Справа № 2025/2а-6709/11
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 р.Справа №
2025/2а-6709/11Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Лозівському районі
Харківської області на постанову
Лозівського міськрайонного суду
Харківської області від 19.12.2011р. по
справі № 2025/2а-6709/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Лозівському районі
Харківської області

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Лозівського міськрайонного
суду м. Харкова від 19.12.2011 року
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Лозівському районі Харківської
області про визнання дій
неправомірними та зообов*язання
вчинити певні дії - задоволено
частково.

Визнано протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Лозівському районі по не виконанню у
відношенні ОСОБА_1 з 01.02.2011 року по 22.07.2011
року вимог ст.51 ч.1 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
призвела до порушення прав на
своєчасне призначення, нарахування та
отримання додаткової пенсії як особі,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Визнано за ОСОБА_1 право на отримання з
01.02.2011 року по 22.07.2011 року додаткової
пенсії у відповідності до ст.51 ч.1
Закону України «Про статус і
соціальний захист осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи із законодавчо
визначеного розміру мінімальної
пенсії за віком на момент виплати,
відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Лозівському районі
Харківської області з 01.02.2011 по 22.07.2011
року здійснити нарахування,
перерахунок та виплату ОСОБА_1
додаткової пенсії у відповідності до
ст.51 ч.1 Закону України «Про статус і
соціальний захист осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи »у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, виходячи із
законодавчо визначеного розміру
мінімальної пенсії за віком на момент
виплати, відповідно до ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», з
урахуванням фактично сплачених сум за
цей період. В іншій частині позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати вказану постанову
суду першої інстанції та постановити
нове рішення, яким повністю відмовити в
позові. Скаржник зазначають, що
приймаючи зазначену постанову суд
першої інстанції дійшов до помилкових
висновків, які призвели до
неправильного вирішення справи,
неповно з'ясував всі обставини справи,
що мають значення при вирішенні спору,
не вірно застосував ст. 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи », Закон
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік», Постанову від 06.07.2011 №745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету» та ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо повноти та об'єктивності розгляду
справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу в межах доводів апеляційної
скарги відповідно до вимог ст.195 КАС
України та керуючись ч.1 ст.41 КАС
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України
справа розглядається в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач віднесений до 2 категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, являється
учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС у 1986 році, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1.

Позивач являється учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
тобто є особою, яка постраждала
внаслідок чорнобильської катастрофи і
віднесений до 2 категорії, в розумінні
Закону України «Про статус і
соціальний захист осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», тому на нього повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
Законом України «Про статус і
соціальний захист осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», у тому числі й право на
державну і додаткову пенсії, як
передбачено статтями 49 та 51
зазначеного Закону.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд
першої інстанції виходив з того, що дії
відповідача є неправомірними,оскільки
при нарахуванні та виплаті додаткової
пенсії позивачу вимоги ч.1 ст.51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 01.02.2011 року по 22.07.2011 року не
виконувалися і передбачений вказаним
Законом перерахунок додаткової пенсії
у відповідності до ч.1 ст.51 Закону,
виходячи із законодавчо визначеного
розміру мінімальної пенсії за віком на
момент виплати, відповідно до ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» не проводився.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на таке.

Статтею 49 Закону України «Про статус і
соціальний захист осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» №796-ХІІ передбачено, що
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

За частиною 1 статті 51 Закону №796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії 2,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 30 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Статтею 21 Закону України «Про статус і
соціальний захист осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», встановлений перелік
пільг та компенсацій громадянам, які
віднесені до категорії 2.

В статті 67 Закону №796-ХІІ зазначається
порядок підвищення розміру доплат,
пенсій і компенсацій, передбачених цим
Законом.

У разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір додаткової пенсії,
визначений відповідно до ч.1 ст. 51 цього
Закону, за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 2.
Перерахунок додаткової пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Дія статті в період, в який позовні
вимоги підлягають судовому захисту, не
була зупинена, її положення не були
змінені.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами,
передбаченими ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пенсійний фонд України діє у
відповідності Положення «Про
Пенсійний фонд України» і здійснює
свої повноваження на підставі п.15 цього
положення через створені в
установленому порядку його
територіальні управління.

Поряд з цим, згідно ст.63 Закону №796-ХІІ,
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону здійснюється
за рахунок державного бюджету.

