Справа № 809/3124/13-а
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 р.
№
876/14773/13 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 30
жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано-Франківської області до
ОСОБА_1 про стягнення надміру
виплаченої пенсії, -

встановив:

9 жовтня 2013 року позивач - УПФУ в
Галицькому районі Івано-Франківської
області звернувся в суд із
адміністративним позовом до
відповідача - ОСОБА_1 в якому просив
стягнути з відповідача на користь
позивача надміру виплаченої пенсії в
сумі 72579,66 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що позивачу призначено
пенсію по Списку № 2 на підставі заяви
від 15.03.1999 року та довідки про заробітну
плату від 06.05.1996 року без номера за 1994-1996
роки, яка видана ВАТ
«Арктикнафтогазбуд». Однак, 31.05.2013 року
позивачем отримано акт перевірки УПФ
РФ в Надимському районі
Ямало-Ненецького автономного округу, в
якому зазначено, що вказану вище
довідку слід вважати недійною та
видано нову довідку від 31.05.2013 року №
25/1766. У зв'язку з викладеним, позивачем
проведено перерахунок виплаченої
відповідачу пенсії та встановлено
переплату в сумі 72579,66 грн, яку ОСОБА_1 у
добровільному порядку не повертає.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
30.10.2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Із цією постановою суду першої
інстанції не погодився позивач та
оскаржив її в апеляційному порядку.
Вважає, що оскаржена постанова
прийнята з порушенням чинного
законодавства, а тому просить її
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким адміністративний позов
задовольнити.

Доводи апеляційної скарги апелянт
наводить ті ж, що і у поданому ним
адміністративному позові.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не прибули, хоча
належним чином повідомлені про дату,
час та місце судового розгляду, що
підтверджується наявними у справі
повідомленнями про вручення повісток,
а тому у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС
України їх неприбуття не перешкоджає
розгляду справи.

Враховуючи те, що цю справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197
КАС України суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про можливість
розгляду справи в порядку письмового
провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційних вимог, вважає, що
апеляційна скарга задоволеною бути не
може.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалам справи, що
відповідач перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Галицькому районі Івано-Франківської
області і отримує пенсію по Списку № 2,
яка йому призначена на підставі
довідки виданої ВАТ
«Арктикнафтогазбуд» від 06.05.1996 року б/н.

19.07.2013 року на адресу позивача надійшов
Акт УПФ РФ в Надимському районі
Ямало-Ненецького автономного округу
про результати документальної
перевірки достовірності представлених
страхувальниками в ПФ РФ
індивідуальних відомостей про
трудовий стаж та заробіток
застрахованих осіб, зокрема, ОСОБА_1

У цьому акті зазначено, що довідку про
заробітну плату ОСОБА_1 від 06.05.1996 року
б/н слід вважати недійною та надано
нову довідку ВАТ «Арктикнафтогазбуд»
від 31.05.2013 року № 25/1766, за якою заробіток
є меншим, а ніж за першою довідкою.

У зв'язку з цим, УПФУ в Галицькому
районі Івано-Франківської області
проведено перерахунок виплаченої
ОСОБА_1 пенсії за період з 01.01.2004 року по
01.07.2013 року, згідно якого сума надміру
виплаченої пенсії становить 72579,66 грн.

06.09.2013 року позивачем прийнято рішення
№ 130365/81 про стягнення надміру
виплачених сум пенсії з ОСОБА_1, а також
він звертався до відповідача щодо
відшкодування розміру такої, яка
відповідачем у добровільному порядку
не відшкодована.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що у задоволенні позову слід відмовити,
оскільки згідно ст. 50 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» повернення
пенсіонером сум пенсії, які надміру
виплачені здійснюються тільки у разі
встановлення зловживань з боку
пенсіонера, яких у процесі судового
розгляду не встановлено. Переплата
пенсії відповідачу в сумі 72579,66 грн
виникла не з вини пенсіонера, а
внаслідок неправильного зазначення
відомостей про заробіток роботодавцем,
який, з огляду на приписи ст. 101 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
за це несе персональну
відповідальність у вигляді
відшкодування завданої шкоди.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і суд
апеляційної інстанції, з огляду на
наступне.

