Справа № 803/346/14
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року Справа № 803/346/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Горохівському районі
Волинської області, Управління
Державної казначейської служби
України в Горохівському районі
Волинської області про визнання дій
неправомірними та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Горохівському районі
Волинської області (далі - УПФУ в
Горохівському районі), Управління
Державної казначейської служби
України в Горохівському районі
Волинської області (далі - УДКСУ в
Горохівському районі) про визнання
неправомірними дій УПФУ в
Горохівському районі щодо відмови у
поверненні помилково сплаченого збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування при придбанні легкового
автомобіля та стягнення з Державного
бюджету України через УДКСУ в
Горохівському районі 5368,67 грн. збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплаченого при придбанні
легкового автомобіля.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
08.02.2011 року позивач на підставі
договору купівлі - продажу придбав
легковий автомобіль марки Mazda 6, 2011 року
випуску. Під час його реєстрації в
органах ДАІ помилково сплатила збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 5368,67 грн., що
становить 3 % від вартості автомобіля.

06.02.2014 року позивач звернувся із заявою
до УПФУ в Горохівському районі про
повернення помилково сплачених коштів,
на яку одержав відповідь про відмову у
їх поверненні.

Позивач вважає незаконною відмову УПФУ
в Горохівському районі у поверненні
помилково сплачених коштів, оскільки
на час реєстрації автомобіля Законом
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" було
визначено вичерпний перелік осіб -
платників збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування, та
передбачено, що платниками збору є
юридичні та фізичні особи при
відчуженні легкових автомобілів, крім
легкових автомобілів, якими
забезпечуються інваліди, та тих
автомобілів, які переходять у
власність спадкоємцям за законом. На
думку позивача, збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування в
розмірі 3 % від вартості автомобіля,
який він придбав (набув права
власності), а не відчужив, сплачено
помилково і його слід повернути.

Позивач просить визнати
неправомірними дії УПФУ в
Горохівському районі щодо відмови у
поверненні помилково сплаченого збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування при придбанні легкового
автомобіля та стягнути з Державного
бюджету України через УДКСУ в
Горохівському районі 5368,67 грн. збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплаченого при придбанні
легкового автомобіля.

Ухвалою Волинського окружного
адміністративного суду від 13.03.2014 року
позовну заяву в частині позовних вимог
про стягнення з Державного бюджету
України через УДКСУ в Горохівському
районі 5368,67 грн. збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
сплаченого при придбанні легкового
автомобіля залишено без розгляду.

В поданих до суду письмових
запереченнях проти позову УПФУ в
Горохівському районі від 06.03.2013 року №
697/09-22 та УДКСУ в Горохівському районі
від 03.03.2013 року №01-51/71 відповідачі
адміністративний позов не визнали,
просять відмовити в його задоволенні,
оскільки сплата збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування в сумі
5368,67 грн. була здійснена згідно із
чинним законодавством, яке діяло на
момент сплати, позивачу правомірно
відмовлено у поверненні вказаних
коштів.

В судове засідання, призначене на 11:30
13.03.2014 року, особи, які беруть участь у
справі, не прибули, при цьому, належним
чином були повідомлені про дату, час та
місце розгляду справи, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення, проте
подали до суду письмові клопотання про
розгляд справи за їх відсутності .

Відповідно до частини четвертої статті
122 Кодексу адміністративного
судочинства України (КАС України)
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами. Згідно із частиною
шостою статті 128 КАС України якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта. Як
передбачено частиною першою статті 41
КАС України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Таким чином, оскільки в судове
засідання особи, які беруть участь у
справі, не прибули, при цьому, від них
надійшли клопотання про розгляд справи
за їх відсутності, а дану справу
можливо розглянути і вирішити на
основі наявних матеріалів, тому суд
приходить до висновку, що судовий
розгляд справи необхідно здійснювати в
порядку письмового провадження, без
фіксування адміністративного процесу
технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги про визнання неправомірними дій
УПФУ в Горохівському районі щодо
відмови у поверненні сплаченого збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування при придбанні легкового
автомобіля з підстав, викладених у
листі від 14.02.2014 року № 29/П-01, підлягають
до задоволення з таких мотивів та
підстав.

