Справа № 2а-15465/10/2070
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 р.Справа №
2а-15465/10/2070Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання
Гончаровій С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 21.02.2011р.
по справі № 2а-15465/10/2070

за позовом Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості

до ОСОБА_1

про повернення вартості наданих
соціальних послуг,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 21.02.2011року
адміністративний позов Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
виплаченої допомоги по безробіттю в
сумі 2839,55 грн. задовольнити. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості виплачену допомогу по
безробіттю в сумі 2839,55 грн.

ОСОБА_1, не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, вважає, що постанова
винесена з порушенням норм
матеріального права, при неповному
з'ясуванні та встановлені обставин, які
мають значення для вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
21.02.2011 року , прийняти нову постанову,
якою відмовити у задоволенні позову.

Харківський міський центр зайнятості
не погоджується з вимогами ,
викладеними в апеляційній скарзі та
просить суд апеляційної інстанції
відмовити в задоволенні апеляційної
скарги, постанову суду першої
інстанції залишити в силі.

Сторони в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилися, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, причини
неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши доводи апеляційної
скарги, постанову суду першої
інстанції, розглянувши надані письмові
докази в їх сукупності, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того , що
відповідачу виплачено допомогу по
безробіттю на підставі документів, які
містили неправдиві відомості, отже
виплата відповідачу коштів в сумі
2839,55грн. є неправомірною та підлягає
поверненню на рахунок Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції ,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається , що
09.04.2008 року ОСОБА_1 звернувся за
сприянням у працевлаштуванні до
Харківського міського центру
зайнятості, де був зареєстрований як
шукаючий роботу з відкриттям
персональної картки №40200002.

09.04.2008 р. ОСОБА_1 було надано статус
безробітного і відповідно до Закону
України «Про загальнообов»язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття та «Порядку
надання допомоги по безробіттю, у тому
числі одноразової її виплати для
організації безробітними
підприємницької діяльності»
призначена виплата допомоги по
безробіттю з 09.04.2008 р. по 08.06.2008р. у сумі
2839,55 грн.

Відповідно до п.5 Порядку розслідування
страхових випадків та виплати
матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики №60/62 від 13.02.2009 року, комісією
Харківського міського центру
зайнятості було складено акт №322 від
08.09.2010 року розслідування страхового
випадку та обгрунтованості виплат
матеріального забезпечення відповідно
до Закону України №1533-Ш, в якому
комісією зроблено висновок, що гр.
ОСОБА_1 на момент надання статусу
безробітного належав до категорії
зайнятого населення та не мав права на
отримання матеріального забезпечення
в сумі 2839, 55 грн.

Харківським міським центром
зайнятості винесено наказ №678 від
08.09.2010 року про повернення коштів,
виплачених як матеріальне
забезпечення на випадок безробіття гр.
ОСОБА_1 в сумі 2839,55 грн., який разом з
листом-претензією №12103 від 09.09.2010 року з
вимогою перерахувати кошти в сумі 2839,55
грн., направлено відповідачу
рекомендованим листом з повідомленням
09.09.2010 року, проте, до теперішнього часу
кошти не повернуті.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» від 02 березня 2000
року №1533-III (далі по тексту -Закон
№1533-III) загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття - система прав, обов'язків і
гарантій, яка передбачає матеріальне
забезпечення на випадок безробіття з
незалежних від застрахованих осіб
обставин та надання соціальних послуг
за рахунок коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття.

Згідно з пунктом 1.2 Порядку надання
допомоги по безробіттю, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 20
листопада 2000 року № 307, допомога по
безробіттю надається застрахованим і
незастрахованим особам, визнаним в
установленому порядку безробітними.

У статті 2 Закону України «Про
зайнятість населення»від 01 березня 1991
року № 803-XII (далі -Закон №803-XII)
зазначено, що безробітними визнаються
працездатні громадяни працездатного
віку, які через відсутність роботи не
мають заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані в державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Громадяни, які забезпечують себе
роботою самостійно, у тому числі
підприємці, належать до зайнятого
населення (підп. «б»частини третьої ст.
1 Закону № 803-XII).

Якщо особа зареєстрована як приватний
підприємець (незалежно від того,
сплачує вона єдиний податок чи
перебуває на загальній системі
оподаткування), вона не може бути
визнана безробітною і не має права на
виплату допомоги по безробіттю.

Після того як фізична особа
-підприємець припинить підприємницьку
діяльність, вона може стати на облік у
центрі зайнятості і має право на
отримання допомоги по безробіттю.

Юридичний факт припинення
підприємницької діяльності, згідно із
Законом України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб -підприємців»від 15 травня 2003 року
№ 755-IV, потребує підтвердження шляхом
внесення до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців відповідного запису про
державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності.

Відповідно до частини третьої статті 46
зазначеного Закону фізична особа
позбавляється статусу підприємця з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою -підприємцем. Лише
після державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізична
особа має право набути в установленому
порядку статусу безробітного та
отримувати допомогу по безробіттю.

Відповідно до пп. 8 п. 1 ст. 31 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне
страхування на випадок безробіття »
(далі Закон України №1533-III) виплата
допомоги по безробіттю припиняється у
разі: призначення виплати на підставі
документів, які містять неправдиві
відомості.

