Справа № 826/2908/14
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2014-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 УХВАЛА
про додаткове забезпечення
адміністративного позову
07 березня 2014 року м.
Київ №
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі судді Саніна Б.В., при
секретарі судового засідання
Борисовій Т.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні заяву
про забезпечення адміністративного
позову в адміністративній справі
за позовомГенеральної прокуратури
Українидо1. Севастопольської міської
ради 2. Координаційної ради з
організації Севастопольського
міського управління із забезпечення
життєдіяльності міста провизнання
протиправними та скасування рішень і
розпоряджень,за участю представників:
від позивачаКапшученко Ю.М.
(посвідчення)від відповідача-1не
з'явився від відповідача-2не з'явився
До Окружного адміністративного суду м.
Києва надійшов адміністративний позов
Генеральної прокуратури України
(надалі - Позивач) до Севастопольської
міської ради (надалі - Відповідач-1),
Координаційної ради з організації
Севастопольського міського управління
із забезпечення життєдіяльності міста
(надалі - Відповідач-2), в якому просить
суд:
1. Визнати протиправним та
скасувати рішення Севастопольської
міської ради від 23.02.2014 р. №7146 «Про
проведення місцевого референдуму», від
24.02.2014 р. №7147 «Про створення
виконавчого органу Севастопольської
міської ради Севастопольського
міського управління із забезпечення
життєдіяльності міста», від 01.03.2014 р.
№7150 «Про заяву депутатів
Севастопольської міської ради про
політичну ситуацію в Україні».
2. Визнати протиправним та
скасувати розпорядження голови
Координаційної ради по організації
Севастопольського міського управління
по забезпеченню життєдіяльності міста:
від 26.02.2014 р. №1 «Про створення
спеціального підрозділу міліції
«Беркут», №3 від 01.03.2014 р. «Про створення
Міської служби Безпеки», від 03.03.2014 р. №7
«Про створення міської прокуратури»;
3. Про дату і час розгляду справи
повідомити Генеральну прокуратуру
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 05.03.2014 р. було відкрито
провадження по справі та призначено
справу до судового розгляду.
06.03.2014 р., ухвалою Окружного
адміністративного суду м. Києва суд
задовольнив клопотання Генеральної
прокуратури України про вжиття заходів
забезпечення адміністративного позову
у справі №826/2908/14 та до прийняття в
адміністративній справі судового
рішення по суті зупинив дію
вищенаведених рішень Севастопольської
міської ради та розпоряджень
Координаційної ради по організації
Севастопольського міського управління
по забезпеченню життєдіяльності міста.

Поряд із цим, 07.03.2014 р. до судді Саніна
Б.В. через відділ документального обігу
та контролю суду Окружного
адміністративного суду м. Києва від
Позивача надійшло доповнення до
позовної заяви (вх. №01-5/16432 від 07.03.2014 р.),
в якому викладені вимоги позову у
наступній редакції, а саме:

1. Визнати протиправним та
скасувати рішення Севастопольської
міської ради від 23.02.2014 р. №7146 «Про
проведення місцевого референдуму», від
24.02.2014 р. №7147 «Про створення
виконавчого органу Севастопольської
міської ради Севастопольського
міського управління із забезпечення
життєдіяльності міста», від 01.03.2014 р.
№7150 «Про заяву депутатів
Севастопольської міської ради про
політичну ситуацію в Україні», від
06.03.2014 р. №7151 «Про участь в проведенні
загальнокримського референдуму».

2. Визнати протиправним та
скасувати розпорядження голови
Координаційної ради по організації
Севастопольського міського управління
по забезпеченню життєдіяльності міста:
від 26.02.2014 р. №1 «Про створення
спеціального підрозділу міліції
«Беркут», №3 від 01.03.2014 р. «Про створення
Міської служби Безпеки», від 03.03.2014 р. №7
«Про створення міської прокуратури» та
від 03.03.2014 р. №8 «Про створення
Севастопольського морського
торговельного порту».

Водночас, у прохальній частині
доповнення до позовної заяви Позивачем
заявлено клопотання про вжиття заходів
забезпечення позову шляхом зупинення
дії, зокрема:

1. Зупинити дію рішень
Севастопольської міської ради від
23.02.2014 р. №7146 «Про проведення місцевого
референдуму», від 24.02.2014 р. №7147 «Про
створення виконавчого органу
Севастопольської міської ради
Севастопольського міського управління
із забезпечення життєдіяльності
міста», від 01.03.2014 р. №7150 «Про заяву
депутатів Севастопольської міської
ради про політичну ситуацію в Україні».
Зупинити дію розпоряджень голови
Координаційної ради з організації
Севастопольського міського управління
із забезпечення життєдіяльності міста:
від 26.02.2014 р. №1 «Про створення
спеціального підрозділу міліції
«Беркут», від 01.03.2014 р. №3 «Про створення
Міської служби Безпеки», від 03.03.2014 р. №7
«Про створення міської прокуратури» та
від 03.03.2014 р. №8 «Про створення
Севастопольського морського
торговельного порту».

2. Зупинити дію рішення
Севастопольської міської ради від
06.03.2014 р. №7151 «Про участь в проведенні
загальнокримського референдуму»;

3. Заборонити міській комісії по
проведенню референдуму, а також
будь-яким особам вчиняти будь-які дії
на виконання рішення Севастопольської
міської ради від 06.03.2014 р. №7151 «Про
участь в проведенні
загальнокримського референдуму» та
постанови Верховної Ради Автономної
Республіки Крим від 06.03.2014 р. «Про
проведення загальнокримського
референдуму» 16.03.2014 р.

Відповідно до ч.3 ст.118 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України), питання про
забезпечення адміністративного
позову, про заміну одного способу
забезпечення адміністративного позову
іншим або про скасування заходів
забезпечення адміністративного
позову, крім випадків, встановлених
частинами першою і другою цієї статті,
вирішується в судовому засіданні з
повідомленням осіб, які беруть участь у
справі.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 07.03.2014 р. було
призначено судове засідання для
розгляду та вирішення у судовому
засіданні питання про вжиття заходів
забезпечення адміністративного
позову, а саме на 07.03.2014 р. на 15 годину 00
хвилин.

В судове засідання з'явився
представник Позивача, який заявлене
клопотання підтримав та уточнив що
просить винести ухвалу про додаткове
забезпечити адміністративний позов
саме в частині збільшених позовних
вимог, а тому заявляє клопотання про:

ь зупинення дію розпорядження
Відповідача-2 №8 від 03.03.2014 р. «Про
створення Севастопольського морського
торговельного порту»,

ь зупинення рішення
Севастопольської міської ради №7151 від
06.03.2014 р. «Про участь в проведенні
загальнокримського референдуму»,

ь заборону міській комісії по
проведенню референдуму, а також
заборони будь-яким особам вчиняти
будь-які дії на виконання рішення
Севастопольської міської ради від
06.03.2014 р. №7151 «Про участь в проведенні
загальнокримського референдуму» та
постанови Верховної Ради Автономної
Республіки Крим від 06.03.2014 р. «Про
проведення загальнокримського
референдуму» щодо підготовки та
проведення загальнокримського
референдуму 16.03.2014 р. в місті
Севастополь.

Своє клопотання Позивач мотивує тим, що
прийняття оскаржуваних рішень та
розпоряджень поставило під загрозу
громадський порядок і безпеку, життя і
здоров'я людей. Крім того, дія
оскаржуваних рішень та розпоряджень
призведе до порушень прав, свобод та
інтересів громадян, які неможливо буде
усунути без вжиття значних зусиль та
витрат. Додатково представник Позивача
зазначив, що рішення Севастопольської
міської ради також є протиправним,
оскільки проведення референдуму з того
чи іншого питання у межах окремої
адміністративно-територіальної
одиниці чинним законодавством України
не передбачено.

В судове засідання не з'явились
представники Відповідачів, про час та
місце були повідомлені в порядку
передбаченому положеннями ст.38 КАС
України, а саме, за допомогою телефону
(про що складено телефонограми) та
факсу. Заява про відкладення або
розгляд та вирішення заявлених
клопотань за відсутності представника
Відповідачів до суду не надходили.