У відповідності до п. 1 ст. 50 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» суми
пенсій, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
та списання органами Пенсійного фонду
України сум переплат пенсій та
грошової допомоги, що є безнадійними до
стягнення, визначає Порядок
відшкодування коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
та списання сум переплат пенсій та
грошової допомоги, що є безнадійними до
стягнення, затверджений постановою
правління Пенсійного фонду України від
21 березня 2003 року № 6-4 та
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 15 травня 2003 року за № 374/7695.

Згідно з пунктом 3 цього Порядку
повернення коштів проводиться
відповідно до статті 103 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» у випадках
виявлення подання громадянами
недостовірних відомостей про
заробітну плату чи інший дохід, стаж
роботи, несвоєчасного подання
відомостей про зміну у складі сім'ї
тощо.

Зі змісту зазначених норм Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 09
липня 2003 року № 1058-ІV та Порядку
відшкодування коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
та списання сум переплат пенсій та
грошової допомоги, що є безнадійними до
стягнення вбачається, що повернення
виплаченої надміру суми пенсії можливе
лише за умови встановлення зловживань
з боку пенсіонера.

Відповідно ст. 1212 Цивільного кодексу
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала. Положення цієї глави
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події.

Разом з тим, п. 1 ч. 1 ст. 1215 Цивільного
кодексу України встановлено, що не
підлягає поверненню безпідставно
набуті заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, зокрема пенсії,
якщо їх виплата проведена фізичною або
юридичною особою добровільно, за
відсутності рахункової помилки з її
боку і недобросовісності з боку
набувача.

Однак, управлінням Пенсійного фонду не
надано належних доказів зловживань з
боку відповідача, а судом таких
зловживань не встановлено, тоді як
позивачем пенсія по втраті
годувальника була виплачена
добровільно.

Із матеріалів справи суд апеляційної
інстанції вбачає, що довідка від 06.05.1996
року б/н видана роботодавцем
відповідача ВАТ «Арктикнафтогазбуд»
(Російська Федерація, Ямало-Ненецький
автономний округ), яка скріплена
печаткою підприємства та підписами
керівника і головного бухгалтера (а.с.
10). Доказів підроблення цієї довідки
Пенсійним органом не надано, натомість
факт видачі цієї довідки ВАТ
«Арктикнафтогазбуд» та УПФ РФ в
Надимському районі Ямало-Ненецькому
автономному округу не заперечується, а
зазначається, що таку слід вважати
недійною.

Поряд з цим, Пенсійним органом України
не надано доказів та не наведено
обґрунтувань, чим викликана різниця
між відомостями про заробітну плату у
довідці від 06.05.1996 року та довідці від
31.05.2013 року. Такої інформації не надано
і Пенсійним Фондом Російської
Федерації. Проте, у останній довідці
міститься примітка про те, що заробітна
плата надана без урахування районного
коефіцієнту та північної надбавки.

Відповідно до частини 2 статті 61
Конституції України юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер.

У свою чергу, приписами частини 2 статті
101 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», яка передбачає
відповідальність за достовірність
даних і документів, виданих для
оформлення пенсії визначено, що
підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

Отже, з наведеного вище можна дійти
висновку, що відповідальність за
достовірність даних і документів,
виданих для оформлення пенсії
громадянам, несуть підприємства та
організації.

Таким чином, всупереч приписам ст. 71 КАС
України позивачем не доведено, що з
боку відповідача мали місце
зловживання або повідомлення
недостовірної інформації, що в свою
чергу, призвело до переплати пенсії.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відсутність
правових підстав, закріплених ч. 1 ст. 50
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», для стягнення з
відповідача надміру виплаченої пенсії
в сумі 72579,66 грн.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
задоволенні адміністративного позову,
правильно і повно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків рішення суду, а тому підстав
для скасування оскарженої постанови,
суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі Івано-Франківської області -
залишити без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року у справі № 809/3124/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.Я. Качмар

В.В. Ніколін