Справа № К/9991/26507/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/26507/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Карася О.В., Рибченка А.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 14 вересня 2010 року

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22 березня 2011 року

у справі № 2а-8225/10/11/0170

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрростпоставка»

до Державної податкової інспекції у
місті Сімферополі Автономної
Республіки Крим

про визнання незаконними дій та
зобов'язання до виконання певних дій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Укрростпоставка»
(далі - позивач) звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у місті Сімферополі
Автономної Республіки Крим (далі -
відповідач) про визнання протиправними
дій ДПІ у м. Сімферополі АР Крим щодо
невизнання податкової декларації з
податку на додану вартість за квітень
2010 року ТОВ «Укрростпоставка»;
зобов'язання ДПІ у м. Сімферополі АР
Крим відобразити основні показники
поданої ТОВ «Укрростпоставка»
податкової декларації з податку на
додану вартість за квітень 2010 року з
моменту її поштового відправлення - з 15
червня 2010 року у особовому рахунку
позивача (в редакції заяви про
уточнення позовних вимог від 13 вересня
2010 року за вих. № 48).

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 14 вересня 2010 року
позов задоволено частково. Визнано
протиправними дії ДПІ у м. Сімферополі
АР Крим щодо невизнання податкової
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2010 року ТОВ
«Укрростпоставка». Зобов'язано ДПІ в м.
Сімферополі АР Крим відобразити
основні показники податкової
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2010 року у особовому
рахунку ТОВ «Укрроспоставка». Стягнуто
з Державного бюджету України на
користь ТОВ «Укрростпоставка» витрати
зі сплати судового збору у розмірі 3,40
грн. В задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22 березня 2011 року постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 14
вересня 2010 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у м.
Сімферополі АР Крим, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 14 вересня 2010 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22 березня 2011 року і ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

02 червня 2010 року ТОВ «Укрроспоставка»
подало до ДПІ у м. Сімферополі АР Крим
податкову декларацію з податку на
додану вартість за квітень 2010 року (вх.
№ 84706) (арк. справи 24-25).

04 червня 2010 року ДПІ у м. Сімферополі АР
Крим листом за № 23988/10/28-4 повідомила
керівника ТОВ «Укрроспоставка» про
невизнання податкової декларації за
квітень 2010 року відповідно до
підпункту 4.1.2 пункту 4.1 статті 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», оскільки всупереч вимогам
вимог пунктів 3.3, 4.3 Порядку заповнення
та подання податкової декларації з
податку на додану вартість,
затвердженого наказом ДПА України від
30 травня 1997 року № 166, у поданій
декларації не зазначені обов'язкові
реквізити, передбачені рядком 06
вступної частини декларації, у зв'язку
з чим подана податкова декларація з
податку на додану вартість за квітень
2010 року вважається невизнаною як
податкова звітність. Також, позивачу
запропоновано надати нову податкову
звітність з податку на додану вартість
за відповідний звітний період,
оформлену належним чином (арк. справи
13).

15 червня 2010 року згідно відбитку
календарного штемпеля на описі
вкладення в цінний лист та згідно
фіскального чека відділення поштового
зв'язку від 15 червня 2010 року № 0445 (арк.
справи 9), позивачем направлено на
адресу ДПІ у м. Сімферополі АР Крим
виправлену податкову декларацію з
податку на додану вартість із
додатками, яка отримана відповідачем 17
червня 2010 року (вх. № 89433) (арк. справи
28-29).

24 червня 2010 року ДПІ у м. Сімферополі АР
Крим листом за № 28077/10/28-4 повідомила
керівника ТОВ «Укрроспоставка», що на
виконання наказу ДПА України від 09
квітня 2010 року № 236 «Про введення в дію
операції «Бюджет»», ТОВ
«Укрроспоставка» віднесено до
«категорії високого ризику». Також
позивача було повідомлено, що з метою
недопущення використання зазначеної
категорії платників у якості
«інструментів» мінімізації сплати
податків
підприємствами-вигодонабувачами та з
метою належного реагування на будь-які
випадки, які можуть свідчити про дії
суб'єктів господарської діяльності в
схемах мінімізації
підприємствами-вигодонабувачами,
подана ТОВ «Укрроспоставка» поштою
декларація з податку на додану
вартість за квітень 2010 року (вх. № 89433
від 17 червня 2010 року) по рішенню робочої
групи в рамках проведення операції
«Бюджет» не визнана як податкова
декларація. Виходячи з наведеного, ДПІ
у м. Сімферополі АР Крим запропонувала
позивачу надати достатні
обґрунтування для виключення
товариства зі списку високого ризику
(арк. справи 27).

