Справа № 2а-2776/10/0370
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року
Справа
№ 9104/334/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
відкритого акціонерного товариства
«Луцький картонно-руберойдовий
комбінат» на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 29
листопада 2010 року у справі за позовом
відкритого акціонерного товариства
«Луцький картонно-руберойдовий
комбінат» до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області про визнання
неправомірними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

відкрите акціонерне товариство
«Луцький картонно-руберойдовий
комбінат» звернулось в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області в якому просило визнати
неправомірними та скасувати податкові
повідомлення-рішення відповідача від
21.04.2010 року № 0 в частині
застосування штрафних санкцій в сумі 132
грн. 36 коп. та № 0 в частині
застосування штрафних санкцій в сумі 25
354 грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2010 року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції відкрите
акціонерне товариство «Луцький
картонно-руберойдовий комбінат»
оскаржило його в апеляційному порядку,
вважає, що судом неповно з'ясовано
обставин які мають значення для справи,
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, а
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
як вбачається з оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень №/0
від 21.04.10 р. та №/0 від 20.04.10 р.
штрафні (фінансові) санкції
застосовані в них на підставі Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Судом не було взято до уваги, що
положення абзацу 3 преамбули вказаного
Закону встановлює, що цей Закон не
регулює питання погашення податкових
зобов'язань або стягнення податкового
боргу з осіб, на яких поширюються
судові процедури, визначені Законом
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Також в оскаржуваній постанові суд
помилково зазначає, що дія мораторію
поширюється лише на задоволення вимог
конкурсних кредиторів, тобто таких
вимоги яких до боржника виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство.

Проте відповідно до п. 4 ст.12 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», мораторій на
задоволення вимог кредиторів
вводиться одночасно з порушенням
провадження у справі про банкрутство,
про що зазначається в ухвалі
господарського суду. Протягом дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів: забороняється стягнення на
підставі виконавчих документів, за
якими здійснюється стягнення
відповідно до законодавства; не
нараховується неустойка (штраф, пеня),
не застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та інші види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, податків і
зборів.

Також в оскаржуваній постанові суд
зазначає, що оскаржувані штрафні
санкції визначено після введення
ухвалою господарського суду
Волинської області від 26.06.09р. по справі
№7/78-6 мораторію на задоволення
кредиторів, а тому дія мораторію не
розповсюджується.

Проте, судом не взято до уваги, що
перевірка Луцької ОДПІ, на підставі
якої було застосовано зазначені
штрафні санкції проводилася за період
з 31.12.09 р., та термін виконання
зобов'язань щодо яких застосовано
штрафні санкції настав до введення
мораторію.

На підставі вище викладеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та постановити рішення яким
задовольнити позовні вимоги.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
Луцькою об'єднаною державною
податковою інспекцією проведено
позапланову перевірку відкритого
акціонерного товариства «Луцький
картонно-руберойдовий комбінат» за
результатами якої складено акт №
1329/2399/00292652 від 13.04.2010 року на підставі
якого винесено податкове
повідомлення-рішення № /0 від
20.04.2010 року яким товариству визначені
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 50 708 грн. та
застосовані штрафні санкції в розмірі
25 354 грн., а також податкове
повідомлення-рішення № 000157170/0 від
21.04.2010 року яким товариству визначено
податкові зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб в розмірі 66 грн. 18
коп. та застосовані штрафні санкції в
сумі 132 грн. 36 коп. Після оскарження їх
позивачем в адміністративному порядку
до Луцької ОДПІ, ДПА у Волинській
області та ДПА України спірні
податкові повідомлення-рішення
залишені без змін

