Справа № 813/6746/13-а
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року

Справа № 876/15609/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Кухтея Р.В.

суддів:
Багрія В.М., Старунського Д.М.

з участю секретаря судового засідання:
Волошин М.М.

представник позивача:
Романіва А.В.

представник відповідача:
Шиба А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м.Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року за позовом Приватного
акціонерного товариства
"Картонно-паперова компанія" до
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м.Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2013 року Приватне акціонерне
товариство «Картонно-паперова
компанія» (далі - ПрАТ «КПК») звернулося
в суд з позовом до Державної податкової
інспекції у Личаківському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області (далі -
ДПІ у Личаківському районі м. Львова)
про визнання протиправним та
скасування податкових повідомлення -
рішення.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 04.12.2013р.
позов задоволено повністю. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Личаківському районі м. Львова
№/9935, №/9934, №/9933 від 18
червня 2013 року, та №, № від 29
липня 2013 року.

Не погоджуючись з даною постановою
відповідач подав апеляційну скаргу,
яку мотивує тим, що постанова суду
першої інстанції прийнята з
неправильним та неповним дослідженням
доказів і встановленням обставин у
справі та неправильним застосуванням
норм права. Оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті за
результатами проведеної перевірки, в
ході якої встановлено факт
безпідставного відображення позивачем
у податковому обліку господарських
операцій з Товариством з обмеженою
відповідальністю «Вторма Вест» (далі -
ТзОВ «Вторма Вест»), оскільки такі
фактично не відбувалися. В процесі
проведення перевірки, результати якої
оскаржуються позивачем, встановлено,
що в його контрагентів відсутні власні
виробничі потужності та трудові
ресурси. Тому просить суд скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позову.

У письмовому запереченні позивач
вказує на те, що позиція апелянта
стосовно відсутності власних
виробничих потужностей та трудових
ресурсів ґрунтується на актах
проведених перевірок податковим
органом, які в судовому порядку були
визнані протиправними.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта ДПІ у
Личаківському районі м. Львова
Романіва А.В., який апеляційну скаргу
підтримав, представника позивача ПрАТ
«КПК» Шиби А.І., який просив відхилити
апеляційну скаргу, дослідивши
обставини справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін з
наступних підстав.

Апелянтом в судовому засіданні
долучено до матеріалів справи нові
докази, але суд не бере їх до уваги,
оскільки про них не повідомлялось в
суді першої інстанції та не наведено
поважності причин їх неподання вчасно.
Крім того, цими доказами
спростовуються доводи апелянта.

З матеріалів справи видно, що в період з
20.05.2013 р. по 31.05.2013 р. ДПІ у Личаківському
районі м. Львова проведено позапланову
виїзну перевірку ПрАТ «КПК» з питань
взаємовідносин з ТзОВ «Вторма Вест» за
грудень 2010 р. - травень 2011 р., а також з
питань правомірності формування
податкового зобов'язання та
податкового кредиту по декларації з
ПДВ за березень 2013 р., за результатами
якої 06.06.2013 р. складено Акт № 250/22-10/00278793,
в якому відображені встановлені в ході
її проведення порушенням вимог
податкового законодавства.

На підставі акту перевірки ДПІ у
Франківському районі м. Львова були
прийняті податкові
повідомлення-рішення від 18.06.2013 р.
№/9935, яким зобов'язано ПрАТ «КПК»
сплатити суму податку на прибуток у
розмірі 97318,00 грн. та штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 7437,00 грн., №/9934,
яким зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість в розмірі 47962,00 грн., №
/9933, яким зобов'язано ПрАТ «КПК»
сплатити суму податку на додану
вартість у розмірі 29892,10 грн. та штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 1,00 грн. В
процесі адміністративного оскарження
ПрАТ «КПК» вищезазначених податкових
повідомлень - рішень Головне
управління Міндоходів у Львівській
області своїм рішенням №5644/10/10-3005/380 від
18.07.2013 р. про результати розгляду
первинної скарги залишено без змін
податкові повідомлення - рішення
№/9935 від 18.06.2013 р. та №/9934 від
18.06.2013 р., скасувало податкове
повідомлення - рішення №/9933 від
18.06.2013 р. в частині 6094,12 грн. основного
платежу з податку на додану вартість, а
в іншій частині залишило без змін, а
також зменшено від'ємне значення
податку на додану вартість за травень
2011 року на 6094,12 грн. та донараховано 1,00
грн. штрафної (фінансової) санкції по
податку на прибуток. На виконання
даного рішення Головного управління
Міндоходів у Львівській області
відповідач видав нові податкові
повідомлення-рішення № від 29.07.2013
р., яким зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість в розмірі 6094,00 грн., та №
від 29.07.2013 р., яким зобов'язано ПрАТ
«КПК» сплатити штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 1,00 грн.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і суд
апеляційної інстанції, виходячи з
наступних підстав.

До 01.01.2011 р. порядок справляння податку
на прибуток підприємств регулювався
Законом України «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 22.05.1997 р.
№283/97-ВР (із змінами та доповненнями)
(далі - Закон).

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону, валові
витрати - це сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону до складу
валових витрат включаються суми,
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
визначено, що не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Згідно з п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК
України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК
України, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунку платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду, в
тому числі, у зв'язку з- придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.1
статті 201 цього Кодексу.

Згідно із п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3 ст. 200 ПК
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з п. 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з п. 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

У податковому обліку податкова
накладна є тим документом, який
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця і
визначається як розрахунковий
документ, що підтверджує вчинення
певної господарської операції, за якою
виникають податкові зобов'язання,
породжує у платника податку обов'язки
та права щодо нарахування та сплати ПДВ
та підтверджує право покупця на
нарахування податкового кредиту.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в Україні, визначені Законом
України «Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність» від 16.07.1999 р.
№996-XIV.

