Справа № 823/60/14
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року
справа № 823/60/14

15 год. 34 хв.
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Паламар П.Г.,

при секретарі - Овсієнко О.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_2
- за довіреністю, представника
відповідача Коноша В.В. - за
довіреністю, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Черкаси
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління Держземагенства у
Черкаському районі Черкаської області,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Черкаське міжрайонне
відділення дирекції Черкаського
обласного відділення фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про визнання
неправомірними дії та зобов'язання
вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою звернувся ОСОБА_4 (далі -
позивач), в якому просить:

- визнати дії Управління
Держземагенства у Черкаському районі
Черкаської області (далі -
відповідач)протиправними в частині не
виплати ОСОБА_4 коштів в зв'язку з
тимчасово втратою працездатності в
період з 19.03.2013р. по 19.07.2013р.,

- зобов'язати відповідача здійснити
нарахування та виплату коштів в зв'язку
з тимчасовою втратою працездатності
ОСОБА_4 в період з 19.03.2013р. по 19.07.2013р.

В обґрунтування позову позивач
зазначає, що тимчасова працездатність
співпадає з відстороненням його з
посади з 19.03.2013 року, тому не оплата
коштів у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю говорить про
упередженість відповідача, адже
виданий наказ Держземагенства України
від 19.03.2013р. №916-кт/а співпадає з першим
днем непрацездатності. Крім того, у
Законі України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» від
18.01.2001 року № 2240-ІІІ (далі - Закон
України № 2240-ІІІ) відсутня підстава
для невиплати коштів у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю
відсторонення від роботи.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив
адміністративний позов задовольнити.

Відповідач надав суду заперечення на
адміністративний позов, у якому
зазначив, що законодавство України
гарантує громадянам матеріальне
забезпечення у зв'язку з втратою
заробітної плати (доходу). Але в даному
випадку позивач не може скористатись
цим правом, тому що він відповідно до
вимог п.3 ч.1 ст. 22 Закону України «Про
засади запобігання та протидії
корупції» позбавлений права на
відшкодування середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, пов'язаного з
відстороненням, тому підстави для
виплати коштів в зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності відсутні.

Представник відповідача просив у
задоволенні позову відмовити з підстав
зазначених у запереченні на позов.

Заслухавши пояснення сторін,
розглянувши подані документи і
матеріали, повно, всебічно, об'єктивно
дослідивши надані у справі докази,
надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов
до такого висновку.

Відповідно до вимог статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно зі ст. 2 КАС України у справах про
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень слід перевіряти чи
прийняті такі рішення на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
Законами України, з виконанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії), безсторонньо
(неупереджено), добросовісно,
розсудливо, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації,
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія), з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення,
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судом встановлено, що 15.11.2012 року
наказом №74-к позивач призначений на
посаду начальника Управління
Держземагенства у Черкаському районі
Черкаської області.

Наказом Держемагенства України від
19.09.2013 року № 1672-кт/а позивача звільнено
із займаної посади в порядку
переведення для подальшої роботи в
Старобешівську районну державну
адміністрацію Донецької області, про
що свідчить наказ №197-к від 20.092013 року.

Наказом Держземагенства України від
19.03.2013р. №916-кт/а позивача було
відсторонено від посади начальника
Управління Держземагенства у
Черкаському районі Черкаської області,
в зв'язку з складанням стосовно нього
адміністративного протоколу №3 за
скоєння правопорушення, за ознаками ч. 1
ст. 172-2 КУпАП.

Постановою Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 18.06.2013р. у справі про
притягнення ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності
провадження по справі закрито на
підставі п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП - в зв'язку з
скасуванням акта, який встановлює
адміністративну відповідальність.

22.07.2013р. оголошено наказ Головного
управління Держземагенства у
Черкаській області №170-к від 18.07.2013р.,
згідно якого ОСОБА_4 на підставі наказу
№1477-кт/а Держземагенства України було
допущено до виконання обов'язків на
посаді начальника Управління
Держземагенства у Черкаському районі
Черкаської області.

Весь час відсторонення від займаної
посади з 19.03.2013р. по 19.07.2013р. перебував на
лікарняному, що підтверджується
листками непрацездатності.