У даній спірній ситуації судом також
встановлено, що ухвалою господарського
суду Волинської області від 26.06.2009 року
порушено провадження у справі про
банкрутство за заявою товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрснабкомлект» до відкритого
акціонерного товариства «Луцький
картонно-руберойдовий комбінат».
Зазначеною ухвалою введений мораторій
на задоволення вимог кредиторів, під
час якого судом заборонено стягувати з
ВАТ «Луцький картонно-руберойдовий
комбінат» кошти за виконавчими
документами, за якими здійснюється
стягнення відповідно до законодавства,
судом також визначено, що під час дії
мораторію не може нараховуватись
неустойка (пеня,штраф), не
застосовуються інші санкції за
невиконання або неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань, що
до сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та інші види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, податків і
зборів.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції правильно
зазначив, що згідно ст.1 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
мораторій на задоволення вимог
кредиторів - зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття
рішення про введення мораторію.
Відповідно до ч.4 ст.12 вказаного Закону
мораторій на задоволення вимог
кредиторів вводиться одночасно з
порушенням провадження у справі про
банкрутство, про що зазначається в
ухвалі господарського суду. Протягом
дії мораторію на задоволення вимог
кредиторів: забороняється стягнення на
підставі виконавчих документів та
інших документів, за якими
здійснюється стягнення відповідно до
законодавства; не нараховуються
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та інші види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).
Відповідно до ст. 1 цього Закону,
кредитор це юридична або фізична особа,
яка має у встановленому порядку
підтверджені документами вимоги щодо
грошових зобов'язань до боржника, щодо
виплати заборгованості із заробітної
плати працівникам боржника, а також
органи державної податкової служби та
інші державні органи, які здійснюють
контроль за правильністю та
своєчасністю справляння страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування та інші
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).
Конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство та вимоги яких не
забезпечені заставою майна боржника.
До конкурсних кредиторів відносяться
також кредитори, вимоги яких до
боржника виникли внаслідок
правонаступництва за умови виникнення
таких вимог до порушення провадження у
справі про банкрутство. Поточні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли після порушення
провадження у справі про банкрутство;

Суд вірно вважав, що з порушенням
провадження у справі про банкрутство
не пов'язується завершення
підприємницької діяльності боржника,
він має право укладати угоди, у нього
можуть виникати нові зобов'язання, тому
дія мораторію поширюється лише на
задоволення вимог конкурсних
кредиторів, тобто таких кредиторів
вимоги яких до боржника виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство та вимоги яких не
забезпечені заставою майна боржника, а,
відповідно, за зобов'язаннями поточних
кредиторів, згідно із загальними
правилами, нараховуються неустойка
(штраф, пеня), застосовуються інші
санкції за невиконання чи неналежне
виконання грошових зобов'язань та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Крім того судом першої інстанції
правильно враховано, що відповідачем
визначено позивачу штрафні санкції на
підставі пп.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» яка
передбачає, що у разі коли контролюючий
орган самостійно донараховує суму
податкового зобов'язання платника
податків за підставами, викладеними у
підпункті «б» підпункту 4.2.2 пункту 4.2
статті 4 цього Закону, такий платник
податків зобов'язаний сплатити штраф у
розмірі десяти відсотків від суми
недоплати (заниження суми податкового
зобов'язання) за кожний з податкових
періодів, установлених для такого
податку, збору(обов'язкового платежу),
починаючи з податкового періоду, на
який припадає така недоплата, та
закінчуючи податковим періодом, на
який припадає отримання таким
платником податків податкового
повідомлення від контролюючого органу,
але не більше п'ятдесяти відсотків
такої суми та не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян сукупно за весь строк
недоплати, незалежно від кількості
податкових періодів, що минули.

Оскільки спірні штрафні санкції
визначено після введення ухвалою
господарського суду Волинської
області від 26.06.2009 року мораторію на
задоволення вимог кредиторів, то
відповідно дія мораторію на штрафні
санкції визначені податковими
повідомленнями-рішеннями
розповсюджується.

За таких підстав, суд обґрунтовано
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу відкритого
акціонерного товариства «Луцький
картонно-руберойдовий комбінат» -
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2010 року по справі № 2а-2776/10/0370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин