Справа № 826/16826/13-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Келеберда В. І.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л. М.,

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю. О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, в порядку ч.1 ст. 41
КАС України справу за апеляційною
скаргою позивача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Альта-колор» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Альта-колор» до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України, третя особа:
Головне управління Державної
казначейської служби України в м. Києві
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Альта-колор» звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України, в якому
просило:

- визнати протиправним та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів № 100000003/2013/000318/2
від 29.04.2013 року;

- стягнути з Державного бюджету на
користь позивача 154794, 69 грн, з них :за
декларацією № 100260000/2013/102710 у сумі 77 772,03
грн (ПДВ 62815, 87 грн, мито - 14956,16 грн); за
декларацією № 100260000/2013/102711 у сумі 77022,66
(ПДВ - 62815,87 грн, мито - 14812,04 грн).

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 листопада 2013 року у задоволені
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням суду першої інстанції,
позивачем подано апеляційну скаргу, в
якій апелянт просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти по
справі нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, у зв?язку з порушенням судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити розгляд апеляційної скарги
за відсутності представників сторін.

Згідно з ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Альта-колор»
(далі-покупець, Україна) та «FABORY SHANGHAI CO.,
LTD.» (далі - продавець, Китай) укладено
зовнішньоекономічний договір №
FS-01/11/2012 від 01 листопада 2012 року на
поставку продукції.

У 2013 році на підставі зазначеного
зовнішньоекономічного контракту
позивач ввозив на територію України
товари метисної групи (гвинти
саморізні), країна походження - Китай.

Відповідально до умов контракту №
FS-01/11/2012 від 01 листопада 2012 року,
загальна ціна товару становить 400 000,00
доларів США. Покупець здійснює
попереднє замовлення, на яке продавець
виставляє проформу - інвойс, (разом із
контрактом) є підставою для
попередньої оплати ( в розмірі 10 %).
Покупець здійснює попередню оплату.
Продавець виробляє замовлену партію
товару, в залежності від кінцевих
показників (кількості, ваги тощо)
виставляє інвойс на виготовлену та
готову партію товару. Продавцем
здійснюється відправка партії товару,
при цьому строк здійснення наступного
платежу відліковується від дати
коносаменту (морської накладної).

18 квітня 2013 року до митного оформлення
позивачем (декларантом) було подано
митну декларацію № 100260000/2013/101821 та
товаросупровідні документи на товар,
який був заявлений в режимі імпорт-40
товар: гвинти саморізні з чорних
металів з нанесеною різьбою,
торгівельна марка «К-Line».

Відповідно до вказаної декларації,
митна вартість товару заявлена
позивачем до митного оформлення,
відповідно до ст. 58 МК України, за
першим методом - за ціною договору і
склала: товар №1 - 1,58 USD/кг.; товар № 2 - 1,25
USD/кг.

Для підтвердження визначення митної
вартості товару, Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Альта-колор»» надано наступні
документи: контракт № FS-01/11/2012 від 01
листопада 2012 року; інвойс FB12013031 від 22
лютого 2013 року; платіжні доручення № 35
від 05 листопада 2012 року, № 52 від 28
березня 2013 року, № 53 від 09 квітня 2013
року; довідку про вартість транспорту
№ 17/04 від 17 квітня 2013 року;
специфікацію № 1 від 22 лютого 2013 року;
договір про перевезення від 08 січня 2013
року; договір про перевезення № 726 від 01
лютого 2012 року; накладні залізничного
перевезення № 0661585 та № 0661631 від 10
квітня 2013 року; сертифікат про
походження товару від 03 березня 2013
року; копію експортної декларації від 27
лютого 2013 року.

Під час митного оформлення товару та
визначення митної вартості товару,
відповідач дійшов висновку про те, що
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визначена за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються та є
необхідним витребувати від позивача
(декларанта) додаткові документи на
підтвердження заявленої митної
вартості товару, а саме: договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний із договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунок
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); виписку
з бухгалтерської документації;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та /або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини. Декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язанні
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) вказані документи.

У зв?язку з неможливістю позивачем
надати додаткові документи, 29 квітня 2013
року митним органом прийнято рішення
про коригування митної вартості №
100000003/2013/000318/2 та, як вбачається з
матеріалів справи, оформлено картку
відмови в прийняті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення.