Відповідно до пункту 4 прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011
року, який набрав чинності з дня
наступного за днем опублікування,
тобто з 19.06.2011 року у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Постановою Кабінету Міністрів України
№745 «Про встановлення деяких розмірі
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», яка
набрала чинності з 23 липня 2011 року
встановлено, що особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» виплачується у таких
розмірах до прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність: тим, що
належать до категорії 1: інвалідам I
групи - 30 відсотків; інвалідам II групи -
20 відсотків; інвалідам III групи,
дітям-інвалідам, а також тим, що
страждають внаслідок Чорнобильської
катастрофи на променеву хворобу, - 15
відсотків; тим, що належать до
категорії 2 - 15 відсотків; тим, що
належать до категорії 3 - 10 відсотків;
тим, що належать до категорії 4 - 5
відсотків. Щомісячна компенсація
сім'ям за втрату годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
призначається на кожного
непрацездатного члена сім'ї, який був
на його утриманні, не може бути нижчою
від 10 відсотків прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність. У всіх
випадках розміри пенсій для інвалідів,
щодо яких встановлено причинний
зв'язок інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, і пенсій у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи, не можуть
бути нижче: для учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1986 році: інвалідів I групи - 1200 гривень;
інвалідів II групи - 1090 гривень;
інвалідів III групи - 980 гривень; для
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках та
осіб, евакуйованих у 1986 році із зони
відчуження: інвалідів I групи - 870
гривень; інвалідів II групи - 820 гривень;
інвалідів III групи - 760 гривень; для
інших інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою: I групи - 710
гривень; II групи - 655 гривень; III групи - 600
гривень; для дітей-інвалідів - 380
гривень; непрацездатним членам сім'ї
померлого годувальника, які були на
його утриманні: на одного
непрацездатного члена сім'ї - 50
відсотків пенсії по інвалідності
померлого годувальника; на двох та
більше непрацездатних членів сім'ї - 100
відсотків пенсії по інвалідності
померлого годувальника, визначеної
згідно із цим пунктом, що
розподіляється між ними рівними
частками.

Тобто з 23.07.2011 року рішенням Кабінету
Міністрів України встановлені виплати
соціальної допомоги відповідно до ст.51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Рішення Конституційного Суду України
щодо відповідності Конституції
України (конституційності) окремих
положень законодавства, якими змінений
порядок та розміри щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в 2011 році
не приймалося.

Як вбачається з довідки про
нарахування та виплату пенсії
позивачеві, наданої управлінням
Пенсійного фонду України в Лозівському
районі, при нарахуванні та виплаті
додаткової пенсії позивачу вимоги ч.1
ст.51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 01.02.2011 року по
22.07.2011 року не виконувалися і
передбачений вказаним Законом
перерахунок додаткової пенсії у
відповідності до ч.1 ст.51 Закону,
виходячи із законодавчо визначеного
розміру мінімальної пенсії за віком на
момент виплати, відповідно до ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» не проводився, тому
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
порушення прав позивача за даний
період у зв'язку з неправомірними діями
відповідача.

При цьому колегія суддів зазначає, що
згідно з правовою позицією
Конституційного Суду України,
викладеною у рішенні №3-рп/2012 від
25.01.2012р., суди під час вирішення справ
про соціальний захист громадян
керуються, зокрема, принципом
законності. Цей принцип передбачає
застосування судами законів України, а
також нормативно-правових актів
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, в
тому числі нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, виданих у
межах його компетенції ‚ на основі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Таким чином, положення постанови
Кабінету Міністрів України №745 «Про
встановлення деяких розмірі виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності з 23 липня 2011 року встановлено,
що особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
виплачується у таких розмірах до
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність: тим, що належать до
категорії 1: інвалідам I групи - 30
відсотків; інвалідам II групи - 20
відсотків; інвалідам III групи,
дітям-інвалідам, а також тим, що
страждають внаслідок Чорнобильської
катастрофи на променеву хворобу, - 15
відсотків; тим, що належать до
категорії 2 - 15 відсотків; тим, що
належать до категорії 3 - 10 відсотків;
тим, що належать до категорії 4 - 5
відсотків.

Отже, доводи апеляційної скарги
відповідача про порушення судом
першої інстанції під час розгляду
справи ст. 51 Закону України «Про статус
і соціальний захист осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи », Закон України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
Постанову від 06.07.2011 №745 «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету» та норм ст.159
Кодексу адміністративного судочинства
України щодо повноти та об'єктивності
розгляду справи висновків суду не
спростовують, оскільки при розгляді
справи суд першої інстанції,
відповідно до вимог ст. 159 КАС України
повно і всебічно, в межах заявлених
вимог, з'ясував дійсні обставини
справи, дав належну оцінку наявним у
справі доказам, правильно вирішив
питання щодо правовідносин, зумовлених
встановленими фактами, та вирішив
справу на підставі норм матеріального
права, які регулюють ці правовідносини.

З огляду на вищевикладене,
постанова суду першої інстанції
ухвалена з дотриманням норм
процесуального права, у відповідності
до вимог норм матеріального права, тому
колегія суддів вважає, що підстав для
її скасування немає.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Лозівському
районі Харківської області залишити
без задоволення.

Постанову Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 19.12.2011р.
по справі № 2025/2а-6709/11 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Спаскін О.А.Судді
Сіренко О.І. Любчич Л.В.