Справа № 268/2337/13-а
Суддя: Ситенко А. І.
Дата ухвалення: 2014-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МАКІЇВКИ
№ 2-а/268/3/14 Справа № 268/2337/13-аП о с т а н о в
і м е н е м У к р а ї н и
Кіровський районний суд міста
Макіївки Донецької області у складі:
головуючий суддя
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні місцевого суду
в місті Макіївка справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Макіївської міської виконавчої
дирекції Донецького обласного
відділення фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення,
стягнення моральної шкоди та судових
22 березня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Макіївської міської виконавчої
дирекції Донецького обласного
відділення фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення,
стягнення моральної шкоди та судових
витрат, мотивуючи свої вимоги
порушенням службовими особами суб'єкта
владних повноважень його прав та
законних інтересів, що виразилось у
накладанні на нього адміністративного
штрафу в розмірі 272,00 грн. постановою №
160 від 19.10.2011 року.
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав
заявлені вимоги, в обґрунтування яких
послався на факти і обставини,
викладені у позовній заяві та зазначив,
що 01.09.2011 року відповідачем була
проведена перевірка повноти
нарахування та правильності
витрачання коштів Фонду, за
результатами якої прийнято рішення № 42
від 07.09.2011 року, яким йому донараховано
страхових внесків на суму 1642,78 грн.,
застосовані штрафні санкції у розмірі
821,34 грн. та пеня у сумі 803,00 грн. Крім
того, рішенням № 53 від 04.10.2011 року за
несвоєчасне повернення коштів Фонду,
до нього також застосовані фінансові
санкції у розмірі 162,43 грн. та
нарахована пеня в сумі 16,00 грн. Ним були
здійснені платежі в рахунок погашення
заборгованості зі сплати страхових
внесків, однак 13.03.2013 року він отримав
повістку про виклик до Кіровського
відділу Державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції, при відвідуванні якого 15.03.2013
року дізнався про наявність у нього
заборгованості перед Фондом по сплаті
адміністративного штрафу у розмірі 272,00
грн., що був накладений на нього
постановою № 160 від 19.10.2011 року. Про
існування протоколу про
адміністративне правопорушення № 160
від 05.10.2011 він не знав, зазначеної
постанови не отримував, про його
розгляд повідомлений не був.
Посилаючись на викладені обставини,
позивач просив суд скасувати
адміністративний штраф у розмірі 272,00
грн., який був накладений на нього
постановою Макіївської міської
виконавчої дирекції Донецького
обласного відділення фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності № 160 від 19.10.2011
року та стягнути компенсацію моральної
шкоди у розмірі 1.00 грн., а також
понесені судові витрати.
Представник відповідача Макіївської
міської виконавчої дирекції
Донецького обласного відділення фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, який діє на
підставі довіреності юридичної особи,
у судовому засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог,
стверджуючи, що постанова № 160 від
19.10.2011 року про накладання
адміністративного штрафу за неповне
повернення страхових внесків отримана
позивачем 25.10.2011 року, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення, тому
твердження ОСОБА_1 про те, що він
дізнався про існування вказаної
постанови лише у Кіровському відділі
Державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції 15.03.2013 року, не відповідає
дійсності. Вважає, що притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності здійснено у
відповідності до норм чинного
законодавства, при цьому не допущено
порушення прав позивача, тому в
задоволенні заявлених вимог просив суд
Вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
надані сторонами докази, суд установив
Приписами статті 9 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна чи необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
Адміністративним правопорушенням
відповідно до статті 165-5 КУпАП
визнається порушення посадовими
особами підприємств, установ,
організацій, фізичними особами, які
використовують найману працю, порядку
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
несвоєчасне або неповне їх повернення,
несвоєчасне подання або неподання
встановленої звітності, подання
недостовірної звітності щодо
використання страхових коштів.
Відповідно до вимог статті 293 КУпАП і
роз'яснень, викладених в пункті 7
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 25 травня 198 року № 15 «Про
практику розгляду судами скарг на
постанови у справах про
адміністративні правопорушення» орган
(посадова особа) при розгляді скарги
або протесту на постанову по справі про
адміністративне правопорушення
перевіряє законність і
обґрунтованість винесеної постанови.
Суд повинен перевірити: чи накладено
адміністративне стягнення правомочним
органом; чи є в діях даної особи ознаки
проступку, за який законом передбачена
адміністративна відповідальність, і
вина у його вчиненні; чи не сплив строк
давності для притягнення до
адміністративної відповідальності; чи
правильні висновки органу (посадової
особи), який виніс постанову, про
тяжкість вчиненого проступку і
обтяжуючі обставини; чи враховані
пом'якшуючі обставини, майновий стан
Виходячи із закріпленого в частині 4
статті 129 Конституції України принципу
змагальності і рівності сторін у
судочинстві, обов'язок доказування
законності застосування
адміністративного стягнення при
розгляді скарги громадянина в суді
покладається на орган (посадову особу),
яким винесено оскаржувану постанову.
Правовідносини, що склалися між
сторонами регулюються Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» від
18.01.2001 року № 2240-III (далі - Закон № 2240),
який визначає порядок сплати та
відшкодування страхових коштів
страхувальниками, іншими отримувачами
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності.
Пунктом 2 частини другої статті 27
Закону № 2240 (в редакції до 01.01.2011 року)
визначено, що страхувальники
зобов'язані нараховувати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.
Відповідно до частини другої статті 22
Закону № 2240, страхувальники, інші
отримувачі коштів Фонду зобов'язані у
десятиденний строк після отримання
рішення органу Фонду про повернення
коштів перерахувати страхові кошти,
використані з порушенням
встановленого порядку використання, а
також фінансові санкції, визначені у
статті 30 цього Закону.

