Справа № К/9991/36540/11-С
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/36540/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло О.М.Судді:
Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.,за участю
секретаря:Руденко А.М.,за участю
представників позивача:Малярчука
Ю.Б.,позивача:Ашмінець
І.В.,відповідачів:не
з'явився,розглянувши у відкритому
судовому засіданнікасаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11.08.2010 р.

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 31.05.2011 р.

у справі №2а-1537/10/2670

за позовом Дочірньої компанії
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» в особі газопромислового
управління «Полтавагазвидобування»

до Державної податкової інспекції у м.
Полтаві

про визнання дій незаконними та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія «Укргазвидобування»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» в особі
газопромислового управління
«Полтавагазвидобування» (далі-позивач)
звернулась з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у м.
Полтаві (далі-відповідач) про визнання
дій незаконними та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11.08.2010 р., залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 31.05.2011 р.,
позов задоволено: дії відповідача, який
перераховані позивачем кошти на сплату
поточних зобов'язань спрямовував на
погашення податкового боргу визнано
протиправними, визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення від 09.12.2009 р.
№/0/87117, судові витрати у сумі 2,26
грн. присуджено на користь позивача за
рахунок Державного бюджету України.

Вважаючи, що рішення судів попередніх
інстанцій прийняті з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та прийняти нове, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач надіслав на адресу суду
касаційної інстанції письмові
заперечення на касаційну скаргу, за
змістом яких проти вимог останньої
заперечує та просить залишити її без
задоволення, а рішення судів
попередніх інстанцій - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

Фахівцями податкового органу 25.11.2009 р.
проведено документальну невиїзну
(камеральну) перевірку філії ДК
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» ГПУ «Полтавагазвидобування»
з питання своєчасної сплати
узгодженого податкового зобов'язання
по збору за геологорозвідувальні
роботи за III квартал 2008 р., про що
складено акт № 2914/15-550.

Вказаною перевіркою було встановлено
несвоєчасну сплату позивачем
узгоджених сум податкових зобов'язань
по збору за геологорозвідувальні
роботи за III квартал 2008 р., чим, на думку
податкового органу, порушено пп. 5.3.1 п.
5.3 ст. 5 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами».

На підставі встановлених порушень
контролюючим органом було прийняте
податкове повідомлення-рішення від
09.12.2009 р. №/0/8717, яким позивачу
визначено зобов'язання у вигляді
штрафу у розмірі 50% у сумі 17 135 784,00 грн.
за несвоєчасність сплати узгоджених
сум податкових зобов'язань по збору за
геологорозвідувальні роботи за III
квартал 2008 р.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи,
відповідно до розрахунків збору за
геологорозвідувальні роботи за III
квартал 2008 р., сума яка підлягає сплаті
до бюджету по строку 19.11.2008 р. складає 34
271 568 грн., і станом на 19.11.2008 р. вона
залишилась несплаченою.

З 29.05.2009 р. платіжними дорученнями №4351
від 29.05.2009 р.; №4117 від 29.05.2009 р.; №5124 від
24.06.2009 р.; №5148 від 25.06.2009 р.; №5155 від 26.06.2009
р.; №5164 від 30.06.2009 р.; №5158 від 30.06.2009 р.;
№4957 від 30.06.2009 р.; №5671 від 21.07.2009 р.; №5874
від 23.07.2009 р.; №6420 від 21.08.2009 р.; №6415 від
28.08.2009 р.; №7468 від 23.09.2009 р.; №7467 від 29.09.2009
р.; №8243 від 23.10.2009 р. позивач проводив
сплату розстроченої суми збору за
геологорозвідувальні роботи по іншим
термінам сплати згідно договорів про
розстрочення податкових зобов'язань,
укладених з ДПІ у м. Полтаві, тобто
вказані платежі проводилися не на
погашення збору за
геологорозвідувальні роботи за III
квартал 2008 р.

У той же час, як було встановлено
судовими інстанціями, наведені платежі
були зараховані у порядку календарної
черговості на погашення податкового
розрахунку по збору на
геологорозвідувальні роботи за III
квартал 2008 р., у результаті чого також
нарахований штраф у розмірі 50% за
несвоєчасність сплати.

Позивач, не погоджуючись з висновками
контролюючого органу, заперечуючи факт
самостійного зарахування податковим
органом сплачених ним сум у рахунок
податкового боргу або тих податкових
зобов'язань, які не вказані в
призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету, звернувся до суду із
позовом про визнання дій відповідача,
який перераховані позивачем кошти на
сплату поточних зобов'язань
спрямовував на погашення податкового
боргу протиправними та визнання
протиправним та скасування спірного
податкового повідомлення-рішення.

На стадії касаційного розгляду справи
спірною залишилась частина позовних
вимог про визнання дій відповідача,
який перераховані позивачем кошти на
сплату поточних зобов'язань
спрямовував на погашення податкового
боргу протиправними.

Так, суди задовольняючи позовні вимоги
у зазначеній частині, керувались
наступним.

Відповідно до п.7.7 ст.7 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Наведена норма визначає правило, але не
містить порядку або механізму його
реалізації та не передбачає будь-якого
суб'єктного складу, тобто переліку
осіб, щодо яких вона застосовується, та
переліку осіб, яким надано право її
виконання.

Інші норми Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» також не
встановлюють порядку та механізму
погашення боргу за рахунок сплачених
платником податків поточних
податкових зобов'язань і в жодному разі
не наділяють орган державної
податкової служби повноваженнями
здійснювати будь-які дії стосовно
черговості сплати податкових
зобов'язань чи погашення податкового
боргу, зміни призначення платежу,
вказаного платником податків, а також
розпоряджатися його коштами.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, зміст наведених правових
норм дозволив судам попередніх зробити
обґрунтований висновок стосовно
протиправності дій відповідача, який
перераховані позивачем на сплату
поточних зобов'язань спрямовував на
погашення податкового боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Мотивація та докази, наведені у
касаційній скарзі, не дають
адміністративному суду касаційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію судів попередніх інстанцій.

На підставі викладеного, судова
колегія Вищого адміністративного суду
України приходить до висновку, що
порушень або неправильного
застосування норм матеріального та
процесуального права не вбачається, а
тому рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасуванню не
підлягають, а касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
залишити без задоволення.

2. Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11.08.2010 р. та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 31.05.2011 р. у справі №2а-1537/10/2670 у
частині позовних вимог про визнання
протиправними дій відповідача, який
перераховані позивачем кошти на сплату
поточних зобов'язань спрямовував на
погашення податкового боргу, залишити
без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута з підстав, встановлених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя:Нечитайло
О.М.Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.