Справа № 2а/2370/2075/11
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/14678/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Катеринопільський елеватор» на
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.01.2012 року
та постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 29.04.2011 року
по справі № 2а/2370/2075/2011 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Катеринопільський
елеватор» до Державної податкової
інспекції у Катеринопільському районі
Черкаської області про визнання
протиправним та нечинним податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Катеринопільський
елеватор» звернулось до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Катеринопільському районі Черкаської
області про визнання протиправним та
нечинним податкового
повідомлення-рішення № /1 від
28.12.2010 року.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 29.04.2011 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25.01.2012 року у даній справі у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить рішення судів попередніх
інстанцій скасувати та прийняти нове
рішення, яким повністю задовольнити
позовні вимоги. В обґрунтування
касаційної скарги скаржник
посилається на порушення судами норм
матеріального права та прийняття
судових рішень без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що працівниками ДПІ у
Катеринопільському районі Черкаської
області проведено позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Катеринопільський
елеватор» з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість.

На підставі висновків перевірки
податковим органом прийнято спірне
податкове повідомлення-рішення №
/1 від 28.12.2010 року, яким зменшено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі на
208713,00 грн. у зв'язку з порушенням п. 1.7 ст.
1, пп.7.4.5 п.7.4 та пп.7.5.1 п.7.5 ст. 7 Закону
України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР «Про
податок на додану вартість» (далі -
Закон № 168/97-ВР).

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
виходили з наступних мотивів, з чим
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону №168/97-ВР
податковий кредит - сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону №168/97-ВР не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в матеріалах справи
відсутні необхідні первинні документи,
які повинні бути складені у
відповідності до вимог підпункту 7.2.1
пункту 7.2 статті 7 Закону №168/97-ВР, та
підтверджували б право позивача на
податковий кредит у відповідний
період. Наявні в справі податкові
накладні виписані не встановленими
особами.

Підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 ст. 7 Закону №
168/97-ВР визначено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

Сума бюджетного відшкодування
залежить від правильності визначення
суми податкових зобов'язань та
податкового кредиту, правильність
визначення яких матеріалами справи не
підтверджено.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
відсутності підстав для задоволення
позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Катеринопільський елеватор»
відхилити.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.01.2012 року
та постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 29.04.2011 року
по справі №2а/2370/2075/2011 залишити без
змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.