За правилами статті 30 Закону № 2240
страхувальник-роботодавець несе
відповідальність за несвоєчасність
сплати та неповну сплату страхових
внесків. У разі несвоєчасної сплати
страхових внесків страхувальником або
неповної їх сплати страхувальник
сплачує суму донарахованих
контролюючим органом страхових
внесків (недоїмки), штраф та пеню. За
неповну сплату страхових внесків на
страхувальника накладається штраф у
розмірі прихованої (заниженої) суми
заробітної плати, на яку відповідно до
цього Закону нараховуються страхові
внески, а в разі повторного порушення -
у трикратному розмірі зазначеної суми.
Не сплачені в строк страхові внески,
пеня і штраф стягуються в доход Фонду
зі страхувальника у безспірному
порядку.

01.09.2011 року Макіївською міською
виконавчою дирекцією Донецького
обласного відділення фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності проведена
перевірка ОСОБА_1 з питань повноти
нарахування та правильності
витрачання коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності за період з 01.01.2003 року
по 01.01.2011 року, за результатами якої
було встановлено, що позивач
використовує найману працю з 01.01.2003
року, однак у Макіївській МВД ДОВ ФСС з
ТВП, як страхувальник зареєстрований
тільки 17.01.2011 року, про що було складено
відповідний акт від 01.09.2011 року.

07.09.2011 року на підставі акту перевірки
відповідачем прийнято рішення № 42 про
повернення коштів Фонду та
застосування фінансових санкцій за
порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності,
яким нараховано внесків у розмірі 1642,68
грн., штрафів - 821,34 грн., пені - 803,00 грн.

Крім того, 04.10.2011 року відповідачем
прийнято рішення № 53 про застосування
фінансових санкцій за несвоєчасне
повернення або повернення не в повному
обсязі коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, яким застосовано
фінансові санкції: штраф у розмірі 10% за
несвоєчасно повернуті або повернуті не
в повному обсязі кошти - 162,43 грн. та пеня
у розмірі 0,1% на суми несвоєчасно
повернутих або повернутих не в повному
обсязі страхових коштів - 16,00 грн.

Рішення виконавчої дирекції
Донецького обласного відділення фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності № 42 від 07.09.2011
року отримано ОСОБА_1 особисто 13.09.2011
року, що не заперечується позивачем,
тобто граничним строком виконання
цього рішення є - 23.09.2011 року.

З матеріалів справи та пояснень
позивача убачається, що ним відповідно
до платіжного доручення № 239 від 14.09.2011
року сплачені страхові внески в сумі
1642,68 грн. відповідно до рішення № 42 від
07.09.2011 року.

Разом з тим, несплаченою лишилась
заборгованість за вказаним рішенням в
частині сплати штрафу - 821,34 грн. та пені
- 803,00 грн.

05.10.2011 року Макіївською міською
виконавчою дирекцією Донецького
обласного відділення фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності складено
протокол про адміністративне
правопорушення за ознаками пункту 2
статті 22 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими похованням», а саме
неповне повернення страхових коштів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності згідно рішення
№ 42 від 07.09.2011 року, оскільки кошти в
сумі 1624,34 грн. не були повернуті в строк
до 23.09.2011 року.

ОСОБА_1 підписувати зазначений
протокол про адміністративне
правопорушення від 05.10.2011 року
відмовився без надання пояснень та
зазначення об'єктивних причин, про що
завідуючим фінансовим відділом -
головним бухгалтером Макіївської
міської виконавчої дирекції
Донецького обласного відділення фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності складений акт
відмови від підпису від 05.10.2011 року.

Зазначений протокол про
адміністративні правопорушення був
розглянутий директором Макіївської
міської виконавчої дирекції
Донецького обласного відділення фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності та постановою №
160 від 19.10.2011 року на ОСОБА_1 відповідно
до частини 1 статті 165-5 КУпАП накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 136,00 грн., який, в разі
несплати його у добровільному порядку,
підлягає стягненню у подвійному
розмірі у розмірі 272,00 грн.

Частиною 2 статті 30 Закону № 2240
передбачено, що за порушення порядку
використання страхових коштів,
несвоєчасне подання або не в повному
обсязі повернення страхових коштів
відповідно до частини першої статті 21
та статті 22 цього Закону, несвоєчасне
подання або неподання звітності про
використання коштів Фонду, інших
відомостей, передбачених цим Законом,
страхувальник, інший отримувач
страхових коштів несе
відповідальність відповідно до закону.

