Справа № 811/1634/13-а
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2013-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2013 року
Справа № 811/1634/13-а

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Черниш О.А., за участю секретаря
судового засідання Толстової О.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Златопілля" до
Маловисківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Златопілля" (надалі -
ТОВ "Златопілля") звернулося до суду з
позовом до Новомиргородського
відділення Маловисківської
міжрайонної державної податкової
інспекції у Кіровоградській області
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 10.04.13.

Позов мотивовано тим, що спірне
податкове повідомлення - рішення
винесене на підставі акту позапланової
невиїзної документальної перевірки з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах ТОВ
"Златопілля" з ПП "Грандбуд-К", якою
встановлено включення до складу
податкового кредиту сум ПДВ у зв'язку з
придбанням товарів на підставі
нікчемного правочину, чим завищено
суму податкового кредиту за квітень 2011
року на 24 333, 33 грн. Позивач, стверджуючи,
що такі висновки акту перевірки не
відповідають фактичним даним про
характер його взаємовідносин з ПП
"Грандбуд-К", які підтверджені
належними первинними документами,
просить суд визнати спірне податкове
повідомлення - рішення протиправним та
скасувати його.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
та надані у справу матеріали і
документи. При цьому представник
позивача уточнила назву відповідача,
який виніс спірне податкове
повідомлення-рішення - Маловисківська
міжрайонна державна податкова
інспекція Кіровоградської області
Державної податкової служби
(Новомиргородське відділення).

У ході судового розгляду справи на
підставі ст.55 КАС України допущено
заміну відповідача - Маловисківської
МДПІ Кіровоградської області ДПС
(Новомиргородське відділення) - її
процесуальним правонаступником -
Маловисківською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області.

Представник відповідача у судові
засідання не з'явився, просив справу
розглядати за його відсутності. У
письмових запереченнях позовні вимоги
не визнав, стверджуючи, що податковий
кредит з ПДВ у квітні 2011 року
сформовано позивачем за правочином з
ПП "Грандбуд-К", який здійснений без
мети настання реальних наслідків.
Посилаючись на те, що ПП "Грандбуд-К" не
мало необхідних умов для досягнення
результатів відповідної господарської
діяльності, а фактично займалося
діяльністю, спрямованою на здійснення
операцій, пов'язаних з наданням
податкової вигоди третім особам,
просив суд у позові відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників позивача,
показання свідка, дослідивши та
оцінивши надані докази, суд встановив
такі обставини.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Златопілля" з 26.07.06
зареєстроване як юридична особа
Новомиргородською районною державною
адміністрацією Кіровоградської
області, перебуває на податковому
обліку в Маловисківській МДПІ
(Новомиргородське відділення), є
платником податку на додану вартість
(а.с. 60 - 62, т.1).

Посадовою особою Маловисківської МДПІ
Кіровоградської області ДПС проведено
позапланову невиїзну перевірку ТОВ
"Златопілля" з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинам з ПП "Грандбуд-К" за
період з 01.04.11 по 30.04.11, за наслідками
якої складено акт перевірки №10/2210/34505110
від 19.03.13 (а.с. 8-23, т.1).

Висновками акту перевірки
констатовано порушення:

- ст.203, п.1, п.2 ст.215, ч.1 ст. 216, ст. 228 ЦК
України в частині нікчемності
правочинів, так як вони не спрямовані
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ними.
Господарські операції, відображені у
податковій звітності за квітень 2011
року, щодо їх придбання у ПП
"Грандбуд-К", не підтверджуються
стосовно врахування реального часу
здійснення операцій, місцезнаходження
майна, наявності трудових,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна у вищенаведених приватних
підприємств, тобто відсутності
адміністративно-технічних
можливостей, які економічно необхідні
для виконання такого придбання та його
подальшої реалізації. Відомості,
викладені у податковій декларації за
квітень 2011 року щодо придбання робіт у
ПП "Грандбуд-К", не відповідають
дійсності;

- п.198.3, п. 198.6, п.198.2 ст.198, п.201.10 ст.201 ПК
України в частині включення до складу
податкового кредиту суми податку на
додану вартість у зв'язку з придбанням
товарів, який проведено на підставі
нікчемного правочину, чим завищено
суму податкового кредиту за квітень 2011
року на суму 24 333,33 грн.

На підставі вказаного акту
Маловиськівською ОДПІ Кіровоградської
області ДПС прийнято податкове
повідомлення-рішення форми "Р" №
від 10.04.13, яким згідно з пунктом 54.3
статті 54 ПК України та відповідно до
пункту 123.1 статті 123 ПК України, за
порушення п.198.3, п.198.6, п.198.2 ст.198, п.201.10
ст. 201 ПК України, позивачеві збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на 24 333 грн. за
основним платежем та 1 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями, а всього на
суму 24 334 грн. (а.с. 24, т.1).

