Справа № 813/9222/13-а
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2014-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 березня 2014 року
№ 813/9222/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді -
за участю секретаря судового засідання
представника позивача Навроцького А.І.,
представника відповідача Холявки І.Я.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом науково-виробничого
підприємства «Техноцентр»
Франківської районної асоціації
інвалідів м. Львова до Державної
податкової інспекції у Франківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -
9 грудня 2013 року на розгляд Львівського
окружного адміністративного суду
надійшла позовна заява
науково-виробничого підприємства
«Техноцентр» Франківської районної
асоціації інвалідів м. Львова до
Державної податкової інспекції у
Франківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про скасування
податкового повідомлення-рішення №
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення прийнято з порушенням норм
законодавства, оскільки право позивача
на податковий кредит підтверджується
усіма необхідними первинними
документами, а висновки відповідача
стосовно безтоварності господарських
операцій позивача з контрагентами ПП
«Ардея-Тех», ПП Тронекс», ПП «Капітал
Плюс», ТзОВ «Конді 50» та ДПІЦ
«Техно-Ресурс» є необґрунтованими та
не підтвердженими доказами. На
підтвердження розміру податкового
кредиту з податку на додану вартість
під час проведення перевірки були
надані всі первинні документи, які
відповідачем не були взяті до уваги.
Відтак позивач вважає оскаржуване
податкове повідомлення - рішення
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав, просив
задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена в
запереченні на позовну заяву, поданому
представником відповідача у судовому
засіданні 18.02.2014 року, де вказано, що під
час проведення перевірки встановлено
завищення суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість по операціях з ДПІЦ
«Техно-Ресурс» на суму 26383 грн. та
завищення податкового кредиту з
податку на додану вартість позивачем
на загальну суму 362661,90 грн. по
взаєморозрахунках з ПП «Ардея-Тех», ПП
Тронекс», ПП «Капітал Плюс», ТзОВ
«Конді 50». Відповідач стверджує, що
контрагенти позивача позбавлені
фактичної можливості постачати товари
на умовах договору у зв'язку з
відсутністю трудових ресурсів,
виробничого обладнання, складських
приміщень, що необхідне для здійснення
фінансово-господарської діяльності
підприємства. Звертає увагу, що
наявність у позивача лише отриманої
податкової накладної без фактичного
здійснення господарської операції не
може бути підставою для включення
визначених у такій накладній сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту. Відповідач
вважає, що при формуванні даних
податкового обліку не повинні
враховуватись первинні документи, які
вказують на проведення господарських
операцій із контрагентами ПП
«Ардея-Тех», ПП Тронекс», ПП «Капітал
Плюс», ТзОВ «Конді 50» та ДПІЦ
«Техно-Ресурс».

Представник відповідача проти позову
заперечив, надав пояснення, аналогічні
викладеним у запереченні на позов,
просив у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Дослідивши надані суду докази в межах
заявлених вимог, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Науково-виробниче підприємство
«Техноцентр» Франківської районної
асоціації інвалідів м. Львова
зареєстровано Виконавчим комітетом
Львівської міської ради 30.08.1999 року, що
підтверджено копією Довідки з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України АА № 061930 від 01.06.2009
року; узято на податковий облік в
органах ДПС 07.10.1999 року за № 00505386.

У період з 14.08.2013 року по 20.08.2013 року
Державною податковою інспекцією у
Франківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку науково-виробничого
підприємства «Техноцентр»
Франківської районної асоціації
інвалідів м. Львова, про що складено Акт
№ 160/22-40/30539214 від 28.08.2013 року про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки з
питань господарських відносин з ПП
«Тронекс» за червень 2012 року, ТзОВ
«Конді 50» за період з 25.06.2012 року по
31.03.2013 року, ПП «Капітал-плюс» за
серпень-жовтень 2010 року, ПП «Ардея-Тех»
за січень-вересень 2011 року. Перевіркою
встановлено порушення позивачем вимог
п. п. 7.4.1., п. п. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», ст. 185, п. 187.1. ст. 187, ст. 188, п.
198.1., п. 198.3., п. 198.6. ст. 198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
завищено суму податкового зобов'язання
з податку на додану вартість по
операціях з ДПІЦ «Техно-Ресурс» на суму
26383 грн. та завищено розмір податкового
кредиту з податку на додану вартість на
загальну суму 362661,90 грн. по
взаєморозрахунках з ПП «Ардея-Тех», ПП
Тронекс», ПП «Капітал Плюс», ТзОВ
«Конді 50».