Відповідно до ст. 1 Закону України №
2240-ІІІ матеріальне забезпечення
громадян у зв'язку з втратою заробітної
плати (доходу) внаслідок тимчасової
втрати працездатності (включаючи
догляд за хворою дитиною,
дитиною-інвалідом, хворим членом сім'ї),
вагітності та пологів, часткову
компенсацію витрат, пов'язаних із
смертю застрахованої особи або членів
її сім'ї, а також надання соціальних
послуг за рахунок бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, що формується
шляхом сплати страхових внесків
роботодавцем, громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбачених цим
Законом.

Частиною 1 ст. 4 Закону України № 2240-ІІІ
визначено, що право на матеріальне
забезпечення та соціальні послуги за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
мають застраховані громадяни України,
іноземці, особи без громадянства та
члени їх сімей, які проживають в
Україні, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України. Це право
виникає з настанням страхового випадку
в період роботи (включаючи і час
випробування та день звільнення), якщо
інше не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України
№ 2240-ІІІ передбачено, що застраховані
особи мають право отримувати у разі
настання страхового випадку
матеріальне забезпечення та соціальні
послуги, передбачені цим Законом.

Як вбачається із матеріалів справи, на
підставі наказу Держземагенства
України від 18.07.2013р. №1477-кт/а позивача
було допущено до виконання обов'язків
на посаді начальника управління
Держземагенства у Черкаському районі
Черкаської області. Вищезазначений
наказ прийнятий на підставі постанови
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 18.06.2013р. у справі №711/18888/13-п,
відповідно до якої було закрито
провадження по справі про притягнення
позивача до відповідальності на
підставі п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП - у зв'язку з
скасуванням акта, який встановлює
адміністративну відповідальність.

Статтею 22 Закону України «Про засади
запобігання та протидії корупції»
передбачено, що відшкодування
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, пов'язаного з відстороненням
здійснюється у разі закриття
провадження у справі про
адміністративне корупційне
правопорушення у зв'язку з відсутністю
події або складу адміністративного
правопорушення.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного, позовні вимоги
позивача не підлягають до задоволення,
оскільки постановою Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 18.06.2013р. у
справі №711/18888/13-п закрито провадження
по справі на підставі п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП -
у зв'язку з скасуванням акта, який
встановлює адміністративну
відповідальність, а статтею 22 Закону
України «Про засади запобігання та
протидії корупції» передбачено, що
відшкодування середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, пов'язаного з
відстороненням здійснюється у разі
закриття провадження у справі про
адміністративне корупційне
правопорушення у зв'язку з відсутністю
події або складу адміністративного
правопорушення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 35 Закону України №
2240-ІІІ визначено, що допомога по
тимчасовій непрацездатності надається
застрахованій особі у формі
матеріального забезпечення, яке
повністю або частково компенсує втрату
заробітної плати (доходу), у разі
настання в неї одного з таких страхових
випадків тимчасової непрацездатності
внаслідок захворювання або травми, не
пов'язаної з нещасним випадком на
виробництві.

Суд наголошує, що позивач
відсторонений від посади начальника
Управління Держземагенства у
Черкаському районі Черкаській області
Наказом Держземагенства України від
19.03.2013р. №916-кт/а та допущений до
виконання обов'язків наказом
Держземагенства України від 18.07.2013р.
№1477-кт/а без вирішення питання виплати
коштів за час відсторонення, проте
вказані накази ним не оскаржувались.

Таким чином, позивач у період з 19.03.2013
року по 19.07.2013 року заробітну плату не
отримував, а тому відсутні підстави для
її компенсації.

З підстав викладеного суд приходить до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають до задоволення, оскільки це
суперечить чинному законодавству.

Відповідно до п. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
зокрема: обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу,
при цьому в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Частиною 2 ст. 94 КАС України
зазначено, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони - суб'єкта
владних повноважень, суд присуджує з
іншої сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Керуючись ст. ст. 9, 69-71, 86, 94, 97, 122, ст. ст.
158-163 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд в порядку, передбаченому ст. ст. 185 -
187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
П.Г. Паламар

Повний текст постанови
виготовлений 04 березня 2014 року