Перевіряючи правомірність спірного
податкового повідомлення-рішення, суд
встановив, що порушення податкового
законодавства, які стали підставою для
нарахування позивачеві податкових
зобов'язань з ПДВ, кваліфіковані
податковим органом за п.198.2, п.198.3, п.198.6
ст.198, п.201.10 ст.201 ПК України, і полягали в
тому, що позивач сформував податковий
кредит з ПДВ у квітні 2011 року за
господарською операцією з ПП
"Грандбуд-К", яка визнана нікчемним
правочином.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій зокрема з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.
(пункт 198.2 статті 198 ПК України, у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК
України, у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК
України податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Як передбачено пунктом 44.1 статті 44 ПК
України, для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством. Платникам податків
забороняється формування показників
податкової звітності, митних
декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Таким чином, витрати по сплаті податку
на додану вартість для цілей включення
до складу податкового кредиту та
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків. Воднораз, за
відсутності факту придбання товарів чи
послуг, або в разі якщо придбані товари
чи послуги не призначені для
використання у господарській
діяльності платника податку,
відповідні суми не можуть включатися
до складу податкового кредиту з ПДВ
навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Досліджуючи у ході судового розгляду
справи обставини здійснення
господарської операції позивача, на
підставі якої ним було сформовані дані
податкового обліку, поставлені під
сумнів відповідачем, суд встановив, що
виявлені податковим органом під час
перевірки позивача порушення
стосуються господарських зобов'язань,
що випливають із укладеного ним з ПП
"Гранбуд-К" договору субпідряду №5 від
14.02.11. (а.с. 113-115, т.1).

За умовами цього договору ТОВ
"Златопілля" (генпідрядник) доручає, а
ПП "Гранбуд-К" (субпідрядник) забезпечує
у відповідності з проектною
документацією і умовами договору
виконання робіт по об'єкту:
першочергові заходи із проведення
аварійно-відбудовних робіт з
ліквідації наслідків надзвичайної
ситуації, пов'язаної з вибухом газу у
житловому будинку №159 по вул. Леніна м.
Новомиргорода Кіровоградської області
(капітальний ремонт) (а.с. 26-27, т.1).

Про приймання виконаних будівельних
робіт за цим договором субпідряду його
сторонами складені акти за квітень 2011
року на суму 112480 грн. та на суму 47248 грн.
(а.с. 30-35, 45-48, т.1). На рахунок ПП
"Грандбуд-К" позивачем 13.04.11 переховано
146000 грн. в якості оплати за виконані
роботи, у зв'язку з чим ПП "Грандбуд-К" на
адресу позивача виписано податкову
накладну №2 від 13.04.11 на суму 146000 грн., в
т.ч. ПДВ - 24 333,33 грн. (а.с. 52, 53, т.1). Сума ПДВ
у розмірі 24 333,33 грн. за цією податковою
накладною включена позивачем до складу
податкового кредиту податкової
декларації з ПДВ за квітень 2011 року (а.с.
52 - 54, т.2).

Як пояснили суду представник позивача,
ПП "Гранбуд-К" було залучено позивачем у
квітні 2011 року як субпідрядну
організацію у зв'язку з недостатністю
працівників ТОВ "Златопілля" для
виконання власними силами усіх робіт
за договорами підряду №2 від 04.04.11 та №3
від 06.04.11, укладеними між ТОВ
"Златопілля", як підрядником, та
Новомиргородською
райдержадміністрацією, як замовником,
щодо проведення аварійно-відбудовних
робіт з ліквідації наслідків
надзвичайної ситуації, пов'язаної з
вибухом газу у житловому будинку №159 по
вул. Леніна м. Новомиргорода
Кіровоградської області, що стався у
грудні 2010 року (а.с. 123 - 130, 144 - 151, т.1). На
вказаному об'єкті позивач розпочав
роботи ще у лютому 2011 року, залучивши
інших субпідрядників, у тому числі - ПП
"Грандбуд-К" у квітні 2011 року, та здав
виконані роботи замовнику за актами
приймання виконаних будівельних робіт
за квітень 2011 року (а.с. 133 - 137, 154 - 159, т.1).

Щодо того, що дата укладання договору
субпідряду №5 від 14.02.11, укладеного
позивачем з субпідрядником, передує
датам укладання договорів підряду №2
від 04.04.11 та №3 від 06.04.11, укладеним з ним
Новомиргородською
райдержадміністрацією, представник
позивача пояснила це помилкою при
виготовленні тексту договору
субпідряду, яка повторена потім ПП
"Грандбуд-К" у складених ним податковій
накладній та актах приймання виконаних
будівельних робіт. Наполягала на тому,
що договір субпідряду укладено у
квітні 2011 року, після укладання
договорів підряду №2 від 04.04.11 та №3 від
06.04.11.

Також представник позивача - заступник
директора ТОВ "Златопілля" Згривець
Володимир Іванович пояснив суду, що на
об'єкті будівництва він був
уповноваженим представником ТОВ
"Златопілля", контролюючи якість робіт
з капітального ремонту будинку, які
виконувалися субпідрядниками, та
звітуючи про них перед замовником -
Новомиргородською
райдержадміністрацією. Субпідрядник
ПП "Грандбуд-К" був підшуканий для
виконання будівельних робіт на об'єкті
тодішнім директором ТОВ "Златопілля"
ОСОБА_2 Саме ОСОБА_2 готував та
підписував договори підряду з
субпідрядником ПП "Грандбуд-К", від
імені якого діяв директор ОСОБА_3 Щодо
строків та якості робіт, зауважень до
субпідрядника ПП "Грандбуд-К" у ТОВ
"Златопілля" не виникло. Представник
позивача пояснив суду, що на об'єкті
будівництва виконавцем робіт ПП
"Грандбуд-К" вівся журнал виконання
робіт, у якому відтворювалася
технологічна послідовність, строки,
якість і умови виконання
будівельно-монтажних робіт. Після
закінчення капітального ремонту
вказаний журнал був переданий ТОВ
"Златопілля", а ним - замовнику
Новомиргородській
райдержадміністрації.

З метою з'ясування обставин фактичного
виконання ПП "Грандбуд-К" договору
субпідряду суд доручив Кременчуцькому
районному суду Полтавської області
допитати в якості свідка ОСОБА_3, який
за даними реєстраційної справи ПП
"Грандбуд-К" у період з 18.05.09 по 03.08.11
займав посаду його директора, та
підписи якого містяться у первинних
документах ПП "Грандбуд-К". Однак ОСОБА_3
від давання показань відмовився. (а.с.63 -
65, т.2)

Допитаний у судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_4 надав суду
показання, що у квітні 2011 року він,
займаючи посаду першого заступника
голови Новомиргородської
райдержадміністрації - голови комісії
з питань техногенно-екологічної
безпеки та надзвичайних ситуацій при
райдержадміністрації, був присутній на
об'єкті будівництва - житловому будинку
№159 по вул. Леніна у м. Новомиргороді,
контролюючи виконання
аварійно-відбудовних робіт та усунення
наслідків надзвичайної ситуації, яка
там сталася. Свідок підтвердив факт
залучення підрядником ТОВ "Златопілля"
до виконання ремонтних робіт
субпідрядників, пояснивши, що вони
погоджувалися райдержадміністрацією в
усному порядку. Підтвердив факт
отримання від підрядника ТОВ
"Златопілля" журналу виконаних робіт,
який вівся на будівництві. Причини
ненадання цього журналу на запит суду
пояснив тим, що після 2 років зберігання
цей журнал знищено.

Суд, дослідивши у судовому засіданні
обставини здійснення господарських
операцій, на підставі яких сформовані
дані податкового обліку, поставлені
під сумнів відповідачем, та оцінивши
відносини, які склалися безпосередньо
між учасниками цих операцій, дійшов до
висновку, що господарські операції з
придбання позивачем у ПП "Гранбуд-К"
послуг мали місце та фактично
здійснені. Послуги придбані з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Відомості про ці господарські
операції містяться у первинних
документах, які наявні у позивача,
надавалися податковому органу на
перевірку та відповідають вимогам
Закону України "Про бухгалтерський
облік і фінансову звітність в Україні".
У ході судового розгляду справи
достовірність цих документів
відповідачем не спростовано та не
доведено, що викладені у них відомості
не відповідають дійсності.

Воднораз, заперечуючи право позивача
на податковий кредит по
взаємовідносинах з ПП "Гранбуд-К",
відповідач в акті перевірки посилався
на те, що ці взаємовідносини є
нікчемним правочином, скільки вони не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними.
В підґрунтя цього покладено висновки
акту Кременчуцької ОДПІ від 08.08.11
№5473/15-322/35642506 "Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ПП "Грандбуд-К" по питанню
взаємовідносин з ПП фірма "Флінт-К" за
період з 01.04.11 по 30.06.11, яким встановлено,
що ПП "Грандбуд-К" займалося діяльністю,
спрямованою на здійснення операцій,
пов'язаних з наданням податкової
вигоди третім особам, (а.с. 201-204, т. 1).

За визначенням, наданим у частині 1
статті 202 ЦК України, правочином є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті
215 ЦК України недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин).

Частиною 1 статті 216 ЦК України
передбачено, що недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю.

Згідно зі статтею 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним. Якщо визнаний
судом недійсний правочин було вчинено
з метою, що завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то при
наявності умислу у обох сторін - в разі
виконання правочину обома сторонами - в
дохід держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за угодою,
а в разі виконання правочину однією
стороною з іншої сторони за рішенням
суду стягується в дохід держави все
одержане нею і все належне - з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. При наявності умислу лише у
однієї із сторін все одержане нею за
правочином повинно бути повернуто
іншій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
за рішенням суду стягується в дохід
держави.

