Справа № 421/5216/13-а
Суддя: Овчаренко О. Л.
Дата ухвалення: 2013-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 421/5216/13-а
Провадження № 2-а/421/182/2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2013 року Первомайський міський
суд Луганської області в складі
головуючого судді Овчаренко О.Л.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Первомайської міської ради Луганської
області про визнання дій відповідача
незаконними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

в с т а н о
в и в :

Позивачка звернулась до суду з даною
позовною заявою, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 р. вона народила дитину
ОСОБА_2. 14.06.2013 р. Відповідачем їй було
призначено допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі 130 грн.

Вважає, що дії відповідача з виплати їй
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі 130 грн. є незаконними.

Відповідач має виплачувати їй допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі,
передбаченому ст. 43 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування у зв»язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
тобто в розмірі прожиткового мінімуму
встановленого законом, оскільки вона є
застрахованою особою.

05.11.2013 року вона звернулась до
відповідача з письмовою заявою про
здійснення нарахування та виплати
недоплаченої суми допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму.

Своїм листом № 03-11044 від 18.11.2013 р.
відповідач відмовив їй у вказаному
перерахунку та вказав, що допомога
провадиться у законному розмірі.

Просить суд визнати незаконними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Первомайської
міської ради Луганської області з
виплати їй допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі меншому за прожитковий
мінімум, встановлений законом;
зобов»язати відповідача нарахувати та
стягнути на її користь недоплачену
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
починаючи з 14.06.2013 року, відповідно до
ст. 43 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування у зв»язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
тобто у розмірі не меншому від
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Позивачка в судове засідання не
з»явилась, просила суд розглянути
справу за її відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав
заперечення проти позову, в яких
посилається на те, що Управління праці
та соціального захисту населення
Первомайської міської ради не визнає
вимоги, викладені у адміністративному
позові ОСОБА_1., та вважає за необхідне
викласти доводи, якими даний позов
спростовується.

Відповідно до вимог статті 5 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» від 21.11.1992 р. № 2811-XII всі види
державної допомоги сім'ям з дітьми,
крім допомоги у зв'язку з вагітністю та
пологами жінкам, призначають та
виплачують органи соціального захисту
населення за місцем проживання
батьків. Згідно статті 4 цього ж Закону
покриття витрат на виплату державної
допомоги сім'ям з дітьми здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України у вигляді субвенцій до
місцевих бюджетів.

Відповідач відповідно до вимог статті
54 Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні» є
управлінням Первомайської міської
ради, а також розпорядником бюджетних
коштів. Саме тому у здійсненні своєї
діяльності у частині виплати допомоги
сім'ям з дітьми керується не тільки
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», який безпосередньо
регулює правовідносини в даній сфері, а
ще й бюджетними нормами: Законом про
Державний бюджет, Бюджетним кодексом,
Порядком призначення і виплати
допомоги при народженні дитини та
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку особам,
застрахованим в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 11.01.2007 р. № 13 та
Порядком фінансування видатків
місцевих бюджетів на здійснення
заходів з виконання державних програм
соціального захисту населення за
рахунок субвенцій з державного
бюджету, який затверджений постановою
Кабінету Міністрів України № 256 від
04.03.2002 р. (зі змінами та доповненнями).

Пунктом 2 Порядку
фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм
соціального захисту населення за
рахунок субвенцій з державного
бюджету, який затверджений постановою
Кабінету Міністрів України № 256 від
04.03.2002 р. (зі змінами та доповненнями),
передбачено, що "фінансування видатків
місцевих бюджетів за державними
програмами соціального захисту
населення провадиться за рахунок
субвенцій, передбачених державним
бюджетом на відповідний рік, у межах
обсягів, затверджених у обласних
бюджетах, бюджеті Автономної
Республіки Крим, бюджетах міст Києва та
Севастополя, міст республіканського
автономної Республіки Крим і обласного
значення та у районних бюджетах на
зазначені цілі". Згідно пункту 4 цього ж
Порядку "щомісячні суми субвенцій
перераховуються на рахунки місцевих
бюджетів, відкриті Міністерству
фінансів Автономної Республіки Крим.,
фінансовим органам обласних, Київської
та Севастопольської міських
держадміністрацій у відповідних
органах Державного казначейства,
пропорційно обсягам субвенцій,
передбаченим у державному бюджеті для
бюджету Автономної Республіки Крим,
обласних бюджетів, бюджетів міст Києва
та Севастополя".

