Справа № 817/245/14
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/245/14

26 лютого 2014 року 10год. 23хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Борискіна С.А. за участю секретаря
судового засідання Вавелюк А.І та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: представник Грибок Л.Т.

відповідача: представник Коритнюк В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Приватне акціонерне товариство
"Агроресурс" до Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
"Агроресурс" (далі - ПрАТ "Агроресурс")
звернулося з позовом до Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області (далі - ДПІ у м.
Рівному) про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 25 жовтня 2013 року
№ та № .

В судовому засіданні позовні вимоги
повністю підтримані представником
позивача, яка на їх обґрунтування
зазначила, що товариством правомірно
збільшено суму податкового кредиту за
червень у розмірі 5406,00 грн. та за липень
2013 року у розмірі 4039,00 грн.

Так, податковий кредит за червень та
липень 2013 року ПрАТ «Агроресурс» по
операціях з придбання товарів (робіт,
послуг) підтверджений виписаними
відповідно до вимог чинного
законодавства податковими накладними
господарюючими суб'єктами, які
зареєстровані платниками такого
податку. Придбані товари та послуги
використовувались у господарській
діяльності товариства в
оподатковуваних операціях, що
підтверджується долученими до справи
доказами. На таких підставах просила
позов задовольнити, визнати
протиправними та скасувати оскаржені
податкові повідомлення-рішення.

Представник відповідача в судовому
порядку позов не визнав, подав письмові
заперечення у справі та пояснив, що
операції з придбання товарів та послуг
ПрАТ «Агроресурс» не пов'язані з його
господарською діяльністю, а відтак
спірні податкові повідомлення-рішення,
якими ПрАТ "Агроресурс" зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за липень 2013 року у
розмірі 5406,00 грн. та зменшено суму
від'ємного значення податку на додану
вартість за липень 2013 року у розмірі
4039,00 грн., є правомірними. Просив у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників
сторін, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що
адміністративний позов необхідно
задовольнити повністю, враховуючи
таке.

Судом встановлено, що ПрАТ
«Агроресурс» має статус юридичної
особи, перебуває на обліку ДПІ у м.
Рівному з 29.08.1997 року, є платником
податку на додану вартість згідно
Свідоцтва від 16.10.2010 року №100300501 НБ 176127,
фактичний вид діяльності згідно КВЕД
-28.22- виробництво радіаторів та котлів
центрального опалення (т.1 а.с.141-143).

В період 19.10.2013 року по 14.10.2013 року
ревізорами - інспекторами ДПІ у
м.Рівному проведена позапланова виїзна
документальна ПрАТ «Агроресурс» з
питань достовірності нарахування
від'ємного значення різниці між сумою
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в сумі 985 615 грн. та суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість, задекларованого на
розрахунковий рахунок в сумі 173 239 грн.
відображеної у податковій декларації з
ПДВ за липень 2013 року, за результатами
якої складено акт № 43/17-16-15-01/24175498 (т.1
а.с.10-25).

Згідно з актом перевірки виявлені
наступні порушення: п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 та
п.198.3 ст.198, п.200.3 п.200.4 ст.200 Податкового
кодексу України, внаслідок чого
завищено податковий кредит (р.17
Декларації з ПДВ) за червень 2013 року на
суму 5406,00 грн. та за липень 2013 року на
суму 4039,00 грн., завищене від'ємне
значення (р.19 Декларації з ПДВ) за
червень 2013 року на суму 5406,00 грн. та за
липень 2013 року на суму 4039,00 грн., що у
свою чергу призвело до завищення суми
бюджетного відшкодування з ПДВ (р.23.1
Декларації з ПДВ) за липень 2013 року на
суму 5406,00 грн. та до завищення
від'ємного значення (р.19 Декларації з
ПДВ) за липень 2013 року на суму 4039,00 грн.

За наслідками перевірки прийняті
податкові-повідомлення рішення:

- № від 25 жовтня 2013 року , яким
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 5406,00 грн. за липень
2013 року та застосовано штрафну (
фінансову ) санкцію в сумі 2703,00 грн. (т.1
а.с.26);

- № від 25 жовтня 2013 року, яким
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 4039,00 грн. за липень 2013 року (т.1
а.с.28).

Рішенням №357/10/с/10-210/309 від 26 грудня 2013
року Головне управління Міндоходів у
Рівненській області скаргу ПрАТ «
Агроресурс» на податкові
повідомлення-рішення від 25 жовтня 2013
року № та № залишило без
задоволення (т.1 а.с.31-33).