Відповідно до ч.3 ст.118 КАС України,
неприбуття у судове засідання осіб, які
були належним чином повідомлені, не
перешкоджає розглядові питання про
розгляд клопотання про забезпечення
позову.

Розглянувши заявлене клопотання
Генеральної прокуратури України,
заслухавши пояснення представника
Позивача, суд дійшов до наступного.

Як вбачається із уточнення позовних
вимог, 06.03.2014 р. Відповідачем-1 було
прийнято рішення №7151 «Про участь в
проведенні загальнокримського
референдуму», яким передбачено вхід м.
Севастополя до складу Російської
Федерації як суб'єкта Російської
Федерації, підтримано рішення
Верховної Ради Автономної Ради
республіки Крим про проведення
загальнокримського референдуму та
прийняття участі в проведення за
загальнокримського референдуму 16.03.2014
р.

Крім того, 03.03.2014 р. голова Відповідача-2
прийняв розпорядження №8 «Про
створення Севастопольського морського
торговельного порту», підпорядкувавши
всю портову інфраструктуру,
розташовану на території м.
Севастополя та його акваторії до свого
відання.

Згідно зі ст.2, ч.1 ст.3 Конституції
України, суверенітет України
поширюється на всю її територію.
Україна є унітарною державою.
Територія України в межах існуючого
кордону є цілісною і недоторканною.
Людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканність і безпека
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю.

В ч.2 ст.19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В той же час, ст.140 Конституції України
зафіксовано, що місцеве самоврядування
є правом територіальної громади -
жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища та міста -
самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. Місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи. Органами місцевого
самоврядування, що представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ та міст, є районні та
обласні ради.

В ч.1 ст.143 Конституції України
передбачено, що територіальні громади
села, селища, міста безпосередньо або
через утворені ними органи місцевого
самоврядування управляють майном, що є
в комунальній власності; затверджують
програми соціально-економічного та
культурного розвитку і контролюють їх
виконання; затверджують бюджети
відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць і контролюють їх виконання;
встановлюють місцеві податки і збори
відповідно до закону; забезпечують
проведення місцевих референдумів та
реалізацію їх результатів; утворюють,
реорганізовують та ліквідовують
комунальні підприємства, організації і
установи, а також здійснюють контроль
за їх діяльністю; вирішують інші
питання місцевого значення, віднесені
законом до їхньої компетенції.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
всеукраїнський референдум»,
всеукраїнський референдум є однією з
форм безпосередньої демократії в
Україні, способом здійснення влади
безпосередньо Українським народом, що
полягає у прийнятті (затвердженні)
громадянами України рішень з питань
загальнодержавного значення шляхом
таємного голосування в порядку,
встановленому цим Законом.

При цьому, положеннями Закону України
«Про всеукраїнський референдум» не
передбачається проведення референдуму
в окремій територіальній одиниці.

Більше того, положеннями преамбули
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» цей Закон
відповідно до Конституції України
визначає систему та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування.

Водночас, положеннями Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
не наділяється правом міська рада
організовувати та проводити місцевий
референдум, в окремій територіальній
одиниці.

Більше того, згідно зі ст.1, абз.9 ст.4, ч.1
ст.8 Закону України «Про основи
національної безпеки України» (надалі -
Закон №964), національна безпека -
захищеність життєво важливих
інтересів людини і громадянина,
суспільства і держави, за якої
забезпечуються сталий розвиток
суспільства, своєчасне виявлення,
запобігання і нейтралізація реальних
та потенційних загроз національним
інтересам у сферах правоохоронної
діяльності, боротьби з корупцією,
прикордонної діяльності та оборони,
міграційної політики, охорони здоров'я,
освіти та науки, науково-технічної та
інноваційної політики, культурного
розвитку населення, забезпечення
свободи слова та інформаційної
безпеки, соціальної політики та
пенсійного забезпечення,
житлово-комунального господарства,
ринку фінансових послуг, захисту прав
власності, фондових ринків і обігу
цінних паперів, податково-бюджетної та
митної політики, торгівлі та
підприємницької діяльності, ринку
банківських послуг, інвестиційної
політики, ревізійної діяльності,
монетарної та валютної політики,
захисту інформації, ліцензування,
промисловості та сільського
господарства, транспорту та зв'язку,
інформаційних технологій, енергетики
та енергозбереження, функціонування
природних монополій, використання
надр, земельних та водних ресурсів,
корисних копалин, захисту екології і
навколишнього природного середовища
та інших сферах державного управління
при виникненні негативних тенденцій до
створення потенційних або реальних
загроз національним інтересам.