Статтею 9 цього Закону визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Отже, при здійсненні перевірки
відповідачем використано акт ДПІ у
Галицькому районі м. Львова
№717/23-409/37277905 від 23.02.2012 р. про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТзОВ «Вторма Вест» з питань
достовірності нарахування і
своєчасності сплати податку на додану
вартість по взаєморозрахунках з ПП
«Егеста» за грудень 2010 року та з ПП
«Поляріс Лайт» за лютий, березень 2011
року, акт № 1801/231-37156789 від 11.11.2011 р.
Алчевської ОДПІ «Про результати
проведення документальної невиїзної
перевірки ПП «Поляріс Лайт» та акт
перевірки Алчевської ОДПІ № 1815/236-37156841
від 14.11.2011 р. «Про результати
позапланової невиїзної документальної
перевірки ПП «Егеста».

Згідно наявних в матеріалах справи
копій судових рішень, а саме: щодо ПП
«Егеста» - постанови Луганського
окружного адміністративного суду від
31.01.2012 р. (справа №2а-11265/11/1270), яка
вступила в силу на підставі постанови
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 29.03.2012 р. та
щодо ПП «Поляріс Лайт» - постанови
Луганського окружного
адміністративного суду від 24.01.2012 р.
(справа №2а-11262/11/1270), яка вступила в силу
на підставі ухвали Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 15.03.2012 р., визнано дії Алчевської
ОДПІ в Луганській області щодо
проведення позапланових невиїзних
документальних перевірок ПП «Егеста»
та ПП «Поляріс Лайт», за результатами
яких складено акт № 1815/236-37156841 від 14.11.2011
р. та акт № 1801/231-37156789 від 11.11.2011 р.,
протиправними. Тому, на переконання
суду, у відповідача відсутні підстави
опиратись на висновки зазначених актів
під час проведення перевірки.

Також, суд бере до уваги практику
Вищого адміністративного суду України,
який в своєму листі № 742/11/13/-11 від 02.06.2011
р. констатує, що відносини між
учасниками попередніх ланцюгів
постачань товарів та послуг не мають
безпосереднього впливу на дослідження
факту реальності господарської
операції, вчиненої між останнім у
ланцюгу постачань платником податків
та його безпосереднім контрагентом.

Із матеріалів справи суд апеляційної
інстанції вбачає, що на підставі
договору купівлі-продажу №18/11/10 від
11.11.2010 р., укладеного між позивачем та
ТзОВ «Вторма Вест», здійснювались
господарські операції з поставки
макулатури. Згідно цього договору ТзОВ
«Вторма Вест» (продавець)
зобов'язується продати (передати у
власність) ВАТ «Львівкартонопласт»
(покупець), надалі перейменоване у ПрАТ
«КПК», макулатуру, а останній
зобов'язується купити (прийняти у
власність) і оплатити відповідний
товар на умовах, передбачених
договором. Крім цього, реальність
господарських операцій досліджено
судом першої інстанції та
підтверджується документами наявними
в матеріалах справи, а саме: копіями
виписаними товарними видатковими
накладними, копіями платіжних
доручень, копіями акти приймання
товару.

Судом першої інстанції також враховано
ту обставину, що придбана у ТзОВ
«Вторма Вест» макулатура була
використана позивачем у власній
господарській діяльності для
виготовлення готової картонної
продукції, підтвердженням чому є
внутрішні документи позивача по
оприбуткуванню макулатури, а саме:
звіти по витраті матеріальних
цінностей за грудень 2010 р. та березень
2011 р, а також «Рух по карточці
складського обліку за 01.12.2010-31.12.2010 рр.
макулатури марки МС-5» та «Рух по
карточці складського обліку за
01.03.2010-31.03.2011 рр. макулатури марки МС-5».

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції: відсутність
товарно-транспортних накладних по
спірних поставках макулатури не може
свідчити про відсутність фактичного
здійснення господарських операцій
щодо придбання макулатури і не може
бути перешкодою для формування
підприємством податкового кредиту,
оскільки факт здійснення
господарських операцій підтвердився.

З наведених вище обставин справи та
наявних у матеріалах справи доказів,
суд апеляційної інстанції приходить до
висновку, що згадані вище господарські
операції між позивачем та ТзОВ «Вторма
Вест» мають реальний характер,
оскільки господарські операції
підтверджується усіма характерними
для даного виду правовідносин
первинними документами оформленими
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Даний висновок суду узгоджується із
практикою Європейського Суду з прав
людини. Так, у справі «Бульвес» АД проти
Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський
Суд з прав людини у своєму рішенні від
22.01.2009 року зазначив, що платник податку
не повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Аналогічна позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
31.01.2011 року № 21-47а10, яка у відповідності
до ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для
врахування судом під час вирішення
спору у подібних правовідносинах.

На підставі викладеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що
позивач у спірних правовідносинах не
допускав порушень п. 198.3 ст. 198 ПК
України, оскільки господарські
операції між ним та ТзОВ «Вторма Вест»
мали реальний характер та підтверджені
усіма характерними для даного виду
операцій первинними документами.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги, правильно і повно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування
оскаржуваної постанови, суд
апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області -
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року у справі № 813/6746/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
одного місяця з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :
Р.В.Кухтей

Судді :
В.М.Багрій

Д.М.Старунський

Повний текст ухвали виготовлено 04.03.2014
р.