Рішенням від 22 січня 2014 року
Міністерство доходів і зборів України
скаргу ПрАТ «Агроресурс» на податкові
повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівному
ГУ Міндоходів у Рівненській області
від 25 жовтня 2013 року № , №
залишило без задоволення (т.1 а.с.34-36).

Суть спору полягає у тому, що, на думку
податкового органу, отримані позивачем
від контрагентів товари та послуги не
пов'язані з господарською діяльністю
ПрАТ "Агроресурс", а відтак товариство
не мало права включати до податкового
кредиту у червні 2013 року суму 5406,00 грн.
та липні 2013 року - 4039,00 грн., внаслідок
чого завищене від'ємне значення (р.19
Декларації з ПДВ) за червень 2013 року на
суму 5406,00 грн. та за липень 2013 року на
суму 4039,00 грн., що у свою чергу призвело
до завищення суми бюджетного
відшкодування з ПДВ (р.23.1 Декларації з
ПДВ) за липень 2013 року на суму 5406,00 грн.
та до завищення від'ємного значення (р.19
Декларації з ПДВ) за липень 2013 року на
суму 4039,00 грн. Згідно з актом перевірки
з господарською діяльністю позивача не
пов'язані операції з наступними
контрагентами:

- ПАТ «МТС Україна» (надавалися
послуги зв'язку) - до податкового
кредиту червня 2013 року включено 812,88
грн. до податкового кредиту липня 2013
року включено 0 грн.;

- ППФ «Софтланд» (придбавалися
монітори та операційні системи) - до
податкового кредиту червня 2013 року
включено 779,00 грн.; до податкового
кредиту липня 2013 року включено 1819,00
грн.;

- ТОВ «Юмікс ВДВ» (придбавалися
миючі засоби, порошки, серветки та ін.) -
до податкового кредиту червня 2013 року
включено 952,60 грн.; до податкового
кредиту липня 2013 року включено 1048,53
грн.;

- ППФ «Сфера» (придбавалося
комп'ютерне обладнання) - до
податкового кредиту червня 2013 року
включено 778,10 грн.; до податкового
кредиту липня 2013 року включено 1021,00
грн.;

- ТОВ «Глобал Сертифік»
(надавались послуги з сертифікаційного
аудиту) - до податкового кредиту червня
2013 року включено 2083,33 грн., до
податкового кредиту липня 2013 року
включено 0 грн.;

- ТОВ «Компаньон Груп» (передплата
спеціалізованого видання) - до
податкового кредиту червня 2013 року
включено 0 грн., до податкового кредиту
липня 2013 року включено 150,00 грн..

Всього за вказаними операціями до
податкового кредиту червеня 2013 року
позивачем включено - 5405,96 грн., липня 2013
року - 4038,53 грн.

При вирішенні даного
адміністративного спору суд враховує,
що на час виникнення та існування
спірних правовідносин порядок
нарахування, сплати до бюджету та
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість були регламентовані
нормами Податкового кодексу України
№2755-VI від 02.12.2012 року, із змінами та
доповненнями (далі - ПКУ).

Податковий кредит звітного періоду
відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПКУ (із
змінами та доповненнями) визначається,
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом -193.1 ст.193 цього Кодексу (17 %, або 0
%) протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку згідно п.198.1 ст. 198 ПКУ.

При цьому право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.2 ст. 198 ПКУ, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку на оплату товарів/послуг; або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

В силу вимог п. 198.6 ст. 198 ПКУ, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно до норм ПКУ (п. 200.1., п.200.2,
п.200.3 ст. 200) сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Таким чином, для виникнення права на
бюджетне відшкодування позивачем має
бути фактично сплачена сума ПДВ.

Відповідно з пп. 14.1.138 п. 14.1 ст. 14 ПКУ
основні засоби - матеріальні активи, у
тому числі запаси корисних копалин
наданих у користування ділянок надр
(крім вартості землі, незавершених
капітальних інвестицій, автомобільних
доріг загального користування,
бібліотечних і архівних фондів,
матеріальних активів, вартість яких не
перевищує 2500 гривень, невиробничих
основних засобів і нематеріальних
активів), що призначаються платником
податку для використання у
господарській діяльності платника
податку, вартість яких перевищує 2500
гривень і поступово зменшується у
зв'язку з фізичним або моральним зносом
та очікуваний строк корисного
використання (експлуатації) яких з дати
введення в експлуатацію становить
понад один рік (або операційний цикл,
якщо він довший за рік).