Судом встановлено, що 08.02.2011 року
позивач на підставі договору купівлі -
продажу придбав легковий автомобіль
марки Mazda 6, 2011 року випуску. Під час його
реєстрації в органах ДАІ помилково
сплатив збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування в сумі 5368,67 грн.,
що становить 3 % від вартості
автомобіля, який був зарахований в
дохід державного бюджету
Горохівського району.

06.02.2014 року позивач звернувся із заявою
до УПФУ в Горохівському районі про
повернення помилково сплачених коштів,
на яку одержав відповідь від 14.02.2014 року
№ 29/П-01 про відмову у їх поверненні з
тієї підстави, що сплата збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування була здійснена згідно із
чинним законодавством, яке діяло на
момент сплати (а. с. 11).

Згідно із частиною другою статті 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Відповідно до частин першої, другої
статті 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду, відповідач не довів
правомірність дій щодо відмови у
поверненні сплаченого збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування при придбанні легкового
автомобіля з підстав, викладених у
листі від 14.02.2014 року № 29/П-01, з огляду
на таке.

Згідно із пунктом 7 статті 1 Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" від
26.06.1997 року № 400/97-ВР (з наступними
змінами та доповненнями, в редакції, що
діяла на момент сплати позивачем збору)
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є
юридичні та фізичні особи при
відчуженні легкових автомобілів, крім
легкових автомобілів, якими
забезпечуються інваліди, та тих
автомобілів, які переходять у
власність спадкоємцям за законом.

Разом з тим, пунктом 12 Порядку сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.11.1998 року № 1740 (з наступними
змінами та доповненнями, в редакції, що
діяла на момент сплати позивачем
збору), було визначено, що платниками
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів є підприємства,
установи та організації всіх форм
власності, а також фізичні особи, які
набувають право власності на легкові
автомобілі шляхом купівлі легкових
автомобілів, у тому числі у виробників
або торгівельних організацій (крім
випадків забезпечення автомобілями
інвалідів згідно із законодавством).

З цього слід прийти до висновку, що на
час сплати позивачем збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування положення вказаного вище
Порядку суперечили вимогам Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" у
частині регулювання правовідносин зі
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування з операцій з
відчуження легкових автомобілів.

Згідно із частиною четвертою статті 9
КАС України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Враховуючи наведене та виходячи із
загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними актами, при
вирішенні даного спору пріоритетними є
норми Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування". Вказана правова позиція з
цього питання висловлена Верховним
Судом України у постанові від 26.02.2013
року (справа № 21-29а13), яка в силу вимог
частини першої статті 244-2 КАС України є
обов'язковою для всіх судів України.

З урахуванням встановлених обставин
справи та наведених норм чинного
законодавства України, суд приходить
до висновку, що відповідач УПФУ в
Горохівському районі з підстав,
викладених у листі від 14.02.2014 року №
29/П-01, неправомірно відмовив позивачу у
поверненні сплаченого збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування при придбанні легкового
автомобіля, відтак позовні вимоги про
визнання протиправними вказаних дій
відповідача УПФУ в Горохівському
районі підлягають до задоволення.

Позивач за подання даної позовної
заяви, що має одночасно майновий і
немайновий характер, сплатив судовий
збір в загальній сумі 255,78 грн. (в т. ч.: з
позовної вимоги майнового характеру -
182,70 грн., з позовної вимоги немайнового
характеру - 73,08 грн.) (а. с. 25).

Відтак, згідно із частиною першою
статті 94 КАС України на користь
позивача слід присудити з Державного
бюджету України судовий збір в розмірі
73,08 грн., сплачений з позовної вимоги
немайнового характеру квитанцією від
24.02.2014 року (а.с. 25).

Керуючись статтями 41, 122, 128, 162, 163 КАС
України, на підставі Закону України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування", суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Горохівському районі Волинської
області щодо відмови у поверненні
ОСОБА_1 сплаченого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування в сумі
5368,67 грн. при придбанні легкового
автомобіля з підстав, викладених у
листі від 14 лютого 2014 року №29/П-01.

Присудити з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
податковий номер НОМЕР_1) з Державного
бюджету України судовий збір в розмірі
73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В.Д. Ковальчук