11.09.2013 року відповідачем на підставі
акта перевірки № 160/22-40/30539214 від 28.08.2013
року прийнято податкове повідомлення -
рішення форми «Р» № , яким за
порушення п. п. 7.4.1., п. п. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», ст. 185, п. 187.1. ст. 187, ст. 188, п.
198.1., п. 198.3., п. 198.6. ст. 198 Податкового
кодексу України збільшено суму
грошового зобов'язання позивача за
платежем податок на додану вартість в
сумі 481119,97 грн., у тому числі основний
платіж 336278,90 грн., штрафні (фінансові)
санкції (штрафи) 144841,07 грн.

Приймаючи рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
добросовісно.

Згідно з п. 1.3. ст. 1 Закону України «Про
податок на додану вартість» в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин, платник податку - особа,
яка згідно з цим Законом зобов'язана
здійснювати утримання та внесення до
бюджету податку, що сплачується
покупцем, або особа, яка імпортує
товари на митну територію України.

Згідно з п. 1.7. ст. 1 цього ж Закону,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п. п. 3.1.1. п. 3.1. ст. 3 цього ж
Закону об'єктом оподаткування є
операції платників податку з поставки
товарів та послуг, місце поставки яких
знаходиться на митній території
України, у тому числі операції з:

- передачі права власності на об'єкт
застави позичальнику (кредитору) для
погашення заборгованості
заставодавця;

- передачі об'єкта фінансового лізингу
в розпорядження лізингоотримувача;

- поставки послуг з міжнародних
перевезень пасажирів, багажу та
вантажів автомобільним транспортом, а
також міжнародних відправлень
будь-яким видом транспорту на відрізку
від пункту їх відправлення (прийняття
для перевезення) на митній території
України до пункту їх митного
оформлення, а також від пункту їх
митного оформлення до пункту
призначення (доставки) на митній
території України;

- поставки послуг з міжнародних
перевезень пасажирів, багажу та
вантажів (крім міжнародних
відправлень) будь-яким видом
транспорту (крім автомобільного) на
відрізку від пункту їх відправлення
(прийняття для перевезення) на митній
території України до пункту проведення
прикордонного контролю з їх випуску за
межі державного кордону України, а
також від пункту прикордонного
контролю з їх впуску у межі державного
кордону України до пункту їх
призначення (доставки) на митній
території України;

- в інших випадках, визначених цим
Законом.

Відповідно до п. п. 6.2.1. п. 6.2. ст. 6 цього ж
Закону податок становить 20 відсотків
бази оподаткування, визначеної статтею
4 цього Закону, та додається до ціни
товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. п. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7 цього ж
Закону податкова накладна складається
у момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надаються покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Платники податку повинні
зберігати податкові накладні протягом
строку, передбаченого законодавством
для зобов'язань із сплати податків.

Згідно з п. п. 7.2.6. п. 7.2. ст. 7 цього ж
Закону податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Згідно з п. п. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7 цього ж
Закону податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п. п. 7.4.4. п. 7.4. ст. 7 цього ж
Закону якщо платник податку придбаває
(виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Згідно з п. п. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 цього ж
Закону не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно з п. п. 14.1.179. п. 14.1. ст. 14
Податкового кодексу України податкове
зобов'язання для цілей розділу V цього
Кодексу - загальна сума податку на
додану вартість, одержана (нарахована)
платником податку в звітному
(податковому) періоді.