Пункт 10 статті 138 Податкового кодексу
України вказує, що до складу інших
витрат включаються загальновиробничі
витрати:

є) витрати на охорону праці, техніку
безпеки, понесені відповідно до
законодавства;

Крім того, стаття 165 Кодексу законів про
працю України передбачає, що на
роботах, зв'язаних з забрудненням,
видається безплатно за встановленими
нормами мило. На роботах, де можливий
вплив на шкіру шкідливо діючих речовин,
видаються безплатно за встановленими
нормами змиваючі та знешкоджуючі
засоби.

Також перший абзац статті 8 Закону "Про
охорону праці" від 14.10.1992 № 2694-XII
передбачає, що на роботах із шкідливими
і небезпечними умовами праці, а також
роботах, пов'язаних із забрудненням або
несприятливими метеорологічними
умовами, працівникам видаються
безоплатно за встановленими нормами
спеціальний одяг, спеціальне взуття та
інші засоби індивідуального захисту, а
також мийні та знешкоджувальні
засоби…

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про затвердження переліку заходів та
засобів з охорони праці, витрати на
здійснення та придбання яких
включаються до витрат» від 27 червня 2003
року № 994 затверджено перелік заходів
та засобів з охорони праці, витрати на
здійснення та придбання яких
включаються до витрат. Відповідно до
пункт 5 переліку: «Забезпечення
працівників спеціальним одягом,
взуттям та засобами індивідуального
захисту відповідно до встановлених
норм (включаючи забезпечення мийними
засобами та засобами, що нейтралізують
небезпечну дію на організм або шкіру
шкідливих речовин, у зв'язку з
виконанням робіт, які не виключають
можливості забруднення цими
речовинами)».

Пунктом 6.2.4 колективного договору на 2013
- 2017 роки, укладеного між роботодавцем в
особі генерального директора
приватного акціонерного товариства
"Агроресурс" та трудовим колективом
товариства передбачено: «Видавати
працюючим безоплатно згідно з діючими
нормами миючі засоби (додаток № 8)» (т.1
а.с.129-140).

Відтак суд вважає правомірним
включення до податкового кредиту з ПДВ
червня 2013 року 952,60 грн. та липня 2013 року
1048,53 грн., які були сплачені у вартості
придбаного товару (миючі засоби,
порошки, серветки) від ТОВ «Юмікс ВДВ».

Реальність господарських операцій з
цим контрагентом підтверджується
дослідженими у судовому засіданні
первинними бухгалтерськими
документами: податковою накладною від
26.06.2013 року № 95 на суму ПДВ 952,60 грн., від
17.07.2013 року № 56 на суму ПДВ 150,00 грн. та
від 17.07.2013 року № 57 на суму ПДВ 898,53 грн.
(т.1 а.с.83-84, 93,94-95) та платіжними
дорученнями (т.1 а.с.53-54), видатковими
накладними та іншими доказами.

Крім того, пункт 10 статті 138 Податкового
кодексу України вказує, що до складу
інших витрат включаються
загальновиробничі витрати:

ж) суми витрат, пов'язаних із
підтвердженням відповідності
продукції, систем якості, систем
управління якістю, екологічного
управління довкіллям, персоналу,
встановленим вимогам відповідно до
Закону України "Про підтвердження
відповідності";

Судом встановлено, що у 2012 році система
управління якістю товариства пройшла
сертифікацію у представника
міжнародного органу сертифікації з
метою підтвердження відповідності
системи управління якістю
підприємства вимогам міжнародного
стандарту ISO 9001:2008. В подальшому
необхідне регулярне проведення
наглядового аудиту на предмет
підтвердження раніше пройденої
сертифікації. Відповідні роботи були
проведені ТОВ «Глобал Сертифік» у
червні 2013 року на загальну суму 12500,00
грн., внаслідок чого до податкового
кредиту червня 2013 року включено 2083,33
грн.

Реальність господарських операцій з
цим контрагентом підтверджується
дослідженими у судовому засіданні
первинними бухгалтерськими
документами: податковою накладною № 120
на суму ПДВ 2083,33 грн. (т.1 а.с.79), платіжним
дорученням (т.1 а.с.55), актом
приймання-здачі послуг (т.1 а.с.71),
договором від 08.10.2012 року (т.1 а.с.100-108) та
іншими доказами.

Також пунктом 10 статті 138 Податкового
кодексу України передбачено, що до
складу інших витрат включаються
загальновиробничі витрати:

ґ) витрати на оплату послуг зв'язку
(пошта, телеграф, телефон, телекс,
телефакс, стільниковий зв'язок та інші
подібні витрати);

В підпункті 4 пункту 10 статті 138
Податкового кодексу України зазначено,
що до складу інших загальновиробничих
витрат включаються інші операційні
витрати, зокрема: витрати на
інформаційне забезпечення
господарської діяльності платника
податку, в тому числі з питань
законодавства, на придбання
літератури, оплату Інтернет-послуг і
передплату спеціалізованих
періодичних видань.