Вказане рішення прийнято у зв'язку з
наданням документів, що містять
неповні відомості та містять
розбіжності.

В подальшому, з метою визначення митної
вартості зазначеного раніше товару
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Альта-колор» подало
до митного органу митну декларацію №
10026000/2013/102710 від 30 квітня 2013 року з
урахуванням рішення про коригування
митної вартості товарів № 100000003/2013/000318/2
від 29.04.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на
вимогу митного органу позивачем
надано додатковий пакет документів по
заявленій декларантом митної вартості
по митній декларації № 100260000/2013/101821 від
18 квітня 2013 року з метою перегляду
рішення про коригування митної
вартості товарів № 100000003/2013/000318/2 від 29
квітня 2013 року.

На підставі наданих позивачем
документів, в тому числі й додаткових,
відповідачем не було змінено рішення
про коригування митної вартості
товарів № 100000003/2013/000318/2 від 29 квітня 2013
року

Даючи правову оцінку вищевикладеним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції вірно
виходив з наступного.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу
України, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з вимогами ст. 51 Митного кодексу
України, митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу. Митна
вартість товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Статтею 57 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Частиною 2 вказаної вище статті Митного
кодексу України визначено, що основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції), а
відповідно до ч. 3, кожний наступний
метод застосовується лише у разі, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують
митну вартість товарів визначений ч. 2
ст. 53 Митного кодексу України.

Крім того, частиною 3 вищезазначеної
статті передбачено, що у разі якщо
документи, зазначені у ч. 2 вказаної
статті, містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до частини 7 статті 55 МК
України, у випадку незгоди декларанта
або уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Частиною 8 статтею 55 МК України
встановлено, що протягом 80 днів з дня
випуску товарів декларант або
уповноважена ним особа може надати
митному органу додаткові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товарів, що декларуються.

Для здійснення митного контролю та
митного оформлення позивачем було
надано документи, перелік яких
зазначений в гр. 44 раніше вказаної ВМД.

В поданих до митного оформлення
документах разом з митною декларацією
від 18 квітня 2013 року № 100260000/2013/101821
виявлено наступні розбіжності.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що декларантом порушені
вимоги п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного кодексу
України стосовно надання митному
органу відомостей, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Зокрема, товари на митну територію
України постачались з Китаю через
Литву партією товарів у складі 3-х
контейнерів. Умови поставки товарів
зазначено як FOB Shanghai. До фактурної
вартості декларантом додано витрати на
транспортування до місця ввезення
товару на митну територію України.
Зазначені витрати розподіляються між
товарами, які декларуються за різними
кодами УКТЗЕД, пропорційно вазі брутто
цих товарів. Разом з тим, у надісланих
до декларації документах, відсутні
дані, щодо ваги нетто/брутто по кожному
товару.

Також, як свідчать матеріали справи,
позивачем для підтвердження оплати
надані платіжні доручення від 05
листопада 2012 року № 35, від 28 березня 2013
року № 52, від 09 квітня 2013 року № 53, за
змістом яких вбачається наступне:
інвойс від 22 лютого 2013 року № FB12013031
посилається на проформу від 11
листопада 2012 року № FB_2012_013, таким чином
перерахування коштів 05 листопада 2012
року за платіжним дорученням № 35 не має
відношення до поставки.

Крім того, платіжне доручення від 09
квітня 2013 року № 53 також не має
відношення до даної поставки у зв?язку
з тим, що у платіжному дорученні від 09
квітня 2013 року № 53 підставою для оплати
зазначено інший інвойс, ніж наданий до
митного оформлення а саме: від 05
березня 2013 року № FB12013032.

Під час здійснення митного контролю
відповідачем встановлено, що вартість
товарів за інвойсом від 22 лютого 2013
року № FB 12013031 склала 81163,71. Враховуючи
умови оплати за товар, що вказані у
зовнішньоекономічному контракті, 90%
від суми, а саме 73047,34 доларів США
сплачуються при наявності коносаменту,
та відповідно при наявності інвойсу.
Платіжне доручення від 28 лютого 2013 року
№ 52 посилається саме на інвойс від 22
лютого 2013 року № FB 12013031 та відповідає
сумі 73047,34 доларів США, проте
декларантом не надано банківських
документів, що підтверджують оплату 100%
вартості товарів.