Згідно з п. п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з п. 44.1. ст. 44 ПК України Для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Згідно з п. п. 54.3.2. п. 54.3. ст. 54 ПК України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Згідно з п. 57.3. ст. 57 ПК України у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Згідно з п. 123.1. ст. 123 ПК України у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Згідно з п. 185.1. ст. 185 ПК України об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до п. 186.1. ст. 186 ПК України
місцем постачання товарів є:

а) фактичне місцезнаходження товарів
на момент їх постачання (крім випадків,
передбачених у підпунктах "б" і "в" цього
пункту);

б) місце, де товари перебувають на час
початку їх перевезення або
пересилання, у разі якщо товари
перевозяться або пересилаються
продавцем, покупцем чи третьою особою;

в) місце, де провадиться складання,
монтаж чи встановлення, у разі якщо
товари складаються, монтуються або
встановлюються (з випробуванням чи без
нього) продавцем або від його імені.

Згідно з п. 188.1. ст. 188 ПК України база
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг визначається виходячи з
їх договірної (контрактної) вартості,
але не нижче звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів, крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів, і збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку).

Згідно з п. 198.1. ст. 198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2. ст. 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п. 198.4. ст. 198 ПК України якщо
платник податку придбає (виготовляє)
товари/послуги та необоротні активи,
які призначаються для їх використання
в операціях, що не є об'єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника.

Згідно з п. 198.6. ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Згідно з п. 201.1. ст. 201 ПК України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової
накладної;

б) дата виписування податкової
накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку
(продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування
податку;

ж) ставка податку та відповідна сума
податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Згідно з п. 201.4. ст. 201 ПК України
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Згідно з п. 201.6. ст. 201 ПК України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Органи державної податкової служби за
даними реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. 201.7. ст. 201 ПК України
податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Згідно з п. 201.10. ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

На підтвердження дотримання вимог п. п.
7.4.1., п. п. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість», п. 198.3.
ст. 198 Податкового кодексу України
позивачем надано копії:

- договору купівлі-продажу № 14/05/12
від 14.05.2012 року, укладеного НВП
«Техноцентр» (покупець) та ПП «Тронекс»
(продавець);

- податкових накладних № 12 від
06.06.2012 року на суму 6499,20 грн., № 11 від
06.06.2012 року на суму 58492,80 грн., № 10 від
06.06.2012 року на суму 58492,80 грн., № 8 від
06.06.2012 року на суму 58492,80 грн., № 9 від
06.06.2012 року на суму 58492,80 грн., № 6 від
06.06.2012 року на суму 58492,80 грн., № 7 від
06.06.2012 року на суму 58492,80 грн., № 5 від
05.06.2012 року на суму 54984 грн., № 4 від 05.06.2012
року на суму 36300 грн., № 3 від 04.06.2012 року
на суму 54450 грн., № 2 від 04.06.2012 року на
суму 59610 грн., № 1 від 01.06.2012 року на суму
30003,60 грн.;

- рахунків-фактур від 06.06.2012 року на
суму 6499,20 грн., від 06.06.2012 року на суму
58492,80 грн., від 06.06.2012 року на суму 58492,80
грн., від 06.06.2012 року на суму 58492,80 грн.,
від 06.06.2012 року на суму 58492,80 грн., від
06.06.2012 року на суму 58492,80 грн., від 06.06.2012
року на суму 58492,80 грн., від 05.06.2012 року на
суму 54984 грн., від 05.06.2012 року на суму 36300
грн., від 04.06.2012 року на суму 54450 грн., від
04.06.2012 року на суму 59610 грн., від 01.06.2012
року на суму 30003,60 грн.;

- видаткових накладних від 06.06.2012
року на суму 6499,20 грн., від 06.06.2012 року на
суму 58492,80 грн., від 06.06.2012 року на суму
58492,80 грн., від 06.06.2012 року на суму 58492,80
грн., від 06.06.2012 року на суму 58492,80 грн.,
від 06.06.2012 року на суму 58492,80 грн., від
06.06.2012 року на суму 58492,80 грн., від 05.06.2012
року на суму 54984 грн., від 05.06.2012 року на
суму 36300 грн., від 04.06.2012 року на суму 54450
грн., від 04.06.2012 року на суму 59610 грн., від
01.06.2012 року на суму 30003,60 грн.;

- платіжних доручень про оплату
товарів відповідно до договору
купівлі-продажу № 14/05/12 від 14.05.2012 року
(т. 1, а. с. 116-119, 122);

- картки субконто за червень 2012
року по ПП «Тронекс»;

