 ПКУ, з метою
забезпечення виконання платником
податків своїх обов'язків, визначених
цим Кодексом, майно платника податків,
який має податковий борг, передається у
податкову заставу.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до приписів статті 59
Податкового кодексу України
податковим органом на адресу
відповідача направлялись податкові
вимоги: № 1/1934 від 17.09.2010 року (а.с.13) та №
2/2220 від 18.10.2010 року (а.с. 11), в яких
зазначено суму податкового боргу та
обов'язок забезпечити її податковою
заставою.

Згідно з п.20.1.28 п.п.20.1 ст. 20 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
застосовувати до платників податків
фінансові (штрафні) санкції, стягувати
до бюджетів та державних цільових
фондів суми грошових зобов'язань та/або
податкового боргу.

Розглядаючи спір, суд бере до уваги, що
правовідносини з приводу стягнення
коштів платника податків в рахунок
погашення податкового боргу
унормовані ст.95 Податкового кодексу
України, відповідно до п.95.2 якої
стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги.

Приписами пункту 95.1 статті 95
Податкового кодексу України
передбачено, що орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

З наявних матеріалів справи, а саме:
відповіді з Відділення ДАІ з
обслуговування Дзержинського району
АТІ ГУ МВС України в Харківській
області від 16.01.2014 року № 329 вбачається
відсутність зареєстрованих
транспортних засобів (а.с. 38-39);
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно від
19.12.2013 року №9245836 за результатами
розгляду запиту вбачається, що у
відповідача відсутнє зареєстроване
право власності на нерухоме майно (а.с.
28); відповіді з Держсільгоспінспекції в
Харківській області № 05.0-26/12433 від
20.12.2013 року вбачається відсутність
зареєстрованої за відповідачем
техніки та інвентарю (а.с. 32); відповіді
з Управління Держземагенства у м.
Харкові Харківської області від 18.12.2013
№4960/08, вбачається, що у відповідача
відсутні зареєстровані земельні
ділянки (а.с. 24-26).

Відповідно до довідки Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області, ТОВ
"Будівельно-промислова компанія" має
відкриті рахунки у банківських
установах, а саме: р/р 5959, який
відкрито 24.01.2002 року у Філії АТ
"Укрексімбанк" м. Харків, МФО 351618.

Згідно до положень пп. 41.1, 41.5 ст. 41
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби є
контролюючими органами щодо податків,
які справляються до бюджетів та
державних цільових фондів, а також
стосовно законодавства, контроль за
дотриманням якого покладається на
органи державної податкової служби.
Органи державної податкової служби,
які уповноважені здійснювати заходи
щодо забезпечення погашення
податкового боргу в межах їх
повноважень є органами стягнення.

Відповідно до п.87.2 ст. 87 Податкового
кодексу України джерелами погашення
податкового боргу платника податків є
будь-яке майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Кодексом, а також іншими
законодавчими актами.

Підпунктом 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового
кодексу України органам державної
податкової служби надано право
звертатися до суду щодо накладення
арешту на кошти та інші цінності такого
платника податків, що знаходяться в
банку, у разі, якщо у платника податків,
який має податковий борг, відсутнє
майно та/або його балансова вартість
менша суми податкового боргу, та/або
таке майно не може бути джерелом
погашення податкового боргу.

З наведеної норми вбачається, що право
звертатися до суду з позовом про
накладення арешту на кошти, виникає у
податкового органу в разі одночасної
наявності двох умов: наявність у
платника податків податкового боргу та
відсутність майна для його погашення.

Підприємством боржником не було надано
перелік майна, балансова вартість
якого відповідала б сумі боргу, та яке б
могло бути використаним в якості
джерела погашення податкового боргу,
тому податковим органом з урахуванням
приписів ст. 95 ПКУ та на виконання
вимог п. 91.3 ст. 91 ПКУ з метою виявлення
такого майна для складання акту опису
було направлено листи до установ, що
адмініструють право власності на
майно.

Пунктом 95.3 ст.95 Податкового кодексу
України визначено, що стягнення коштів
з рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини (абз.1 п.95.3 ст.95); орган
державної податкової служби
звертається до суду щодо надання
дозволу на погашення усієї суми
податкового боргу за рахунок майна
платника податків, що перебуває у
податковій заставі. Рішення суду щодо
надання вказаного дозволу є підставою
для прийняття органом державної
податкової служби рішення про
погашення усієї суми податкового
боргу. Рішення органу державної
податкової служби підписується його
керівником та скріплюється гербовою
печаткою органу державної податкової
служби. Перелік відомостей, які
зазначаються у такому рішенні,
встановлюється центральним органом
державної податкової служби (абз.2 п.95.3
ст.95).

При цьому, суд зважає, що за приписами
Закону України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні" та
Податкового кодексу України кошти в
Україні існують в готівковій і
безготівковій формі, а відтак, питання
визначення форми коштів, котрі
підлягають стягненню з платника
податків за податковим боргом,
належить до компетенції органу
державної податкової служби і підлягає
вирішенню в ході виконання останнім
відповідної постанови
адміністративного суду.

Оцінивши наявні у справі документи за
правилами ст.86 КАС України, суд
відзначає, що заявлена суб'єктом
владних повноважень до стягнення сума
заборгованості відповідає визначенню
податкового боргу згідно з п.14.1.175 ст.14
Податкового кодексу України, якою
зазначено, що податковий борг - сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Оскільки судовим розглядом не
встановлено факту порушення заявленою
суб'єктом владних повноважень вимогою
прав та охоронюваних законом інтересів
платника податків у сфері
публічно-правових відносин, то позов
належить задовольнити, адже
обґрунтованість заявленої вимоги
підтверджена добутими судом і
долученими до матеріалів справи
доказами.

За таких обставин, виходячи з заявлених
позовних вимог, положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, через відсутність доказів
погашення відповідачем на час розгляду
справи зазначеної суми податкового
боргу, відсутність у відповідача майна,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст.2, 8-14, 17, 50, 70, 71, 94, 128, 159, 160-163, 167, 186, 254
КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м.Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Будівельно-промислова компанія" про
накладення арешту на кошти та інші
цінності - задовольнити.

Накласти арешт на кошти та інші
цінності, що знаходяться в банківських
установах та належать Товариству з
обмеженою відповідальністю
"Будівельно-промислова компанія" (; юридична адреса: 61166, м.
Харків, вул. Тобольська, б.49-А, кв.26) р/р
5959, відкритий у Філії АТ
"Укрексімбанк" м. Харків, МФО 351618 на суму
3400,00 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків для подачі
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Заічко О.В.