У частині 4 цієї статті визначено, що
право розглядати справи про
адміністративні правопорушення і
застосовувати фінансові санкції мають
керівник виконавчої дирекції Фонду,
його заступники, керівники виконавчих
дирекцій відділень Фонду в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі та їх заступники,
керівники районних, міжрайонних,
міських, районних у містах виконавчих
дирекцій відділень Фонду.

Статтею 165-5 КпАП України встановлено
адміністративну відповідальність за
порушення посадовими особами
підприємств, установ, організацій,
фізичними особами, які використовують
найману працю, порядку використання
коштів загальнообов'язкового
державного соціального страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, несвоєчасне
або неповне їх повернення, несвоєчасне
подання або неподання встановленої
звітності, подання недостовірної
звітності щодо використання страхових
коштів, а саме накладення штрафу від
восьми до п'ятнадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Наведені обставини свідчать, що
протокол про адміністративне
правопорушення, передбачене частиною 1
статті 165-5 КпАП України, стосовно
ОСОБА_1 складено та розглянуто
уповноваженою на те посадовою особою.

Аналіз наведених правових норм
свідчить про те, що суб'єктом
правопорушення, передбаченого статтею
165-5 КпАП України, є страхувальник, яким
відповідно до положень статті 1,
частини третьої статті 6 Закону № 2240 є
особи, які забезпечують себе роботою
самостійно (особи, які займаються
підприємницькою, адвокатською,
нотаріальною, творчою та іншою
діяльністю, пов'язаною з одержанням
доходу безпосередньо від цієї
діяльності, в тому числі члени
творчих спілок, творчі працівники, які
не є членами творчих спілок).

Відповідно до вимог статті 10 КУпАП вина
є обов'язковою умовою адміністративної
відповідальності, як юридичний факт,
який є підставою для притягнення до
відповідальності.

З наведеного виходить, що відповідач,
виявивши факт невиконання в повному
обсязі у встановлені строки рішення №
42 від 07.09.2011 року, правомірно наклав
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 272,00 грн. спірною
постановою № 160 від 19.10.2011 року.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що ОСОБА_1, як особою, на яку
законом покладена відповідальність за
дотримання законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності,
допущено порушення порядку
використання коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, тому його обґрунтовано
притягнуто до адміністративної
відповідальності за частиною 1 статті
165-5 КпАП України з накладенням
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу.

При визначенні розміру стягнення
посадовою особою Фонду було враховано
характер вчиненого правопорушення,
дані про особу, яка притягається до
адміністративної відповідальності, та
ступінь його вини.

Посилання позивача на необізнаність до
15.03.2013 року щодо складання відносно
нього протоколу про адміністративне
правопорушення та існування спірної
постанови № 160 від 19.10.2011 року не
ґрунтуються на законі та не
приймаються судом до уваги, оскільки
надана представником відповідача
копія повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення свідчить про те, що ОСОБА_1
25.10.2011 року особисто отримав постанову
№ 160 від 19.10.2011 року про накладання на
нього адміністративного стягнення.

Посилаючись на неправомірність дій
відповідача ОСОБА_1 просив також суд
стягнути на його користь компенсацію
моральної шкоди у розмірі 1,00 грн.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» із
змінами і доповненнями, внесеними
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 25 травня 2001 року N 5,
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Положеннями п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 N
4, передбачено, що до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Приймаючи до уваги що наявність
неправомірний дій Макіївської міської
виконавчої дирекції Донецького
обласного відділення фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності у відношенні до
ОСОБА_1 не підтверджена об'єктивними,
беззаперечними доказами, а також не
встановлення судом неправомірності
дій відповідача у порушенні прав
позивача, заявлені позовні вимоги про
стягнення з відповідача компенсації
моральної шкоди, задоволенню не
підлягають.

Враховуючи, що судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, у відповідності до
положень статті 94 КАС України вимоги
позивача про стягнення на його користь
понесених судових витрат задоволенню
не підлягають.

Частиною 2 статті 171-2 КАС України
встановлено, що рішення місцевого
загального суду як адміністративного
суду у справах з приводу рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень щодо притягнення до
адміністративної відповідальності є
остаточним і оскарженню не підлягає.

На підставі вищенаведеного, керуючись
статтями 9, 14, 165-5, 289, 293 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
статтями 11, 161-163, 171-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 до
Макіївської міської виконавчої
дирекції Донецького обласного
відділення фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення,
стягнення моральної шкоди та судових
витрат - відмовити.

Постанова суду в силу положень частини
другої статті 171-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
в частині відмови у задоволені
позовних вимог про скасування
постанови по справі про
адміністративне правопорушення - є
остаточною і оскарженню в порядку
апеляційного провадження не підлягає.

Апеляційну скаргу на постанову суду в
частині відмови у задоволені позовних
вимог про стягнення компенсації
моральної шкоди може бути подано
Донецькому апеляційному
адміністративному суду Донецької
області через Кіровський районний суд
м. Макіївки протягом десяти днів з дня
її проголошення, а особами, які не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення, - протягом десяти днів з
дня отримання копії цієї постанови.

Суддя:
А.І. Ситенко