Справа № 2а-340/11
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року
Справа № 127081/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді -
Заверухи О.Б.,

суддів -
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Старовижівському районі Волинської
області на постанову Старовижівського
районного суду Волинської області від
10 лютого 2011 року по справі за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
до управління Пенсійного фонду України
в Старовижівському районі Волинської
області про нарахування підвищення до
пенсії, -

ВСТАНОВИЛА :

01 лютого 2011 року ОСОБА_1, ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом до
відповідача про зобов'язання
нарахувати та виплатити підвищення до
пенсії у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком на
підставі положень ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»за
період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2010
року включно та нараховувати та
виплачувати таке підвищення надалі.

01 лютого 2011 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до відповідача про
зобов'язання нарахувати та виплатити
підвищення до пенсії у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
на підставі положень ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 01 січня 2009 року по
день розгляду справи в суді з
урахуванням виплачених сум.

01 лютого 2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися до суду з позовом до
відповідача про зобов'язання
нарахувати та виплатити підвищення до
пенсії у розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком на
підставі положень ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» за
період з 22 травня 2008 року по час
звернення до суду.

Постановою Старовижівського
районного суду Волинської області від
10 лютого 2011 року позов задоволено
частково. Визнано неправомірними дії
управління Пенсійного фонду України в
Старовижівському районі Волинської
області в частині відмови позивачам в
нарахуванні та виплаті підвищення до
пенсії. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Старовижівському районі Волинської
області нарахувати та виплатити
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
підвищення до пенсії як дитині війни в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 01 серпня 2010 року по 10 лютого 2011
року, з врахуванням ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачених сум. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, управління Пенсійного
фонду України в Старовижівському
районі Волинської області подало
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій просить скасувати оскаржувану
постанову і прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на
те, що судом першої інстанції порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС
України, суд відповідно до ч. 1 п. 2 ст.197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду зміні з наступних підстав.

Колегія суддів вважає підставними
заявлені вимоги позивачів в частині
зобов'язання відповідача нараховувати
і виплачувати підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
за період з 01 серпня 2010 року по 10 лютого
2011 року, оскільки дія норм ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» не була зупинена чи обмежена
іншими нормативними актами. Статтею 70
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» Кабінету Міністрів
України надано право у 2010 році
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.
Названа норма передбачає встановлення
в абсолютних сумах розмірів лише тих
виплат, вихідним критерієм розрахунку
яких є розмір мінімальної заробітної
плати. Відповідно її дія не поширюється
на спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком. Такі ж
норми були встановлені Законом України
«Про Державний бюджет на 2011 рік». Таким
чином, відповідач у 2010-2011 роках повинен
діяти відповідно до приписів діючої
норми ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком, а
тому доводи апелянта в цій частині є
необґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність заявлених позовних вимог
в частині зобов'язання відповідача
провести нарахування та виплату на
користь позивачів підвищення до пенсії
за період з 01 серпня 2010 року по 10 лютого
2011 року.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії
позивачам здійснює Пенсійний фонд
України в особі управління Пенсійного
фонду України в Старовижівському
районі Волинської області, обов'язок
щодо нарахування і виплати спірної
допомоги правильно покладено на
відповідача у справі.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивачам у
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
колегія суддів не вбачає.

Беручи до уваги, що правові положення,
які передбачають виплату підвищення до
пенсії особам, на яких поширюється дія
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» є чинними, а позивачі
належить до вказаної групи осіб і мають
право на її отримання, органи державної
влади не можуть свідомо зменшувати
розмір такої допомоги.

Також у відповідності до ст. ст. 99,
100 КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Оскільки стосовно ненарахованих
пенсій ніякими нормативно-правовими
актами, крім КАС України, не визначено
строк звернення до суду, то під час
вирішення спорів, які виникають із
вказаних правовідносин слід
застосовувати шестимісячний строк
звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене,
приймаючи до уваги дату звернення
позивачів до суду із вказаним позовом
(01 лютого 2011 року), відсутність заяв та
поважних причин для поновлення строку,
колегія суддів вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_3 в частині
нарахування та виплати підвищення до
пенсії як дитині війни за період з 09
липня 2007 року по 31 липня 2010 року
включно, позовні вимоги ОСОБА_2 в
частині нарахування та виплати
підвищення до пенсії як дитині війни за
період з 01 січня 2009 року по 31 липня 2010
року включно, позовні вимоги ОСОБА_4,
ОСОБА_5 в частині нарахування та
виплати підвищення до пенсії як дитині
війни за період з 22 травня 2008 року по 31
липня 2010 року включно підлягають
залишенню без розгляду.

Відповідно до ст.201 КАС України
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є: 1)
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права; 2) вирішення не
всіх позовних вимог або питань.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, ч.1 ст.
197, п.3 ст. 198, п. 1 ст. 201, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст.
254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Старовижівському районі Волинської
області задовольнити частково.

Постанову Старовижівського районного
суду Волинської області від 10 лютого 2011
року в справі № 2а-340/11 змінити,
доповнивши резолютивну частину таким
абзацом: «Вимоги позивачів в частині
нарахування та виплати підвищення до
пенсії як дитині війни, а саме: ОСОБА_1,
ОСОБА_3 за період з 09 липня 2007 року по 31
липня 2010 року включно; ОСОБА_2 за період
з 01 січня 2009 року по 31 липня 2010 року
включно; ОСОБА_4, ОСОБА_5 за період з 22
травня 2008 року по 31 липня 2010 року
включно підлягають залишенню без
розгляду».

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є
остаточною та касаційному оскарженню
не підлягає.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В. Ніколін