Вважають, що посилання позивачки на
рішення Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 р. № 10-рп/2008 при
пред'явленні вимог про стягнення
допомоги за період з 14.06.2013 року, є
недоречними та такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 23 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» до статей
13, 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» були внесені
зміни, які набрали законної сили з 1
січня 2008 року, і, у відповідності до
яких допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень. Також, із зазначеного Закону
були виключені норми, відповідно до
яких право на отримання допомоги мали
лише особи, незастраховані в системі
загальнобов'якового державного
соціального страхування.

Пунктом 25 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» стаття 43,
яка встановлювала розмір допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в системі
загальнобов'якового державного
соціального страхування, була
виключена із Закону України «Про
загальнобов'якове державне соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 р. № 10-рп/2008 положення
пункту 25 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо
внесення змін до Закону України «Про
загальнобов'язкове державне соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» були визнані
неконституційними.

Таким чином, у період з 1 січня по 22
травня 2008 року розмір допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку для осіб,
застрахованих в системі
загальнобов'якового державного
соціального страхування, регулювався
статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», а з моменту
втрати чинності положень пункту 25
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» зазначені
правовідносини регулювалися також і
статтею 43 Закону України «Про
загальнобов'якове державне соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням».

Відповідно до статті 75 Конституції
України Верховна Рада України є єдиним
органом законодавчої влади в Україні.
Конституція України не встановлює
пріоритету застосування того чи іншого
закону, у тому числі залежно від
предмета правового регулювання. Немає
також закону України, який би регулював
питання подолання колізії норм
законів, що мають однакову юридичну
силу.

Водночас Конституційний Суд України у
пункті 3 мотивувальної частини рішення
від З жовтня 1997 року № 4-зп у справі про
набуття чинності Конституцією України
зазначив: «Конкретна сфера суспільних
не може бути водночас врегульована
одно предметними нормативними
правовими актами однакової сили, які за
змістом суперечать один одному.
Звичайною є практика, коли наступний у
часі акт містить пряме застереження
щодо повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується одно
предметний акт, який діяв у часі
раніше».

За змістом частини 3 статті 150
Конституції України рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковими до виконання на
території України.

Отже, за наявності декількох законів,
норми яких по-різному регулюють
конкретну сферу суспільних відносин,
під час вирішення спорів у цих
відносинах суди повинні застосовувати
положення закону з урахуванням дії
закону в часі за принципом пріоритету
тієї норми, яка прийнята пізніше.

Виходячи з наведених положень
Конституції України та рішення
Конституційного Суду України,
враховуючи, що зміни до статей 13, 15
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» були внесені Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» з 1 січня
2008 року, а зміни у ст. 43 Закону України
«Про загальнобов'якове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», який діяв у часі раніше, з
22 травня 2008 року не вносились,
пріоритетними в даному випадку є
положення Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».
Так само і
у 2009 році, відповідно до частини 3
статті 46 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2009 рік» допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Закону України «Про загальнобов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» призначається та
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 22 Порядку призначення та
виплати державної допомогу сім'ям з
дітьми, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р.
№ 1751, встановлено, що відповідно до
статті 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку виплачується у
розмірі, що дорівнює різниці між: з 1
січня 2008 року - 50 відсотками, з 1 січня 2009
року - 75 відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше
як 130 гривень.

Питання щодо конституційності норм
законів, якими регулювалися розміри
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку на 2011 та
2012 роки, Конституційним Судом України
не розглядалося, тому ці норми були
пріоритетними для застосування
управлінням при призначенні допомоги
за ці роки. Тобто, дії управління
узгоджувалися з приписами ст. 19
Конституції України.

Викладене свідчить про те, що неможливо
визнати дії УПСЗН неправомірними та
зобов'язати управління провести
перерахунок на користь позивачки суми
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до встановленого розміру
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, оскільки відповідач діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені чинним
законодавством.
Просить
відмовити позивачці у задоволенні
позовних вимог, розглянути справу у
відсутність представника УПСЗН
Первомайської міської ради.

Дослідивши надані докази, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню за наступних
підстав.

В суді встановлено, що позивачка
ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1,
(а.с. 5).
Позивачка у зв`язку з народженням
дитини перебуває на обліку в
Управління праці та соціального
захисту населення Первомайської
міської ради Луганської області та
отримує допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку у
розмірі 130 грн. щомісячно.

Позивачка є особою,
застрахованою у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, про що
свідчить довідка № 1012 від 03.12.2013 р. ( а.с.
3). Відповідачем позивачці
призначена допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею 3-х років
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім»ям з дітьми»,
розмір якої визначено відповідно до
Порядку призначення і виплати допомоги
державної допомоги сім»ям з дітьми»,
затвердженого постановою КМУ № 1751 від
27.12.2001 року. До 1 січня 2008 року - дати
набрання чинності Законом України від
28 грудня 2007 року № 107-VI «Про державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» (далі по тексту -Закон
№ 107-VI) - правовідносини щодо виплати
допомоги регулювалися Законом №
2811-ХІІ, дія якого поширювалася на осіб,
не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом № 2240-ІІІ, який поширював свою
дію на застрахованих у зазначеній
системі осіб. Розмір допомоги також
визначався цими законами. Зокрема,
статтею 43 Закону № 2240-ІІІ було
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-ІІІ.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону №
2240-ІІІ було виключено статті 40 - 44.
Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу ІІ Закону № 107-VI щодо
виключення статей 40-44 Закону № 22-40-ІІІ.
Пунктом 2 розділу
ІІІ Закону № 107-VI було передбачено, що
розділ цього Закону діє до 31 грудня 2008
року.
Таким чином, з часу
проголошення Рішення № 10-рп/2008
Конституційним Судом України
відновили свою дію вищезазначені
положення Закону № 2240-ІІІ, а з 1 січня 2009
року - статті 13,15 Закону № 2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 року № 835-VI «Про державний бюджет
України на 2009 рік» та статтею 45 Закону
України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI «Про
державний бюджет України на 2010 рік»
(далі по тексту - Закон № 2154-VI)
передбачено, що у 2009, 2010 роках допомога
при народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.
Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 46 Закону № 835 та статті 45 Закону
№ 2154-VI не приймався.
Розміри і
порядок виплати допомоги відповідно до
Закону № 2240-ІІІ на виконання статті 46
Закону № 835 та статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися. В подальшому, ані
Законом України «Про державний бюджет
на 2012 рік», ані Законом України «Про
державний бюджет на 2013 рік», ані іншими
законами не встановлювався інший
розмір допомоги, ніж в Законах № 2811-ХІІ
та № 2240-ІІІ. Таким
чином, спір виник щодо виплати допомоги
з червня 2013 року особі, яка
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, тому на
відносини щодо виплати допомоги такій
особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
(яким є Закон № 2240-ІІІ), відповідно до
статті 43 якого допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Тобто, своїми діями відповідач
порушив права позивача на гарантовану
державою матеріальну підтримку
материнства та належний соціальний
захист, який гарантується державним
соціальним забезпеченням, що має
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
25.12.2012 року в справі №21-410а12.
Відповідно до
ст.244-2 КАС України, рішення Верховного
суду України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.
Прийшовши до висновку про
задоволення позовних вимог, з
урахуванням того, що відповідно до
вимог КАС України відновленню
підлягають лише порушені права, суд
вважає за необхідне зауважити, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з 14 червня 2013 року, моменту призначення
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, по
момент ухвалення рішення суду.

Відповідно до ст.94 КАС України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України, а як
вбачається із квитанції на а.с.1,
позивачем при зверненні до суду був
сплачений судовий збір у розмірі 68 грн.
82 коп.

На підставі ст. ст.13, 15 Закону
України « Про державну допомогу сім»ям
з дітьми», ст. 43 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", Постановою КМУ № 1751 від
27.12.2001 р. «Про затвердження Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім»ям з дітьми», керуючись
ст. ст. 11,17,18, 71, 86,88, 99, 100, 159-163 КАС
України,-

П О С Т А
Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати незаконними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Первомайської
міської ради щодо нарахування та
виплати ОСОБА_1 державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 14.06.2013 року у розмірі,
меншому за встановлений законом
прожитковий мінімум.
Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Первомайської міської ради здійснити
ОСОБА_1 нарахування та виплату за
рахунок коштів Державного бюджету
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі, встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років за період з 14.06.2013 року по день
винесення постанови суду, з
урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 суму сплаченого
судового збору в розімірі 68,82 грн.

Постанова може бути оскаржено в
Донецькому адміністративному
апеляційному суді через Первомайський
міський суд Луганської області
протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення постанови, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
О.Л.Овчаренко