Справа № 2-а-24291/11
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року Справа № 144346/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді
Каралюса В.М.,

суддів:
Улицького В.З., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі Тернопільської
області на постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 10 листопада 2011 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
Тернопільської області про визнання
бездіяльності протиправною, стягнення
недоплаченого підвищення до пенсії та
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А
Н О В И Л А :

20.10.2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
Тернопільської області (далі УПФУ) в
якому просить визнати дії відповідача
неправомірними; зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
призначеної пенсії з врахуванням ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» та забезпечити її виплату
за період з 01.01.2011 року.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 10 листопада 2011 року позов
задоволено. Визнано дії УПФУ щодо не
нарахування та невиплати ОСОБА_1
підвищення до пенсії за період з 16.03.2011
року по 22.07.2011 року в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» протиправними.
Зобов'язано УПФУ нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії
як дитині війни за період з 16.03.2011 року
по 22.07.2011 року відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком з врахуванням ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачених сум.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, УПФУ подало апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржувану
постанову скасувати та відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог
повністю.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що Закон
України «Про соціальний захист дітей
війни» передбачає, що фінансування
виплат по даному Закону проводиться із
Державного бюджету України, який
затверджується Верховною радою
України, а не із бюджету Пенсійного
фонду України, який затверджується
Кабінетом Міністрів України, тому
будь-яких порушень законодавства з
боку відповідача не вбачається.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, а тому, колегія суддів, у
відповідності до ч.1 п.3 ст.197 КАС
України, вважає за можливе розглядати
справу у порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково з
наступних міркувань.

Так, судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивач є дитиною війни
та відповідно до ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни», у
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин мала право на
підвищення виплачуваної їй УПФУ пенсії
за віком.

У відповідності до ст.ст.99, 100 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем заява про поновлення строку
на звернення до адміністративного суду
за захистом своїх прав, свобод та
інтересів не подавалася. Жодних
підстав для поновлення пропущеного
строку колегія суддів не вбачає.
Відтак, судом першої інстанції
безпідставно поновлено пропущений без
поважних причин строк звернення до
адміністративного суду, оскільки
звернувся з позовом лише 20.10.2011 року.

Оскільки стосовно ненарахованих
пенсій ніякими нормативно-правовими
актами, крім КАС України, не визначено
строк звернення до суду, то під час
вирішення спорів, які виникають із
вказаних правовідносин слід
застосовувати піврічний строк
звернення до суду.

Відтак, колегія суддів приходить до
висновку про необхідність
застосування строку звернення до суду,
визначеного ст.99 КАС України та
залишення без розгляду позовних вимог
позивача в частині нарахування та
виплати підвищення до пенсії як дитині
війни за період до 19.04.2011 року.

Разом з тим, колегія суддів вважає
підставними заявлені вимоги позивача в
частині зобов'язання відповідача
нарахувати і виплатити підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком за період з 20.04.2011 року по 22.07.2011
року,

Пунктом 7 частини першої Закону України
від 14 червня 2011 року № 3491-VI «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. З
аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

На виконання вимог цього Закону
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

Відповідно до п.6 Постанови Кабінету
Міністрів України від 6 липня 2011 р. № 745
«Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету» (вступила в
дію з 23.07.2011 року) установлено, що дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Законів України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
та "Про жертви нацистських
переслідувань") до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, підвищення проводиться у
розмірі 49,8 гривні.

Відтак, до набрання чинності
зазначеною постановою Кабінету
Міністрів України, тобто до 23 липня 2011
року, у справах щодо розміру підвищення
до пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, дітям війни
застосуванню підлягають положення
статті 6 Закону про соціальний захист
дітей війни.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивача у
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
колегія суддів не вбачає.

Беручи до уваги, що правові положення,
які передбачають виплату підвищення до
пенсії особам, на яких поширюється дія
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» є чинними, а позивач
належить до вказаної групи осіб і має
право на її отримання, органи державної
влади не можуть свідомо зменшувати
розмір такої допомоги.

Таким чином, недотримання судом першої
інстанції процесуальних вимог закону
призвели до неправильного вирішення
справи за відповідними позовними
вимогами. Враховуючи вищенаведене,
колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції прийнята з
порушенням норм процесуального права,
а тому оскаржувана постанова підлягає
скасуванню, з прийняття нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст. 195, 197, п.3 ч.1 ст. 198, п.1,3,4 ч.1
ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
Тернопільської області задовольнити
частково.

Постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 10 листопада 2011 року у
справі № 2а-24291/11 - скасувати та прийняти
нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
Тернопільської області про стягнення
недоплаченої щомісячної соціальної
допомоги в період по 19.04.2011 року
включно залишити без розгляду.

Визнати протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
м. Тернополі Тернопільської області
щодо невиплати на користь ОСОБА_1
підвищення до пенсії як дитині війни за
період з 20.04.2011 року по 22.07.2011 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Тернополі
Тернопільської області нараховувати
та виплачувати на користь ОСОБА_1
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» з урахуванням
абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачених сум за період з 20.04.2011 року
по 22.07.2011 року.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі та
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
В.М. Каралюс

суддя
В.З. Улицький

суддя
З.М. Матковська