Справа № 6/46
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/2998/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції у м. Києві по роботі з
великими платниками податків

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.11.2007

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 04.03.2009

у справі № 6/46

за позовом Дочірнього
підприємства з 100% іноземними
інвестиціями «Еріксон»

до Спеціалізованої
державної податкової інспекції у м.
Києві по роботі з великими
платниками податків

про визнання нечинними
податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство з 100% іноземними
інвестиціями «Еріксон» (далі по тексту
- позивач) звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Спеціалізованої державної
податкової інспекції у м. Києві по
роботі з великими платниками податків
(далі по тексту - відповідач, СДПІ у м.
Києві по роботі з ВПП) про визнання
нечинними податкових
повідомлень-рішень від 26.06.2007 №/0,
№/0.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.11.2007, яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 04.03.2009,
позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем було
проведено невиїзну планову
документальну перевірку своєчасності
сплати позивачем податку на прибуток,
за результатами якої було складено акт
№510/40-40/21662343 та винесені податкові
повідомлення-рішення, на підставі пп.
17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», за
порушення граничних строків сплати
узгодженого податкового зобов'язання з
податку на прибуток від 26.06.2007 №/0
на суму 10229,82 грн. (10% за прострочення 3
календарних днів) та № /0 па суму
67817,58 грн. (50% за прострочення 91
календарного дня).

Відповідач в акті перевірки стверджує,
що позивачем були сплачені з
запізненням на 3 календарні дні та на 91
календарний день суми податкового
боргу у розмірі 102298,20 грн. та 135635,16 грн.
відповідно, що підтверджується
платіжними дорученнями від 18.05.2006 №667
та від 20.11.2006 №680.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Відповідно до пп. 5.2.4 п. 5.2 ст. 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», день закінчення процедури
адміністративного оскарження
вважається днем узгодження
податкового зобов'язання платника
податків. При зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті та
прийняття відповідного рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до Господарського
суду м. Києва з позовом про визнання
недійсними податкових
повідомлень-рішень від 04.05.2006 №/0
та №/0. Ухвалою суду від 23.05.2006 у
відкрито провадження у справі №11/241-А.
Отже, підприємство звернулося до суду в
терміни, що не перевищують строків
передбачених ст. 15 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

Відповідно до п. 5.4 «Порядку
направлення органами державної
податкової служби України податкових
повідомлень платникам податків та
рішень про застосування штрафних
(фінансових) санкцій», затвердженого
наказом ДПА України від 21.06.2001 №253 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 06.07.2001 за №567/5758, у разі
надходження до податкового органу
ухвали суду про порушення провадження
у справі за позовом платника податків
після закінчення граничного строку
сплати сума податкового зобов'язання,
нарахована в картці особового
рахунку платника податків,
підлягає виведенню з неї до окремого
реєстру, де вона міститься до
закінчення процедури судового
оскарження (на умовах апеляційного
узгодження).

Відповідачем вимоги наказу №253 щодо
виведення сум, які оскаржуються в
судовому порядку, до окремого реєстру,
виконані не були, що призвело до
неправомірного віднесення суми
податкового зобов'язання до
податкового боргу.

Таким чином, сума визначена в
податкових повідомленнях-рішеннях
№/0 та №/0 є неузгодженою в
силу Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами».

Постановою Господарського суду м.
Києва від 24.07.2006, яка залишена без змін
ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.07.2007 по
справі №11/241-А, позовні вимоги
Дочірнього підприємства з 100%
іноземними інвестиціями «Ерікссон»
задоволені повністю. Податкові
повідомлення-рішення від 04.05.2006
№/0 та №/0 визнані
недійсними.

В акті перевірки зазначено, що «сума
узгоджених податкових зобов'язань у
розмірі 102298,20 грн., визначених у
податковому повідомленні-рішенні від
04.05.2006 №/0, з граничним терміном
сплати - 15.05.2006 (10 днів з дати отримання
цього рішення - 05.05.2006) була фактично
погашена 18.05.2006».

Судами встановлено, що позивачем
платіжним дорученням від 18.05.2006 №667 був
сплачений податок на прибуток в сумі
1508000,00 грн. з приміткою «призначення
платежу: * ; 101; податок на прибуток за 1
квартал 2006 року без ПДВ». Тобто, дана
сума мала цільове направлення, а не
була сплатою податкових зобов'язань за
податковим повідомленням-рішенням
№/0, оскільки дане зобов'язання
було неузгоджене в силу Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами».

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо
неправомірності застосування в даному
випадку положень п. 7.7 ст. 7 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», відповідно до якого
податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову в повному обсязі.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції у м.
Києві по роботі з великими платниками
податків відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 01.11.2007 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 04.03.2009
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров