Справа № 2а-6798/10/0670
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/79837/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

при секретарі судового засідання:
Мосійчук І.М.,

розглянувши касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бердичівський
хлібозавод»

на ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 07.11.2011 року

та постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 27.07.2011 року

по справі № 2а-6798/10/0670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бердичівський
хлібозавод»

до Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції Житомирської
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Бердичівський
хлібозавод» звернулось до суду з
адміністративним позовом до
Бердичівської об'єднаної державної
податкової інспекції Житомирської
області про скасування податкового
повідомлення-рішення від 28.03.2008 року
№/0 (від 25.04.2008 року №/1) на
суму 1716863,00 грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 27.07.2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 07.11.2011 року
у даній справі відмовлено в
задоволенні позову.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить рішення судів попередніх
інстанцій скасувати та прийняти нове
рішення, яким повністю задовольнити
позовні вимоги. В обґрунтування
касаційної скарги скаржник
посилається на порушення судами норм
матеріального права та прийняття
судових рішень без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Бердичівською
об'єднаної державної податкової
інспекції Житомирської області
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка позивача, за
результатами якої податковим органом
встановлені порушення положень п.1.7
ст.1, пп.7.2.6 п.7.2, пп.7.4.1, пп.7.4.4, пп.7.4.5 п.7.4,
пп.7.5.1 п.7.5 ст. 7 Закону України від 03.04.1997
року № 168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» (далі - Закон №168/97-ВР).

На підставі встановлених порушень та
процедури адміністративного
оскарження відповідачем прийняті
спірні податкові повідомлення-рішення.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи
у задоволенні позову, виходили з того,
що висновки податкового органу про
порушення позивачем норм податкового
законодавства по взаємовідносинах з
його контрагентом не спростовано
позивачем..

Разом з тим, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
звертає увагу на те, що вказані
висновки судів не можна вважати такими,
що зроблені на підставі повно та
всебічно досліджених встановлених
фактичних обставин справи.

Відповідно до частин другої та третьої
статті 159 КАС України законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм адміністративного
процесуального права, а обґрунтованим -
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Як зазначено у частині першій статті 220
КАС України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі. Отже, вимоги цієї норми
включають у себе й обов'язок
касаційного суду перевіряти повноту
встановлення фактичних обставин.

Так, судами попередніх інстанції не
були враховані приписи частини 1 статті
11 Кодексу адміністративного
судочинства України щодо здійснення
розгляду і вирішення справ в
адміністративних судах на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Під час розгляду даної справи судам
необхідно забезпечити рівні права
учасників процесу у наданні ними
доказів для всебічного, повного
дослідження та вивчення усіх обставин
справи, необхідних для прийняття
законного та обґрунтованого судового
рішення.

Відповідно, частинами 4 та 5 цієї статті
на суд покладається обов'язок вживати
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи; зобов'язує суд
запропонувати особам, які беруть
участь у справі, подати докази або з
власної ініціативи витребувати докази,
яких, на думку суду, не вистачає.

Так, в процесі розгляду даної справи
судами не було враховано, що
визначальним критерієм для
підтвердження права платника податку
на податковий кредит та/або віднесення
відповідних сум до валових витрат є
реальність вчинюваної господарської
операції, тобто встановлення факту
зміни руху активів чи зміни стану
зобов'язань платника податку внаслідок
придбання ним товарів (послуг), що
використовуються таким платником у
своїй господарській діяльності.

В свою чергу, реальність господарської
операції визначається фактом руху
активів та зміною стану зобов'язань
суб'єкта господарювання, а також
наявністю інших юридичних фактів, що
зумовлені власне результатами
досягнення ділової мети у процесі
здійснення законної підприємницької
діяльності.

У той же час судами не було витребувано
та досліджено належних доказів, як то
відповідних документів
бухгалтерського, складського обліку,
інших первинних документів та пояснень
відповідальних осіб, з метою
підтвердження, або спростування
доводів позивача щодо періоду та
обсягу вчинення останнім порушень норм
чинного податкового законодавства у
межах спірних правовідносин. Не
витребувані документи, які
підтверджують або спростовують факт та
ступінь реального здійснення
відповідної господарської діяльності,
не встановлено відповідність
проведених операцій наявним
документам.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу; в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Покладаючи на позивача обов'язок
доведення відсутності його вини у
вчинених правопорушеннях, суди тим
самим порушили норми процесуального
права, а саме приписи наведеної вище
статті КАС України.

За таких обставин, суди першої та
апеляційної інстанцій ухилилися від
повного і всебічного з'ясування
обставин у справі.

Таким чином, суди обох інстанцій дали
передчасну юридичну оцінку
встановленим фактичним обставинам
справи, а тому ухвалені ними судові
рішення не можна вважати законними та
обґрунтованими.

Відповідно до п. 2 ст. 227 КАС України,
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
ухвала та постанова у справі
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції. Під час нового розгляду
справи необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і перевірити
всі фактичні обставини справи,
об'єктивно оцінити докази, що мають
юридичне значення для її розгляду і
вирішення спору по суті, і в залежності
від встановленого, правильно визначити
норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Бердичівський хлібозавод»
задовольнити частково.

Ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 07.11.2011 року
та постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 27.07.2011 року
по справі №2а-6798/10/0670 скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.

Ухвала складена у повному обсязі
18.02.2014р.