Суд першої інстанції,
задовольняючи позовні вимоги, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що прийняття податкової декларації є
обов'язком контролюючого органу, з
урахуванням того, що Порядком
заповнення та подання податкової
декларації з податку на додану
вартість не передбачено такої підстави
для відмови у прийнятті податкової
декларації як віднесення підприємства
до «категорії високого ризику», а також
зважаючи на те, що податкова декларація
з податку на додану вартість за квітень
2010 року містила усі обов'язкові
реквізити. Також, суд виходив з того, що
обов'язок ДПІ у м. Сімферополі АР Крим
щодо внесення до картки особового
рахунку ТОВ «Укрроспоставка»
відомостей, вказаних ним у податковій
декларації з податку на додану
вартість за квітень 2010 року, покладений
на податковий орган положеннями
Інструкції про порядок ведення
органами державної податкової служби
оперативного обліку платежів до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється органами державної
податкової служби України,
затвердженої наказом ДПА України від 18
липня 2005 року № 276.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Абзацом 1 підпункту 4.1.2 пункту 4.1 статті
4 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що прийняття податкової
декларації є обов'язком контролюючого
органу. Податкова декларація
приймається без попередньої перевірки
зазначених у ній показників через
канцелярію, чий статус визначається
відповідним нормативно-правовим актом.
Відмова службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

За приписами абзацу 2 підпункту 4.1.2
пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) якщо службова
(посадова) особа контролюючого органу
порушує норми абзацу першого цього
підпункту, платник податків
зобов'язаний до закінчення граничного
строку подання декларації надіслати
таку декларацію поштою з описом
вкладеного та повідомленням про
вручення, до якої долучається заява на
ім'я керівника відповідного
контролюючого органу, складена у
довільній формі, із зазначенням
прізвища службової (посадової) особи,
яка відмовилася прийняти декларацію,
та/або із зазначенням дати такої
відмови. При цьому декларація
вважається поданою в момент її
вручення пошті, а граничний
десятиденний строк, встановлений для
поштових відправлень підпунктом 4.1.7, не
застосовується.

Відповідно до абзацу 3 підпункту 4.1.2
пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) платник
податків може також оскаржити дії
службової (посадової) особи
контролюючого органу з відмови у
прийнятті податкової декларації у
судовому порядку.

Згідно абзацу 5 підпункту 4.1.2 пункту 4.1
статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) податкова звітність,
отримана контролюючим органом від
платника податків як податкова
декларація, що заповнена ним всупереч
правилам, зазначеним у затвердженому
порядку її заповнення, може бути не
визнана таким контролюючим органом як
податкова декларація, якщо в ній не
зазначено обов'язкових реквізитів, її
не підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків. У цьому випадку,
якщо контролюючий орган звертається до
платника податків з письмовою
пропозицією надати нову податкову
декларацію з виправленими показниками
(із зазначенням підстав неприйняття
попередньої), то такий платник податків
має право: надати таку нову декларацію
разом зі сплатою відповідного штрафу;
оскаржити рішення податкового органу в
порядку апеляційного узгодження.

Наказом ДПА України від 30 травня 1997
року № 166 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) був
затверджений Порядок заповнення та
подання податкової декларації з
податку на додану вартість, пунктом 3.4
якого передбачено, що Платник податку
самостійно обчислює суму податкового
зобов'язання, яку зазначає в
декларації. Дані, наведені в
декларації, мають відповідати даним
бухгалтерського та податкового обліку
платника, достовірність даних
підтверджується: підписом платника,
якщо платник - фізична особа, в інших
випадках (особа, яка визначена як
платник податку на додану вартість,
крім фізичних осіб) - підписами
відповідальних посадових осіб
(керівника, головного бухгалтера) та
печаткою, а в разі подання декларації в
електронній формі - електронним
підписом осіб (які підписують
декларацію), зареєстрованим у порядку,
визначеному законодавством.

З метою запровадження централізованої
системи приймання та комп'ютерної
обробки податкової звітності
платників податків та реєстрів
отриманих та виданих податкових
накладних із урахуванням різних
способів надходження документів до
органів державної податкової служби
України, у тому числі в електронному
вигляді засобами телекомунікаційного
зв'язку, та відповідно до статті 2
Закону України «Про державну податкову
службу в Україні», наказом ДПА України
від 31 грудня 2008 року № 827 були
затверджені Методичні рекомендації
щодо централізованого приймання та
комп'ютерної обробки податкової
звітності платників податків в ОДПС
України.

