Справа № 2а-230/10/2470
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-230/10/2470
Головуючий у 1-й інстанції: Брезіна Т.М.
Суддя-доповідач: Драчук Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка
Ю.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної фінансової інспекції в
Чернівецькій області на постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 14 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом Державної фінансової
інспекції в Чернівецькій області до
Сторожинецької районної ради про
виконання вимог щодо забезпечення
відшкодування витрат в сумі 402695,25 грн.
та забезпечення відшкодування
незаконних витрат в сумі 91000,0 грн. , -

В С Т А Н О В И В :

06.10.2009 року позивач -
Контрольно-ревізійне управління в
Чернівецькій області, що згодом у
зв'язку з реорганізацією було замінено
на Державну фінансову інспекцію в
Чернівецькій області, звернулось до
Чернівецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Сторожинецької районної ради про
виконання вимог щодо забезпечення
відшкодування витрат в сумі 402695,25 грн.
та забезпечення відшкодування
незаконних витрат в сумі 91000,0 грн.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 14.11.2013 року
в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від
14.11.2013 року та прийняти нове рішення,
яким задоволити позовні вимоги.

27.02.2014 року на адресу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від відповідача надійшла заява із
запереченнями на апеляційну скаргу.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що в задоволенні апеляційної
скарги необхідно відмовити з наступних
підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, в
результаті проведення ревізії
відповідача за період 01.07.2005 по 31.12.2008
роки Контрольно-ревізійним
управлінням було встановлено
безпідставне витрачення Районною
радою коштів на утримання працівників
матеріально технічного відділу у сумі
402695,25 грн. на обслуговування
адміністративного приміщення,
безпідставне відрахування до
державних цільових фондів 106231,23 грн.,
недоотримання районною радою плати за
оренду приміщень, які надавались
райдержадміністрації, відділам,
управлінням у сумі 4347,75 грн.
відшкодування винними особами витрат
у сумі 91000 грн., на утримання
господарського, матеріально -
технічного відділу Районної ради.

На підставі зазначеного було складено
Акт № 24-08/24 від 30 січня 2009 року та
направлено відповідачу вимоги щодо
усунення виявлених ревізією порушень
чинного законодавства від 27.02.2009 року
№ 24-08-11/1104 та 08.05.2009 року № 24-08-11/2516.

Однак, Сторожинецькою районною радою
не було виконано заявлені вимоги КРУ в
Чернівецькій області.

На думку позивача невиконання вимог
районною радою є порушенням чинного
законодавства, що стало причиною
звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд
першої інстанції, керуючись
положеннями Закону України "Про
державну контрольно-ревізійну службу",
ст. 2, 51 Бюджетного кодексу України,
Постановою Кабінету Міністрів України
"Про затвердження Порядку складання,
розгляду, затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ" від 28.02.2002 року,
прийшов до висновку про
необгрунтованість позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами та висновкам суду першої
інстанції, колегія суддів враховує
наступне.

Статус державної
контрольно-ревізійної служби в
Україні, її функції та правові основи
діяльності на час виникнення спірних
правовідносин визначались Законом
України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні"
від 26.01.1993 р. № 2939-ХІІ.

Відповідно до п. 10 ст. 10 даного Закону
органам державної
контрольно-ревізійної служби
надається право звертатися до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених ревізією
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Згідно з ч. 2, 5, 6 статті 2 Закону № 2939-ХІІ
державний фінансовий контроль
реалізується державною
контрольно-ревізійною службою через
проведення державного фінансового
аудита, перевірки державних закупівель
та інспектування. Інспектування
здійснюється у формі ревізії та
полягає у документальній і фактичній
перевірці певного комплексу або
окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті. Порядок
проведення державною
контрольно-ревізійною службою
державного фінансового аудиту та
інспектування встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 15 Закону № 2939-ХІІ
визначено, що законні вимоги службових
осіб державної контрольно-ревізійної
служби є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
ревізуються.

Проведеною ревізією
фінансово-господарської діяльності
встановлено, що Сторожинецькою
районною радою за період з 01.07.2005 року
по 31.12.2008 року встановлено зайве
планування та виплату коштів на оплату
праці працівників відділу
матеріально-технічного забезпечення
на суму 296464,02 грн. та проведення
відрахувань до державних цільових
фондів на 106231,23 грн.

При цьому, частинами 2 та 5 ст. 51
Бюджетного кодексу України від 21.06.2001
року № 2542-III (в редакції чинній на час
виникнення правовідносин) встановлено,
що лише затверджений кошторис надає
повноваження щодо отримання доходів і
здійснення видатків, визначає обсяг та
спрямування коштів для виконання
бюджетною установою своїх функцій, а
розпорядники бюджетних коштів беруть
зобов'язання та здійснюють видатки
тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами.