Частиною першою статті 18 Закону
України "Про зайнятість населення"
встановлено, що для реалізації
державної політики зайнятості
населення, професійної орієнтації,
підготовки і перепідготовки,
працевлаштування та соціальної
підтримки тимчасово не працюючих
громадян у порядку, що визначається
Кабінетом Міністрів України,
створюється державна служба
зайнятості, діяльність якої
здійснюється під керівництвом
Міністерства праці та соціальної
політики України, місцевих державних
адміністрацій та органів місцевого
самоврядування. Державна служба
зайнятості складається з: Державного
центру зайнятості Міністерства праці
та соціальної політики України, центру
зайнятості Автономної Республіки Крим,
обласних. Київського га
Севастопольського міських, районних,
міськрайонних, міських і районних у
містах центрів зайнятості, центрів
організації професійного навчання
незайнятого населення і центрів
професійної орієнтації населенні ,
інспекцій по контролю за додержанням
законодавства про зайнятість
населення.

Стаття 19 Закону України "Про зайнятість
населення" визначає обов'язки та права
державної служби зайнятості, до яких,
зокрема відносяться: організація при
потребі професійної підготовки і
перепідготовки громадян у системі
служби зайнятості або направлення їх
до інших навчальних закладів, що ведуть
підготовку та перепідготовку
працівників; надання послуг з
працевлаштування та професійній
орієнтації працівникам, які бажають
змінити професію або місце роботи (у
зв'язку з пошуками високооплачуваної
роботи, зміною умов і режиму праці
тощо), вивільнюваним працівникам і
незайнятому населенню; реєстрація
безробітних і подання їм у межах своєї
компетенції допомоги, в т. ч. і грошової;
розпорядження в установленому
законодавством порядку коштами Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття; оплачувати
вартість професійної підготовки осіб,
працевлаштування яких потребує
здобуття нової професії
(спеціальності), а також установлювати
їм на період навчання стипендії у
розмірах, передбачених законодавством
України про зайнятість населення; в
установленому законодавством порядку
подавати громадянам допомогу з
безробіття та матеріальну допомогу з
безробіття, припиняти і відкладати їх
виплати.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закон України
№1533-III сума виплаченого забезпечення
та вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Названа норма Закону передбачає
врегулювання відповідних
правовідносин іншим
нормативно-правовим актом, до якого, в
даному випадку, слід віднести
постанову Кабінету Міністрів України
від 20 березня 2006 року № 357 (строк дії
якої продовжено на 2007 рік згідно з
постановою від 31 січня 2007 року № 98),
якою затверджено Порядок
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття", за правилами
пункту 7 якого, у разі відмови особи
повернути суми незаконно виплачених
коштів, а також у разі неповернення
(невідшкодування) їх у встановлений
строк стягнення таких коштів
здійснюється у судовому порядку
відповідно до законодавства.

Згідно з п. 6.14 Порядку надання допомоги
по безробіттю, у тому числі одноразової
її виплати для організації
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20 листопада 2000 року №307,
передбачено, що застраховані особи
зобов'язані у повному обсязі
повідомляти про обставини, що
спричиняють зміни розміру
матеріального забезпечення та порядку
його надання. Сума вартості
матеріального забезпечення та
соціальних послуг, наданих
застрахованій особі внаслідок
зловживання або невиконання нею своїх
обов'язків, стягується з цієї особи в
судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, що з
2004 р. відповідача було зареєстровано як
фізичну особу -підприємця.

Проте, суддом встановлено, що з витягу
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців за
період з 09.04.2008р. по 08.06.2008р. не
вбачається внесення державним
реєстратором запису про проведення
державної реєстрації припинення
юридичної особи, такий запис проведено
лише 09.06.2008р.

Тобто , в розумінні вимог Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб
-підприємців» підприємницька
діяльність ФОП ОСОБА_1 в період з
09.04.2008р. по 08.06.2008р. не припинена.

З наведеного вбачається, що
відповідачу було виплачено допомогу за
період з 09.04.2008р. по 08.06.2008р. по
безробіттю на підставі документів, які
містили неправдиві відомості, отже
виплата відповідачу коштів в сумі
2839,55грн. є неправомірною та підлягає
поверненню на рахунок Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції правомірно дійшов висновку,
що вимоги позивача правомірні,
обґрунтовані і підлягають задоволенню
в повному обсязі, а заперечення
відповідача безпідставні і такі, що
суперечать діючому законодавству та
фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги з
посиланнями на порушення судом першої
інстанції приписів ст. 128 КАС України не
впливають на вирішення справи по суті
та не є підставою для скасування
судового рішення в суді апеляційної
інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правомірність висновків
суду першої інстанції.

Враховуючи вищезазначене, суд
апеляційної інстанції погоджується
повністю із висновком суду першої
інстанції, так як обставини справи
встановлені правильно, докази
досліджені вірно, відповідно рішення
ухвалено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, тому судове рішення не
підлягає скасуванню, апеляційна скарга
не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.02.2011р.
по справі № 2а-15465/10/2070 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М.
Макаренко Я.М. Повний текст ухвали
виготовлений 11.03.2014 р.