Відповідачем не надано суду доказів
наявності у діях конкретних осіб,
причетних до діяльності позивача чи ПП
"Грандбуд-К", наміру (умислу) порушити
публічний порядок, як обов'язкової
умови визнання нікчемним укладеного
між ними правочину.

Воднораз, правочин, який вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлені цим правочином, про що
йдеться в акті перевірки №10/2210/34505110 від
19.03.13, визначається законом як
фіктивний (стаття 234 ЦК України).
Фіктивні правочини не віднесено
законом до нікчемних, їх недійсність
визнається тільки судом.

Доказів наявності судових рішень про
визнання недійсною угоди, укладеної
між позивачем та ПП "Грандбуд-К",
ініційованих податковим органом у
порядку, передбаченому частиною 3
статті 228 ЦК України, частиною 2 статті
234 ЦК України, або щодо фіктивної
діяльності останнього, визнаної такою
у порядку, передбаченому статтею 55-1 ГК
України, ст.205 КК України, відповідачем
суду не надано.

Будь-якими належними і допустимими
доказами відповідач не підтвердив свої
висновки та не спростував доводи
позивача про фактичне здійснення
господарських операцій, за правочином,
визнаним ним нікчемним.

Суд зазначає, що чинне законодавство не
ставить право платника податків на
формування даних свого податкового
обліку в залежність від дотримання
вимог податкового законодавства
іншими суб'єктами господарювання,
зокрема, тими, які не були
постачальниками товарів (послуг), на
вартість яких нарахований ПДВ, що
включений платником податку до
податкового кредиту. Така правова
позиція викладена у постанові
Верховного Суду України №21-47а10 від
31.01.11, яка в силу статті 244-2 КАС України є
обов'язковою для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України.

Наведені в акті перевірки №10/2210/34505110
від 19.03.13 висновки щодо відсутності у ПП
"Грандбуд-К" необхідних технічних та
технологічних умов для виконання
господарських операцій, як обставини,
які б могли ставити під сумнів
здійснення ним господарської
діяльності, відповідачем належними
доказами не підтверджені. Натоміть, як
установлено судом, ПП "Грандбуд-К" на
час укладання та виконання договору
субпідряду №5 від 14.02.11 мало ліцензію на
здійснення господарської діяльності,
пов'язаної із створення об'єктів
архітектури, строком дії з 09.12.08 по 09.12.11
(а.с. 57 - 59, т.1), тобто відповідало
організаційним, кваліфікаційним,
технологічним та спеціальним вимогам
для провадження господарської
діяльності у будівництві.

Враховуючи викладене та з огляду на те,
що ТОВ "Златопілля", сплативши суму
податку на додану вартість в ціні
робіт, отримало податкову накладну,
складену належним чином, суд
погоджується з позицією позивача щодо
правомірності віднесення ним до
податкового кредиту такої суми податку
на додану вартість та безпідставності
висновків відповідача про порушення
вимог п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України як
підстави для донарахування йому
грошових зобов'язань у розмірі 24 333,33
грн.

У ході судового розгляду справи судом
не здобуто доказів, які б ставили під
сумнів реальність виконання операцій з
виконання робіт позивачем,
невідповідність цих операцій дійсному
економічному змісту, або засвідчили б
наявність інших обставин, що
підтвердили несумлінність позивача як
платника податків.

Оскільки відповідачем не доведено суду
фактів порушення ТОВ "Златопілля" норм
податкового законодавства при
декларуванні показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування та
податкових зобов'язань у деклараціях з
податку на додану вартість, тому
збільшення грошового зобов'язання на
підставі п.54.3 ст.54 ПК України та
застосування штрафної (фінансової)
санкції, передбаченої п.123.1 ст.123 ПК
України (з урахуванням п.7 підрозділу 10
розділу ХХ "Перехідні положення" ПК
України), є неправомірним.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У ході розгляду справи відповідачем не
доведено правомірність спірного
податкового повідомлення - рішення
Маловисківської МДПІ Кіровоградської
області ДПС № від 10.04.13, тому позов
про визнання його протиправним та
скасування підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 КАС України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Зважаючи на
задоволення позову, суд вважає за
необхідне присудити позивачу з
Державного бюджету України здійснені
ним судові витрати у сумі 243, 35 грн. (а.с.
106, 107, т.1).

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
"Златопілля" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Маловисківської міжрайонної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
№ від 10.04.13.

Присудити товариству з обмеженою
відповідальністю "Златопілля" з
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 243, 35 грн.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання її копії
апеляційної скарги, з одночасним
надісланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.А. Черниш