Бюджетним кодексом України (ст. 2)
визначено, що розпорядники бюджетних
коштів - бюджетні установи в особі їх
керівників, уповноважені на отримання
бюджетних асигнувань, взяття бюджетних
зобов'язань та здійснення видатків
бюджету.

Пунктами 5, 20, 29 "Порядку складення,
розгляду, затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.02.2002 року №228 (далі - Порядок № 228)
передбачено, що установам можуть
виділятися бюджетні кошти тільки за
наявності затверджених кошторисів,
планів асигнувань загального фонду
бюджету, планів надання кредитів із
загального фонду бюджету, планів
спеціального фонду, а вищим навчальним
закладам та науковим установам,
закладам охорони здоров'я, що надають
первинну медичну допомогу, також за
наявності затверджених планів
використання бюджетних коштів і
помісячних планів використання
бюджетних коштів.

Установи мають право брати бюджетні
зобов'язання витрачати бюджетні кошти
на цілі та в межах, установлених
затвердженими кошторисами, планами
асигнувань загального фонду бюджету,
планами надання кредитів із загального
фонду бюджету, планами спеціального
фонду.

Бюджетне зобов'язання - будь-яке
здійснене відповідно до бюджетного
асигнування розміщення замовлення,
укладення договору, придбання товару,
послуги чи здійснення інших
аналогічних операцій протягом
бюджетного періоду, згідно з якими
необхідно здійснити платежі протягом
цього ж періоду або в майбутньому.

Під час визначення обсягів видатків
бюджету та/або надання кредитів з
бюджету розпорядників нижчого рівня
головні розпорядники повинні
враховувати об'єктивну потребу в
коштах кожної установи, виходячи з її
основних виробничих показників і
контингентів, які встановлюються для
установ (кількість класів, учнів у
школах, ліжок у лікарнях, дітей у
дошкільних закладах тощо), обсягу
виконуваної роботи, штатної
чисельності, необхідності погашення
дебіторської і кредиторської
заборгованості та реалізації окремих
програм і намічених заходів щодо
скорочення витрат у плановому періоді.

Обов'язковим є виконання вимоги щодо
першочергового забезпечення
бюджетними коштами видатків на оплату
праці з нарахуваннями, виплату
стипендії, а також на господарське
утримання установ. Під час визначення
видатків у проектах кошторисів
установи повинен забезпечуватися
суворий режим економії коштів і
матеріальних цінностей. До кошторисів
можуть включатися тільки видатки,
передбачені законодавством,
необхідність яких обумовлена
характером діяльності установи.
Видатки на придбання обладнання,
капітальний ремонт приміщень тощо, які
не є першочерговими, можуть
передбачатися лише за умови
забезпечення коштами невідкладних
витрат та відсутності заборгованості.
При цьому видатки на заробітну плату з
коштів спеціального фонду
обчислюються залежно від обсягу
діяльності, що провадиться за рахунок
цих коштів, із застосуванням
встановлених законодавством норм, які
використовуються установами
аналогічного профілю. Мінфін має право
визначати на кожний рік порядок
врахування у кошторисах обсягів
заборгованості, яка виникла внаслідок
непогашення бюджетних зобов'язань
установ.

Згідно п. 29 Порядку №228 проекти
кошторисів, планів асигнувань
загального фонду бюджету, планів
надання кредитів із загального фонду
бюджету, планів спеціального фонду,
планів використання бюджетних коштів
(крім планів використання бюджетних
коштів одержувачів), помісячних планів
використання бюджетних коштів установ
у разі потреби розглядаються головним
розпорядником. Головні розпорядники
під час розгляду проектів кошторисів,
планів асигнувань загального фонду
бюджету, планів надання кредитів із
загального фонду бюджету, планів
спеціального фонду, планів
використання бюджетних коштів (крім
планів використання бюджетних коштів
одержувачів), помісячних планів
використання бюджетних коштів
зобов'язані: забезпечити суворе
виконання вимог законодавства, а також
вказівок щодо складання кошторисів на
наступний рік; додержуватися режиму
економії, не допускати включення до
кошторисів бюджетних асигнувань, не
зумовлених потребою; забезпечити в
проектах кошторисів, планів асигнувань
загального фонду бюджету, планів
надання кредитів із загального фонду
бюджету, планів спеціального фонду,
планів використання бюджетних коштів
(крім планів використання бюджетних
коштів одержувачів), помісячних планів
використання бюджетних коштів
додержання доведених у лімітних
довідках річних обсягів бюджетних
асигнувань та їх помісячного розподілу
з урахуванням термінів проведення
окремих заходів і можливості
здійснення відповідних видатків
бюджету та надання кредитів з бюджету
протягом бюджетного періоду; не
допускати прийняття в кошторисах сум,
не підтверджених розрахунками та
економічними обґрунтуваннями.