Судом встановлено, що ПАТ «МТС Україна»
надавалися для позивача послуги
мобільного зв'язку на загальну суму
5182,15 грн., внаслідок чого до податкового
кредиту червня 2013 року включено ПДВ у
розмірі 812,88 грн., та ТОВ «Компаньон
Груп» - передплата спеціалізованого
електронного видання на суму 900,00 грн.,
внаслідок чого до податкового кредиту
липня 2013 року включено 150,00 грн.

Здійснення господарських операцій з
цими контрагентами підтверджується
наступними первинними документами:
податковими накладними № 24122 на суму
ПДВ 812,88 грн. та №355 на суму ПДВ 150,00 грн.
(т.1 а.с.85,86), платіжними дорученнями (т.1
а.с.56,57), рахунком за надані послуги
зв'язку за травень 2013 року (т.1 а.с.75),
актом приймання-здачі послуг (т.1 а.с.71),
договором від 08.10.2012 року (т.1 а.с.100-108) та
іншими доказами.

Відтак суд вважає правомірним
включення до податкового кредиту з ПДВ
червня 2013 року 812,88 грн. та липня 2013 року
150,00 грн., які були сплачені у вартості
отриманих послуг від ПАТ «МТС Україна»
та ТОВ «Компаньон Груп».

Стосовно господарських операцій з ППФ
«Софтланд» та ППФ «Сфера» суд зазначає,
що у цих контрагентів позивач
придбавав монітори та інше комп'ютерне
обладнання, отримував послуги з
ремонту комп'ютерів. Внаслідок цього по
операціях з ППФ «Софтланд» до
податкового кредиту червня 2013 року
було включено 779,00 грн., до податкового
кредиту липня 2013 року - 1819,00 грн.; по
операціях з ППФ «Сфера» до податкового
кредиту червня 2013 року включено 778,10
грн. та до податкового кредиту липня 2013
року - 1021,00 грн.

Реальність здійснення зазначених
господарських операцій підтверджена
наступними дослідженими у судовому
засіданні доказами: податковими
накладними №25 на суму ПДВ 346,00 грн., №24
на суму ПДВ 328,00 грн., №26 на суму ПДВ 105,00
грн., №46 на суму ПДВ 285,00 грн., №47 на суму
ПДВ 375,00 грн., №55 на суму ПДВ 117,50 грн., №69
на суму ПДВ 40,00 грн., №23 на суму ПДВ 44,00
грн., №24 на суму ПДВ 326,00 грн., №25 на суму
ПДВ 105,00 грн., №12 на суму ПДВ 288,00 грн., №11
на суму ПДВ 218,00 грн., №6 на суму ПДВ 1163,00
грн., №13 на суму ПДВ 328,00 грн., №12 на суму
ПДВ 328,00 грн., (т.1 а.с.76-78, 79-82, 87-92, 96-98)
платіжними дорученнями (т.1 а.с.45-53),
актами надання послуг та
здачі-прийняття робіт (т.1 а.с.58-59,67,73),
видатковими накладними (т.1 а.с.60-65, 68-69,
70-71) та іншими доказами.

Наявність у позивача комп'ютерної
техніки та використання її у
господарській діяльності підтверджена
актами вводу в експлуатацію основних
засобів за період з 2003 по 2013 роки,
інвентарними картками обліку основних
засобів за 2006 - 2013 роки, актами
приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів за 2007 - 2013
роки та актами контрольної перевірки
інвентаризації основних засобів за це
період (т.1 а.с.159-250, т.2 а.с.1-117).

Враховуючи встановлені обставини
справи суд вважає правомірним
включення до податкового кредиту з ПДВ
червня 2013 року 1557,10 грн. (779,00 + 778,10) та
липня 2013 року 2900,00 грн. (1819,00 + 1021,00 ), які
були сплачені у вартості отриманого
товару та послуг від ППФ «Софтланд» та
ППФ «Сфера».