- договору купівлі-продажу товарів
від 01.04.2010 року, укладеного НВП
«Техноцентр» ФРАІ м. Львова (покупець)
та ПП «Капітал Плюс» (продавець);

- податкових накладних № 28 від
10.08.2010 року на суму 19320,76 грн., № 35 від
30.09.2010 року на суму 10676,34 грн., № 44 від
26.10.2010 року на суму 5086,68 грн.;

- рахунків № 09/08-10 від 09.08.2010 року на
суму 19320,76 грн., № 27/09-10 від 27.09.2010 року на
суму 10676,34 грн., № 1/10-10 від 01.10.2010 року на
суму 5086,68 грн.;

- накладних № 23 від 09.08.2010 року на
суму 19320,76 грн., № 27 від 27.09.2010 року на
суму 10676,34 грн., № 33 від 01.10.2010 року на
суму 5086,68 грн.;

- платіжних доручень про оплату
товарів відповідно до договору
купівлі-продажу товарів від 01.04.2010 року
(т. 1, а. с. 144-146);

- картки субконто за 01.08.2010 року -
31.10.2010 року по ПП «Капітал Плюс»;

- договору № 62 від 30.12.2010 року,
укладеного НВП «Техноцентр» ФРАІ м.
Львова (покупець) та ПП «Ардея-Тех»
(продавець);

- податкових накладних № 189 від
31.03.2011 року на суму 187298,04 грн., № 71 від
17.01.2011 року на суму 74752,69 грн.;

- замовлень № 1 від 12.01.2011 року, № 2
від 28.03.2011 року;

- видаткових накладних № 310302 від
31.03.2011 року на суму 187298,04 грн., № 170103 від
17.01.2011 року на суму 74752,69 грн.;

- платіжних доручень про оплату
товарів відповідно до договору № 62 від
30.12.2010 року (т. 1, а. с. 160-162);

- картки субконто за 9 місяців 2011
року по ПП «Ардея-Тех»;

- договору купівлі-продажу № 3/09/12
від 03.09.2012 року, укладеного НВП
«Техноцентр» (покупець) та ТзОВ «Конді
50» (продавець);

- податкових накладних № 616 від
24.10.2012 року на суму 56400 грн., № 617 від
24.10.2012 року на суму 56400 грн., № 463 від
22.10.2012 року на суму 56400 грн., № 488 від
23.10.2012 року на суму 56400 грн., № 428 від
19.10.2012 року на суму 43133,29 грн., № 409 від
18.10.2012 року на суму 56610 грн., № 408 від
18.10.2012 року на суму 56610 грн., № 370 від
17.10.2012 року на суму 56610 грн., № 410 від
18.10.2012 року на суму 56610 грн., № 348 від
16.10.2012 року на суму 56610 грн., № 371 від
17.10.2012 року на суму 56610 грн., № 325 від
15.10.2012 року на суму 56610 грн., № 349 від
16.10.2012 року на суму 56610 грн., № 323 від
15.10.2012 року на суму 56610 грн., № 324 від
15.10.2012 року на суму 56610 грн., № 391 від
24.09.2012 року на суму 56400 грн., № 612 від
27.09.2012 року на суму 56400 грн., № 412 від
24.09.2012 року на суму 56400 грн., № 529 від
27.09.2012 року на суму 56400 грн., № 396 від
20.09.2012 року на суму 56400 грн., № 328 від
20.09.2012 року на суму 56400 грн., № 198 від
10.09.2012 року на суму 56400 грн., № 126 від
10.09.2012 року на суму 56400 грн.;

- видаткових накладних від 24.10.2012
року на суму 56400 грн., від 24.10.2012 року на
суму 56400 грн., від 22.10.2012 року на суму 56400
грн., від 23.10.2012 року на суму 56400 грн., від
19.10.2012 року на суму 43133,29 грн., від 18.10.2012
року на суму 56610 грн., від 18.10.2012 року на
суму 56610 грн., від 17.10.2012 року на суму 56610
грн., від 18.10.2012 року на суму 56610 грн., від
16.10.2012 року на суму 56610 грн., від 17.10.2012
року на суму 56610 грн., від 15.10.2012 року на
суму 56610 грн., від 16.10.2012 року на суму 56610
грн., від 15.10.2012 року на суму 56610 грн., від
15.10.2012 року на суму 56610 грн., від 24.09.2012
року на суму 56400 грн., від 27.09.2012 року на
суму 56400 грн., від 24.09.2012 року на суму 56400
грн., від 27.09.2012 року на суму 56400 грн., від
20.09.2012 року на суму 56400 грн., від 20.09.2012
року на суму 56400 грн., від 10.09.2012 року на
суму 56400 грн., від 10.09.2012 року на суму 56400
грн.;

