Справа № 805/13487/13-а
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Дмитрієв В.С.
Суддя-доповідач - Юрко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
справа №805/13487/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Юрко І.В., суддів:
Міронової Г.М., Блохіна А.А.,

секретарі судового засідання Манаєві
М.В.,

за участі представника позивача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року по справі № 805/13487/13-а за позовом
ОСОБА_3 до Реєстраційної служби
Макіївського міського управління
юстиції Донецької області про визнання
протиправним та скасування рішення
№ 871488 від 14.03.2013 року,-

В С Т А Н О
В И В :

Позивач 12.09.2013 року (згідно поштового
штампу на конверті) звернувся до суду
з позовом до Реєстраційної служби
Макіївського міського управління
юстиції Донецької області про визнання
протиправним та скасування рішення №
871488 від 14.03.2013 року про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зобов'язання провести
реєстрацію на його ім'я об'єкта
незавершеного будівництва готовністю
60%, який розташований за
адресою:АДРЕСА_1, та належить йому на
підставі договору дарування від 25
квітня 2012 року, посвідченого приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу за № 3904.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року у задоволенні позову
відмовлено.

Позивач не погодився з таким
рішенням суду, його представник подав
апеляційну скаргу, якою просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
про задоволення позовних вимог.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
вимоги апеляційної скарги підтримав,
просив їх задовольнити.

Позивач та представник відповідача
в судове засідання не з'явився, про час,
дату та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. Відповідно
до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України
неявка вказаних осіб не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Відповідно до ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
1 інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Судом першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач через свого
представника звернувся до державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Богачової О.С. з заявою про державну
реєстрацію права власності на об'єкт
незавершеного будівництва, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням № 871488 від 14.03.2013 року
державний реєстратор прав на нерухоме
майно Реєстраційної служби
Макіївського міського управління
юстиції Донецької області Богачова
О.С. відмовив у державній реєстрації
права власності вказаного об'єкту
незавершеного будівництва, у зв'язку з
тим, що після завершення п'ятиденного
строку з дня отримання заявником
письмового повідомлення про зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
прав ним не усунено обставин, що були
підставою для прийняття цього рішення
(а.с.10).

Зазначене рішення і оскаржує
позивач.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції послався на
законність прийняття відповідачем
рішення № 871488 від 14.03.2013 року.

Колегія суддів погоджується з
рішенням суду першої інстанції про
відмову в задоволенні позову. Проте,
колегія суддів вважає підставою для
такої відмови інші обставини з
огляду на наступне.

Правовідносини, що виникли між
сторонами, регулюються Законом України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01
липня 2004 року № 1952-IV та Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 року № 703.

Закон України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (далі по
тексту - Закон № 1952) визначає правові,
економічні, організаційні засади
проведення державної реєстрації
речових та інших прав, які підлягають
реєстрації за цим Законом, та їх
обтяжень і спрямований на забезпечення
визнання та захисту державою цих прав,
створення умов для функціонування
ринку нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 статті 9 Закону № 1952
державним реєстратором може бути
громадянин України, який має вищу
юридичну освіту, стаж юридичної
роботи не менш як два роки. Державний
реєстратор є державним службовцем,
крім випадку, коли державним
реєстратором є нотаріус як спеціальний
суб'єкт.

Згідно п. 2 ч. 2 та ч. 4 вказаної статті
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав.
Державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону № 1952 дії
або бездіяльність державного
реєстратора, державного кадастрового
реєстратора, нотаріуса, державного
виконавця можуть бути оскаржені до
суду.

Слід мати на увазі, що під діями також
слід розуміти рішення, прийняті
зазначеними суб'єктами владних
повноважень з питань реєстрації.

Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 року № 703
(далі по тексту - Порядок) визначає
процедуру проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (далі - державна
реєстрація прав), перелік документів,
необхідних для її проведення, права та
обов'язки суб'єктів у сфері державної
реєстрації прав, а також процедуру
взяття на облік безхазяйного
нерухомого майна. Державна реєстрація
прав на об'єкт незавершеного
будівництва та їх обтяжень в
установлених законом випадках
проводиться відповідно до вимог та з
урахуванням особливостей, визначених
цим Порядком.

Відповідно до п. 2 Порядку державну
реєстрацію прав шляхом внесення
записів до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно проводять орган
державної реєстрації прав та нотаріус
як спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно.

Рішення щодо державної реєстрації
прав, взяття на облік безхазяйного
нерухомого майна, форму та вимоги до
оформлення яких встановлює Мін'юст,
приймає державний реєстратор прав на
нерухоме майно. Державний реєстратор
оформляє рішення за допомогою
Державного реєстру прав у двох
примірниках, крім випадків,
передбачених цим Порядком ( п. 3
Порядку).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Таким чином, з наведеного вище
вбачається, що державний реєстратор
є суб'єктом владних повноважень,
рішення, дії чи бездіяльність якого у
відповідності до Закону № 1952 можуть
бути оскаржені до адміністративного
суду.

Як зазначалось вище, з матеріалів
справи вбачається, що позивач через
свого представника звернувся до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Богачової О.С. з заявою
про державну реєстрацію права
власності на об'єкт незавершеного
будівництва, та отримав рішення
державного реєстратора № 871488 від
14.03.2013 року про відмову в задоволенні
такої заяви. Вказане рішення позивач
і оскаржує в судовому порядку.

Проте, позивачем помилково
пред'явлено позов до реєстраційної
служби Макіївського міського
управління юстиції Доецької області,
тобто до органу, який не приймав
оскаржуване рішення.

Колегія суддів за правовим аналізом
Закону № 1952 прийшла до висновку, що
відповідачем у даній справі повинен
бути державний реєстратор
реєстраційної служби Макіївського
міського управління юстиції Доецької
області, і аж ніяк не реєстраційний
орган.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
17 лютого 2014 року по справі № 805/13487/13-а
залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року по справі № 805/13487/13-а залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту постановлення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Юрко

Судді
Г.М.Міронова

А.А. Блохін