Відповідно до пункту 4.4 Методичних
рекомендацій щодо централізованого
приймання та комп'ютерної обробки
податкової звітності платників
податків в ОДПС України, затверджених
наказом ДПА України від 31 грудня 2008
року № 827 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) під
обов'язковими реквізитами розуміються:
тип документа (звітний, уточнюючий,
звітний новий); звітний (податковий)
період; назва платника податків; код
платника податків згідно з Єдиним
державним реєстром підприємств та
організацій України відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 22 січня 1996 року № 118 «Про створення
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України»
або реєстраційний (обліковий) номер з
ТРДПАУ; ідентифікаційний номер згідно
з ДРФО або, у разі відмови від нього -
серія та номер паспорта для фізичної
особи; місцезнаходження платника
податків; назва ОДПС, до якого
подається звітність; дата подання
звіту (або дата заповнення - залежно від
форми); підписи посадових осіб,
засвідчені печаткою. Для звітів, у яких
це передбачено формою: звітний
(податковий) період, що уточнюється, у
разі надання платником податків
уточнюючого розрахунку; ініціали,
прізвища та ідентифікаційні номери
посадових осіб; код виду економічної
діяльності (КВЕД); код органу місцевого
самоврядування за КОАТУУ;
індивідуальний податковий номер та
номер свідоцтва про реєстрацію для
платників ПДВ.

Пунктом 4.5 Методичних рекомендацій
щодо централізованого приймання та
комп'ютерної обробки податкової
звітності платників податків в ОДПС
України, затверджених наказом ДПА
України від 31 грудня 2008 року № 827 (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) визначено, що
якщо податкова звітність, надана
органу ДПС платником податків,
заповнена всупереч правилам,
визначеним у затвердженому порядку її
заповнення, то вона може бути не
визнана органом ДПС як податкова
звітність. Підставою про невизнання
податкової звітності є: відсутність
підпису відповідних посадових осіб
(факсиміле не дозволяється);
відсутність скріплення печаткою
підписів платника податків;
відсутність обов'язкових реквізитів
податкового документа; відсутність
обов'язкових додатків до податкової
звітності, передбачених порядком
заповнення відповідної звітності;
неможливість прочитати текст або цифри
внаслідок пошкодження (наприклад,
документи, залиті чорнилом або іншою
рідиною, потерті); наявність порваних
аркушів, підчищень, помарок,
виправлень, дописок і закреслювань;
подання ксерокопії звітних документів;
порушення загальних вимог оформлення
документів податкової звітності.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, податкова
декларація ТОВ «Укрроспоставка» з
податку на додану вартість за квітень
2010 року містила усі обов'язкові
реквізити, декларація також була
підписана керівником підприємства та
скріплена печаткою платника податків.

При цьому, колегія суддів погоджується
з висновками судів попередніх
інстанцій, що Порядком заповнення та
подання податкової декларації з
податку на додану вартість,
затвердженим наказом ДПА України від 30
травня 1997 року № 166, не передбачено
такої підстави для відмови у прийнятті
податкової декларації як віднесення
підприємства до «категорії високого
ризику», з урахуванням того, що наказ
ДПА України від 09 квітня 2010 року № 236
«Про введення в дію операції «Бюджет»»
не пройшов обов'язкової державної
реєстрації як нормативно-правовий
документ.

Відповідно до пункту 1.7 Інструкції про
порядок ведення органами державної
податкової служби оперативного обліку
платежів до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється
органами державної податкової служби
України, затвердженої наказом ДПА
України від 18 липня 2005 року № 276 (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), облікові
операції з коригування даних у картках
особових рахунків платників податків
проводяться підрозділами
адміністрування облікових показників
та звітності на підставі відповідних
документів, датою їх надходження, з
візою керівника (заступника керівника)
органу державної податкової служби «До
обліку».

Пунктом 3.1 цієї Інструкції (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин), встановлено, що з метою
обліку нарахованих і сплачених сум
платежів до бюджету органами державної
податкової служби на кожний поточний
рік відкриваються особові рахунки за
кожним платником та кожним видом
платежу, які повинні сплачуватися
такими платниками.

Виходячи з аналізу наведених вище
правових норм, суди попередніх
інстанцій дійшли правомірного
висновку, щз яким погоджується суд
касаційної інстанції, про наявність у
платника податків
матеріально-правового інтересу в тому,
щоб дані карток особових рахунків
правильно відображали фактичний стан
платежів до бюджету.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про
обґрунтованість позовних вимог та
наявність підстав для їх часткового
задоволення.

Доводи касаційної скарги
вищевикладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ДПІ у м. Сімферополі АР Крим
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 14
вересня 2010 року та ухвала
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2011 року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 222, 223, 224,
230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті
Сімферополі Автономної Республіки
Крим залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 14
вересня 2010 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
_____________________ Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ О.В. Карась

_____________________ А.О. Рибченко