- платіжних доручень про оплату
товарів відповідно до договору
купівлі-продажу № 3/09/12 від 03.09.2012 року
(т. 1, а. с. 102-115);

- картки субконто за 25.06.2012 року -
31.03.2013 року по ТзОВ «Конді 50»;

- договору купівлі-продажу № 04/01/10
від 04.01.2010 року, укладеного НВП
«Техноцентр» (продавець) та ДПІЦ
«Техно-Ресурс» (продавець);

- договору купівлі-продажу № 07/09/12
від 07.09.2012 року, укладеного НВП
«Техноцентр» (продавець) та ДПІЦ
«Техно-Ресурс» (продавець);

- податкових накладних № 127 від
05.11.2010 року на суму 55255,20 грн., № 4 від
06.06.2012 року на суму 57330 грн., № 6 від 12.06.2012
року на суму 57330 грн., № 7 від 12.06.2012 року
на суму 43638 грн., № 14 від 31.07.2012 року на
суму 58800 грн., № 7 від 11.09.2012 року на суму
100000 грн., № 25 від 21.09.2012 року на суму 80000
грн., № 33 від 25.09.2012 року на суму 80000 грн.,
№ 35 від 26.09.2012 року на суму 86440 грн., № 4
від 02.10.2012 року на суму 13560 грн., № 5 від
03.10.2012 року на суму 358516,56 грн., № 23 від
17.10.2012 року на суму 95000 грн., № 24 від
18.10.2012 року на суму 15000 грн., № 9 від 06.11.2012
року на суму 262423 грн., № 9 від 09.07.2013 року
на суму 16050,67 грн.;

- видаткових накладних від 05.11.2010
року на суму 55255,20 грн., від 06.06.2012 року на
суму 57330 грн., від 12.06.2012 року на суму 57330
грн., від 12.06.2012 року на суму 43638 грн., від
31.07.2012 року на суму 58800 грн., від 11.09.2012
року на суму 100000 грн., від 21.09.2012 року на
суму 80000 грн., від 25.09.2012 року на суму 80000
грн., від 26.09.2012 року на суму 86440 грн., від
02.10.2012 року на суму 13560 грн., від 03.10.2012
року на суму 358516,56 грн., від 17.10.2012 року
на суму 95000 грн., від 18.10.2012 року на суму
15000 грн., від 06.11.2012 року на суму 262423 грн.,
від 09.07.2013 року на суму 16050,67 грн.;

- журналів-ордерів і відомостей по
рахунку 361.

Надані сторонами докази вказують на
відсутність порушень позивачем вимог
п. п. 7.4.1., п. п. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», ст. 185, п. 187.1. ст. 187, ст. 188, п.
198.1., п. 198.3., п. 198.6. ст. 198 Податкового
кодексу України. Позивачем
представлено Суду всі відповідні
розрахункові, платіжні та інші
документи, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку та які
вказують на товарність господарських
операцій, їх відповідність основній
меті господарської діяльності
контрагентів.

Суд дійшов висновку, що твердження
відповідача про безтоварність
господарських операцій позивача та
його контрагентів ПП «Ардея-Тех», ПП
Тронекс», ПП «Капітал Плюс», ТзОВ
«Конді 50» та ДПІЦ «Техно-Ресурс», а
також висновки про завищення суми
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість по операціях з ДПІЦ
«Техно-Ресурс» на суму 26383 грн. та
завищення податкового кредиту з
податку на додану вартість позивачем
на загальну суму 362661,90 грн. по
взаєморозрахунках з ПП «Ардея-Тех», ПП
Тронекс», ПП «Капітал Плюс», ТзОВ
«Конді 50» не обґрунтовані належними та
допустимими доказами.