В ч.1 ст.3 Закону №964 основою
національної безпеки, в тому числі, є
держава, а саме її конституційний лад,
суверенітет, територіальна цілісність
і недоторканність.

В ст.7 Закону №964, на сучасному етапі
основними реальними та потенційними
загрозами національній безпеці
України, стабільності в суспільстві є у
зовнішньополітичній сфері посягання
на державний суверенітет України та її
територіальну цілісність,
територіальні претензії з боку інших
держав.

Поряд із цим, Позивачем рішенням №7151
від 06.03.2014 р. «Про участь в проведенні
загальнокримського референдуму»
передбачається вхід м. Севастополя до
складу Російської Федерації як
суб'єкта Російської Федерації.

Таким чином, рішення Відповідача-1 №7151
від 06.03.2014 р. «Про участь в проведенні
загальнокримського референдуму» має
ознаки очевидно протиправного рішення.

Більше того, суд погоджується із
доводами представника Позивача, що
оскільки в судовому порядку
оскаржується рішення Відповідача-1 №7151
від 06.03.2014 р. «Про проведення місцевого
референдуму», тому членам міської
комісії по проведенню референдуму, яка
була створена на підставі вказаного
рішення, а також будь-яким особам слід
заборонити вчиняти будь-які дії на
виконання рішення Севастопольської
міської ради від 06.03.2014 р. №7151 «Про
участь в проведенні
загальнокримського референдуму» та
постанови Верховної Ради Автономної
Республіки Крим від 06.03.2014 р. «Про
проведення загальнокримського
референдуму» щодо підготовки та
проведення загальнокримського
референдуму 16.03.2014 р. в м. Севастополі.

Поряд із цим, суд приймає до уваги, що
ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 06.03.2014 р. зупинено дію
рішення Севастопольської міської ради
№7147 від 24.02.2014 р. «Про створення
виконавчого органу Севастопольської
міської ради Севастопольського
міського управління із забезпечення
життєдіяльності міста», яким створено
Координаційну раду по організації
Севастопольського міського управління
по забезпеченню життєдіяльності міста.
Крім того, вказаною ухвалою також
зупинено дію рішення Севастопольської
міської ради №7150 від 01.03.2014 р. «Про
заяву депутатів Севастопольської
міської ради про політичну ситуацію в
Україні», яким Відповідачу-2 було
доручено виконувати функції
виконавчої влади в м. Севастополі.

В зв'язку із вказаним, прийняте головою
Відповідача-2 розпорядження №8 від
03.03.2014 р. «Про створення
Севастопольського морського
торговельного порту» також слід
зупинити.

Більше того, суд погоджується із
доводами представника Позивача, що за
час дії даного розпорядження голови
Відповідача-2 можуть бути вчинені дії,
які призведуть до порушень прав, свобод
та інтересів громадян, що неможливо
буде усунути без вжиття значних зусиль
та витрат, а саме: набрання до штату
працівників; виплата таким працівникам
із бюджету коштів, як заробітну плату.

Відповідно до положень ст.8 Закону №964 з
урахуванням геополітичної і
внутрішньої обстановки в Україні
діяльність усіх державних органів має
бути зосереджена на прогнозуванні,
своєчасному виявленні, попередженні і
нейтралізації зовнішніх і внутрішніх
загроз національній безпеці, захисті
суверенітету і територіальної
цілісності України, безпеки її
прикордонного простору, піднесенні
економіки країни, забезпеченні
особистої безпеки, конституційних прав
і свобод людини і громадянина,
викоріненні злочинності,
вдосконаленні системи державної влади,
зміцненні законності і правопорядку та
збереженні соціально-політичної
стабільності суспільства, зміцненні
позицій України у світі, підтриманні на
належному рівні її оборонного
потенціалу і обороноздатності,
радикальному поліпшенні екологічної
ситуації.

