Справа № 2-а/2508/6753/2011
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2-а/2508/6753/2011 Головуючий
у 1-й інстанції: Соловей В.В.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

26 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого
судді
Чаку Є.В.

суддів:

Файдюка В.В., Старової Н.Е.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Козелецької
районної державної адміністрації на
постанову Козелецького районного суду
Чернігівської області від 22 вересня 2011
року за позовом ОСОБА_2 до управління
праці та соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації, Головного управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду першої інстанції від
22.09.2011 року позов задоволено.

На вказану постанову управління праці
та соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації подав апеляційну скаргу,
в якій просить її скасувати і винести
нову про відмову в задоволенні позову,
посилаючись на те, що виплати
здійснювалися правомірно відповідно
до вимог постанов КМУ № 562 від 12.07.2005
року "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відповідно до частини 1 ст. 195 КАС
України суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є учасником ліквідації
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1
категорії, ІІ групи інвалідності, що
підтверджується копією посвідчення. У
зв'язку з цим, має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення,
відповідно статті 48 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до статті 48 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
передбачені нарахування та виплата
щорічної допомоги на оздоровлення
інвалідам 2 групи в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати
встановлюється Верховною Радою
України за поданням Кабінету Міністрів
України не рідше одного разу на рік у
законі про Державний бюджет України з
урахуванням пропозицій, вироблених
шляхом переговорів, представників
професійних спілок, власників або
уповноважених ними органів, які
об'єдналися для ведення колективних
переговорів і укладення генеральної
угоди, та переглядається залежно від
зміни розміру прожиткового мінімуму
для працездатних осіб (стаття 10 ЗУ "Про
оплату праці").

Здійснення виплат на підставі
постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 року
суперечить принципу законності,
статтям 19, 92 Конституції України та
наведеним вище нормам законів.

Крім того, з огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами Закон України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" має вищу
юридичну силу, ніж постанова Кабінету
Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що позивач проживає у зоні
посиленого радіоекологічного
контролю.

Отже , у відповідності до статті 37 ЗУ
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в таких
розмірах у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - 30
процентів від мінімальної заробітної
плати.

Всупереч ст. 37 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивачу вказана доплата
виплачувалася частково, у фіксованому
розмірі, визначеному відповідно до
Постановою КМУ № 836 від 26.07.1996 року, а не
в кратному відношенні до мінімальної
заробітної плати, як того вимагає
вказаний Закон.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про правомірність доводів
суду першої інстанції про наявність у
позивача права на додаткову пенсію та
доплату до пенсії в розмірі
передбаченому Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

За таких підстав, доводи апеляційної
скарги не спростовують правильності
висновків суду першої інстанції.

На підставі викладеного, враховуючи, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Козелецької районної державної
адміністрації - залишити без
задоволення.

Постанову Козелецького районного суду
Чернігівської області від 22 вересня 2011
року - без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Старова Н.Е.