На підтвердження використання у своїй
господарській діяльності товарів,
придбаних у контрагентів ПП
«Ардея-Тех», ПП Тронекс», ПП «Капітал
Плюс», ТзОВ «Конді 50», позивачем
долучено до матеріалів справи копії
відповідних первинних документів (т. 2,
а. с. 127-245, т. 3, а. с. 1-250, т. 4, а. с. 1-186, 210-250,
т. 5, а. с. 1-216, т. 6, а. с. 1-250, т. 7, а. с. 1-157).
Вказані докази в сукупності свідчать
про використання позивачем у своїй
господарській діяльності товарів,
придбаних у контрагентів ПП
«Ардея-Тех», ПП Тронекс», ПП «Капітал
Плюс», ТзОВ «Конді 50».

Необґрунтованими, на думку Суду, є
покликання відповідача у акті
податкової перевірки на обставини,
встановлені у Актах податкових
перевірок контрагентів ПП «Ардея-Тех»,
ПП Тронекс», ПП «Капітал Плюс», ТзОВ
«Конді 50» та ДПІЦ «Техно-Ресурс»,
стосовно відсутності у вказаних
юридичних осіб трудових ресурсів,
виробничого обладнання, складських
приміщень, що необхідне для здійснення
фінансово-господарської діяльності
підприємства, здійснення
господарської діяльності
підприємствами з метою надання
податкової вигоди третім особам тощо.
Згідно з п. 110.1 ст. 110 Податкового
кодексу України платники податків,
податкові агенти та/або їх посадові
особи несуть відповідальність у разі
вчинення порушень, визначених законами
з питань оподаткування та іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи. Із наведеного
випливає, що сама по собі несплата
податку продавцем (у тому числі
внаслідок ухилення від сплати) в разі
фактичного здійснення господарської
операції не впливає на формування
податкового кредиту покупцем та суму
бюджетного відшкодування чи
податкового кредиту. Якщо контрагент
не виконав свого зобов'язання щодо
сплати податку до бюджету, то це
спричиняє відповідальність та
негативні наслідки саме для цієї особи.
Зазначені обставини не є підставою для
позбавлення платни ка податку права на
відшкодування ПДВ у випадку, коли
останній виконав усі передбачені
законом умови стосовно отримання
такого відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

Обставини, викладені у Акті перевірки
№ 60/22-40/130539214 від 28.08.2013 року стосовно
порушення позивачем п. п. 7.4.1., п. п. 7.4.5. п.
7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», ст. 185, п. 187.1. ст. 187, ст.
188, п. 198.1., п. 198.3., п. 198.6. ст. 198 Податкового
кодексу України відповідачем
належними та допустимими доказами
підтверджені не були.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. ст. 49, 70 КАС України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень.

Таким чином, з врахуванням змісту ст. 162
КАС України, податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Франківському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області №
від 11.09.2013 року є протиправним і
підлягає скасуванню, оскільки судом
встановлено відсутність порушень
позивачем вимог п. п. 7.4.1., п. п. 7.4.5. п. 7.4.
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», ст. 185, п. 187.1. ст. 187, ст.
188, п. 198.1., п. 198.3., п. 198.6. ст. 198 Податкового
кодексу України, а адміністративний
позов слід задовольнити повністю.

Суд присуджує з Державного бюджету
України, у відповідності до вимог ч. 1
ст. 94 КАС України, всі здійснені
стороною, яка не є суб'єктом владних
повноважень, та документально
підтверджені судові витрати, на
користь якої ухвалене судове рішення
відповідно до задоволених позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 167 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Скасувати податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Франківському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області №
від 11.09.2013 року.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь науково-виробничого
підприємства «Техноцентр»
Франківської районної асоціації
інвалідів м. Львова () 458
(чотириста п'ятдесят вісім) грн. 80 коп.
сплаченого судового збору.

Постанова суду першої інстанції може
бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Постанова може бути оскаржена в
порядку і строки, встановлені ст. 186 КАС
України.

Повний текст постанови складено та
підписано 12 березня 2014 року.

Суддя
Качур Р.П.