Згідно з матеріалами справи
адміністративна споруда за адресою
Чернівецька обл., смт. Сторожинець, вул.
Чернівецька, 6-А згідно свідоцтва про
право власності від 20.01.1999 року
закріплена на праві комунальної
власності за територіальною громадою
Сторожинецького району в особі
Сторожинецької районної ради. Таким
чином вказана споруда перебуває на
балансі Сторожинецької районної ради.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
правомірності використання коштів
Сторожинецькою районною радою на
утримання установи і відповідно
виплати заробітної плати працівникам
відділу матеріально-технічного
забезпечення.

Суд звертає увагу на те, що між районною
радою та орендарями було укладено
договори оренди відповідно до Типового
договору оренди індивідуально
визначеного (нерухомого або іншого)
майна, що належить до державної
власності, затвердженого наказом Фонду
державного майна України від 23.08.2000
року № 1774.

При цьому, в орендну плату не
включаються витрати на утримання
орендованого майна та плата за послуги,
які відповідно до укладеної угоди
зобов'язується надавати орендодавець,
на балансі якого перебуває це майно.

З урахування того, що в договорах
оренди було визначено, що власник
будівлі зобов'язується забезпечити
виконання всього комплексу робіт
пов'язаних із утриманням
обслуговуванням та експлуатацією
будівлі, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
відсутності правових підстав для
повернення орендарями коштів за
господарське утримання установи в
частині виплати заробітної плати
працівникам відділу
матеріально-технічного забезпечення.

При цьому, приміщення будівлі
перебувало на балансі районної ради і
вона зобов'язана його утримувати
самостійно в частині своєї площі, а в
частині приміщення зданого в оренду на
умовах визначених у договорах.

Таким чином, суд приходить до висновку
про безпідставність вимог позивача
щодо відшкодування витрат, понесених
Сторожинецькою районною радою на
утримання працівників в загальній сумі
402695,25 грн., в тому числі проведення
відрахувань до державних цільових
фондів на 106231,23 грн. та витрат на
утримання господарського відділу
районної ради в сумі 91000,0 грн.

Стосовно вимоги позивача про
забезпечення надходження до
Сторожинецької районної ради
недоотриманої плати за оренду
приміщень, які надавались
райдержадміністрації, її відділам і
управлінням на суму 4347,75 грн. суд
зазначає наступне.

Згідно з наявною в матеріалах справи
довідкою від 20.06.2013 року № 01-17/929 наданою
Управлінням державної казначейської
служби України у Сторожинецькому
районі станом на 20.06.2013 року
кредиторська заборгованість по
Сторожинецькій районній раді
відсутня.

Таким чином, відповідно до даних
бухгалтерського обліку, що відображені
в акті ревізії, заборгованості в сумі
4347,75 грн. не було, натомість існувало
невірне відображення даних
бухгалтерського обліку, яке було
усунуто, що підтверджується листом від
01.07.2013 року № 700 (т. 2 а.с. 77).

Окрім цього, незрозумілим є вимога
позивача щодо стягнення вказаної суми
саме з райдержадміністрації, оскільки
орендарями є й інші суб'єкти відповідно
до Списку установ, що знаходяться в
адмінбудинку районної ради та площа
приміщень і автогаражів, які вони
займають по вул. Чернівецькій, 6-А та 6-Б
м. Сторожинець станом на 01.04.2008 року (т. 1
а.с. 220).

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про те, що відповідачем не
надано достатніх доказів, що
підтверджують протиправність дій
Сторожинецької районної ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладених норм
чинного законодавства, що регулюють
спірні правовідносини сторін, та
встановлених обставин даної справи,
колегія суддів дійшла висновку про
безпідставність заявлених позивачем
вимог, які обгрунтовано залишені судом
першої інстанції без задоволення.

Апелянтом не надано достатніх доказів
в підтвердження доводів апеляційної
скарги, у зв'язку з чим остання
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваного рішення
правильно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку, та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстави для задоволення вимог
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Чернівецькій
області, - залишити без задоволення, а
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 14 листопада
2013 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Драчук Т. О.

Судді
Загороднюк А.Г.

Полотнянко Ю.П.