З огляду на вказане, враховуючи, що
позивачем не надано доказів на
спростування виявлення розбіжностей у
наданих документах, Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів
правомірно відмовила у підтвердженні
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються.

Як вбачається з матеріалів справи, з
метою визначення митної вартості
зазначеного раніше товару Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Альта-колор» було подано до митного
органу митну декларацію № 10026000/2013/102710
від 30 квітня 2013 року з урахуванням
рішення про коригування митної
вартості товарів № 100000003/2013/000318/2 від
29.04.2013 року.

В результаті чого, позивачем надано
додатковий пакет документів по
заявленій декларантом митної вартості
по митній декларації № 100260000/2013/101821 від
18 квітня 2013 року з метою перегляду
рішення про коригування митної
вартості товарів № 100000003/2013/000318/2 від 29
квітня 2013 року.

На підставі опрацьованих додаткових
документів митним органом було
виявлено ряд неточностей та
розбіжностей, що не підтверджувало
заявленої митної вартості товару
оскільки, відповідно до звіту з
незалежної оцінки майна Української
універсальної біржі від 07 травня 2013
року № Т 05/03 оцінка товару здійснена
вибірково по чотирьом із двадцяти
позицій інвойсу. Експертом
використані наступні вихідні
дані: контракт від 01 листопада 2012
року № FS-01/11/2012, інвойс від 22 лютого 2013
року № FS 12013031, сертифікат якості №
G90014. У звіті зазначено, що ринкова
вартість товару розраховувалась з
використанням прайс-листів імпортерів,
але прайс- листи відсутні у додатках до
звіту. Також, експертом не вказано
конкретних об'єктів для здійсненого
порівняння цін. Тому, звіт з незалежної
оцінки майна взято до уваги митним
органом, але не прийнято як такий, що
підтверджує заявлену декларантом
митну вартість товарів.

З огляду на зазначене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що рішення Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів про корегування
вартості товарів № 100000003/2013/000318/2 від 29
квітня 2013 року є правомірним та не
підлягає скасуванню.

Крім того, апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вимога про стягнення з
Державного бюджету на користь позивача
154 794,69 грн. в тому числі: за декларацію №
100260000/2013/102710 у сумі 77772,03 грн., за
декларацію № 100260000/2013/102711 у сумі 77022,66
грн є безпідставною, з наступного.

Позивач подав для митного оформлення
митну декларацію від 30 квітня 2013 року
№ 100260000/2013/102711, по
якій ТОВ «Альта-Колор» самостійно була
визначена митна вартість товару за
Рішення про коригування митної
вартості Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів
від 29 квітня 2013 року № 100000000/2013/000318/2.

В даних правовідносинах мало місце
митне оформлення за кожною ВМД з
визначенням декларантом митної
вартості товару самостійно, тобто
митні дії проводилися відповідачем
окремо по кожній поданій декларації.

Також, митним органом при проведенні
митного оформлення товару за митною
декларацією від 30 квітня 2013 року №
100260000/2013/102711 не приймалася картка
відмови у митному оформленні товару, не
приймалося рішення про визначення
митної вартості товару та не
витребовувалися додаткові документи.

Крім того, позивачем самостійно
визначено митну вартість товару на
підставі рішення про коригування
митної вартості 29 квітня 2013 року №
100000000/2013/000318/2, яке було прийняте при
проведенні митного оформлення за іншою
митною декларацією, а саме від 18 квітня
2013 року № 100260000/2013/101821 і не мало
відношення до вказаних правовідносин
вище.

Дослідивши матеріали та фактичні
обставини справи, Київський
апеляційний адміністративний суд
дійшов висновку, що митний орган діяв в
межах чинного законодавства України, а
тому прийняте рішення вказаним органом
є правомірним.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, у
зв'язку з чим підстав для скасування
постанови суду першої інстанції не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 200, 205, 206, КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альта-колор» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 22 листопада 2013
року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 22 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів, відповідно до
вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Л.В.Бєлова

Судді:
Л. М. Гром,

М.С. Міщук

.

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.