В ст.4 Закону №964 одним із суб'єктів
забезпечення національної безпеки є
прокуратура України.

В ст.1 Закону України «Про прокуратуру»
(надалі - Закон №1789) прокурорський
нагляд за додержанням і правильним
застосуванням законів Кабінетом
Міністрів України, міністерствами та
іншими центральними органами
виконавчої влади, органами державного
і господарського управління та
контролю, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевими Радами, їх
виконавчими органами, військовими
частинами, політичними партіями,
громадськими організаціями, масовими
рухами, підприємствами, установами і
організаціями, незалежно від форм
власності, підпорядкованості та
приналежності, посадовими особами та
громадянами здійснюється Генеральним
прокурором України і підпорядкованими
йому прокурорами.

В п.1 ч.1 ст.4 Закону №1789 визначено, що
діяльність органів прокуратури
спрямована на всемірне утвердження
верховенства закону, зміцнення
правопорядку і має своїм завданням
захист від неправомірних посягань
закріплених Конституцією України
незалежності республіки, суспільного
та державного ладу, політичної та
економічної системи, прав національних
груп і територіальних утворень.

Відповідно до ч.1 ст.117, ч.1 ст.118 КАС
України, суд за клопотанням позивача
або з власної ініціативи може
постановити ухвалу про вжиття заходів
забезпечення адміністративного
позову, якщо існує очевидна небезпека
заподіяння шкоди правам, свободам та
інтересам позивача до ухвалення
рішення в адміністративній справі, або
захист цих прав, свобод та інтересів
стане неможливим без вжиття таких
заходів, або для їх відновлення
необхідно буде докласти значних зусиль
та витрат, а також якщо очевидними є
ознаки протиправності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Клопотання про забезпечення
адміністративного позову
розглядається не пізніше наступного
дня після його одержання й у разі
обґрунтованості та терміновості
вирішується ухвалою негайно без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Таким чином, проаналізувавши вище
викладені обставини та норми чинного
законодавства України, доводи
представника позивача та заперечення
на них, а також оцінивши докази, які
містяться у справі, суд прийшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення заявлених клопотань та
необхідність вжиття заходів
забезпечення позову до прийняття у
справі судового рішення по суті,
оскільки, за переконанням суду,
уповноваженим представником позивача
обґрунтовано та доведено існування
очевидної небезпеки заподіяння шкоди
державним інтересам, у тому числі
позивачу як суб'єкту забезпечення
національної безпеки, правам, свободам
та інтересам громадян України,
іноземців та осіб без громадянства, які
перебувають на території України, для
відновлення яких необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
117, 118, 160, 165 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити клопотання
Генеральної прокуратури України про
вжиття заходів забезпечення
адміністративного позову.

2. До прийняття в адміністративній
справі №826/2908/14 судового рішення по
суті зупинити дію:

ь рішення Севастопольської
міської ради від 06.03.2014 р. №7151 «Про
участь в проведенні
загальнокримського референдуму»;

ь розпорядження голови
Координаційної ради з організації
Севастопольського міського управління
із забезпечення життєдіяльності міста
№8 від 03.03.2014 р. «Про створення
Севастопольського морського
торговельного порту».

3. Заборонити членам міської
комісії по проведенню референдуму, яка
була створена на підставі рішення
Севастопольської міської ради №7151 від
06.03.2014 р. «Про участь в проведенні
загальнокримського референдуму», а
також будь-яким особам вчиняти будь-які
дії на виконання рішення
Севастопольської міської ради №7151 від
06.03.2014 р. «Про участь в проведенні
загальнокримського референдуму» та
постанови Верховної Ради Автономної
Республіки Крим від 06.03.2014 р. «Про
проведення загальнокримського
референдуму» щодо підготовки та
проведення загальнокримського
референдуму 16.03.2014 р. в місті
Севастополі.

4. Ухвала підлягає негайному
виконанню.

5. Копії ухвали направити (вручити)
сторонам (їх уповноваженим
представникам), роз'яснивши, що ухвала
може бути оскаржена.

6. Оскарження ухвали не зупиняє її
виконання, а також не перешкоджає
подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст.254 КАС України. Ухвала
може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя

Б. В. Санін