Згідно з п. 2 ст. 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (зі змінами та
доповненнями) бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення,
господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити - назву документа
(форми), дату і місце складання, назву
підприємства, від імені якого складено
документ, зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції, посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Дослідивши надані позивачем зазначені
вище первинні документи, суд вважає, що
вони відповідають вимогам Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» та
підтверджують реальність
господарських операцій ПрАТ
«Агроресурс» із контрагентами ПАТ «МТС
Україна», ППФ «Софтланд», ТОВ «Юмікс
ВДВ», ППФ «Сфера», ТОВ «Глобал
Сертифік», ТОВ «Компаньон Груп», а
отримані від цих контрагентів
податкові накладні надають позивачу
право відповідно до вимог ст.ст.198 та 201
Податкового кодексу України на
отримання податкового кредиту.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку, що ПрАТ «Агроресурс»
правомірно збільшено суму податкового
кредиту за червень у розмірі 5406,00 грн.
та за липень 2013 року у розмірі 4039,00 грн.

Відтак, висновок податкового органу,
викладений в акті перевірки №
43/17-16-15-01/24175498 від 14 жовтня 2013 року, що
ПрАТ «Агроресурс» завищено від'ємне
значення суми податкового кредиту з
ПДВ, що у свою чергу призвело до
завищення заявленої суми бюджетного
відшкодування.

Положення законодавства, яке регулює
відшкодування податку на додану
вартість з державного бюджету, не
ставлять права платника з податку на
отримання відшкодування податку на
додану вартість у залежність від
наявності будь-яких обставин, крім
правомірності цього відшкодування та
відповідності даних податкової
декларації платника податку вимогам
податкового законодавства.

Підставою для отримання відшкодування
податку на додану вартість є дані
виключно податкової декларації за
звітний період. Відшкодування податку
на додану вартість при настанні
терміну проводиться згідно з рішенням
платника податку, яке відображене в
податковій декларації.

Таким чином, податковий орган не навів
будь-яких доказів щодо фіктивності
господарських операцій, за наслідками
яких було сформовано позивачем
податковий кредит, не надав даних, які
би спростовували реальність виконання
операцій з поставки товарів та наданих
послуг, та не надав доказів того, що
зазначені операції не пов'язані з
господарською діяльністю позивача.

За приписами п.200.4 статті 200 ПК України,
якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг)
або до Державного бюджету України, а
разі отримання від неризидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно п.п 200.7, 200.8, 200.9 ст. 200 ПК України
платник податку, який має право на
отримання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення суми
бюджетного відшкодування, подає
відповідному органу державної
податкової служби податкову
декларацію та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій декрації.
До декларації додається розрахунок
суми бюджетного відшкодування, а також
оригінали митних декларацій
(примірників декларанта), що
підтверджують вивезення товарів
(супутніх послуг) за межі митної
території України.

Виходячи із системного аналізу
наведених норм суд приходить до
висновку, що платник податків має право
на бюджетне відшкодування стосовно
тієї суми податку на додану вартість,
яку він фактично сплатив
постачальникам товарів (послуг) у
попередньому податковому періоді

Отже, визначальною особливістю, яка
обумовлює право платника податку на
бюджетне відшкодування ПДВ в даному
випадку є фактична надмірна оплата сум
такого податку постачальникам товарів
( послуг), які підтверджені виписаними
відповідно до вимог чинного
законодавства податковими накладними
особами, які зареєстровані як платники
такого податку, а підставою є дані
податкової декларації за звітний
податковий період.

Судом були досліджені первинні
документи, що містять відомості про
обставини, які є предметом доказування
у цій справі, та пов'язані з рухом
активів, виконанням зобов'язань, що
описані вище, останні відповідають
змісту, відображеному в укладених
платником податку договорах, та
підтверджують обґрунтованість
визначення податкового кредиту з
податку на додану вартість.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За наведених обставин, суд прийшов до
висновку, що відповідач при прийнятті
податкових повідомлень-рішень від 25
жовтня 2013 року № та № діяв
не на підставі, не в межах повноважень
та не в спосіб, визначений чинним
законодавством, а вказані податкові
повідомлення-рішення є протиправними,
такими, що прийняті без урахування всіх
обставин, які мають значення для
прийняття рішення, а тому підлягають
скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст. 72 цього Кодексу. У
відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, і не довів правомірності
прийнятих ним податкових
повідомлень-рішень від 25 жовтня 2013 року
№ та № .

При зазначених обставинах, вимоги
позивача правомірні, обґрунтовані і
підлягають до задоволення, а
заперечення відповідача суд відхиляє
як безпідставні і такі, що суперечать
чинному законодавству та фактичним
обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Враховуючи
викладене та те, що позов задоволено
повністю на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень,
позивачу слід присудити з Державного
бюджету України 182 грн. 70 коп. судового
збору.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області від
25.10.2013 року № та від 25.10.2013 року №
.

Присудити на користь позивача Приватне
акціонерне товариство "Агроресурс" із
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 182 (сто вісімдесят дві)
грн. 70 коп

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Борискін
С.А.