Справа № 826/2580/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/41076/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні
касаційну скаргу Київської
регіональної митниці державної митної
служби України

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 квітня 2013року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року

у справі №826/2580/13-а

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Росшина"

до Київської регіональної
митниці державної митної служби
України

про визнання протиправним та
скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю "Росшина" (далі по
тексту ТОВ "Росшина") звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Київської
регіональної митниці державної митної
служби України (далі по тексту Митниця,
митний орган), яким просило визнати
протиправним та скасувати рішення
відповідача про коригування митної
вартості товару згідно з рішенням про
коригування митної вартості товару від
28.01.2013 року №100260000/2013/200056/2, визнати
нечинною картку відмови Митниці в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України №100260000/2013/00053 від 28.01.2013
року..

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 квітня 2013року у справі №826/2580/13-а,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 липня 2013 року у зазначеній справі,
позовні вимоги задоволено.

При ухваленні рішень суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з
обґрунтованості позивачем своїх вимог,
оскільки рішення про коригування
митної вартості товару прийнято
відповідачем без дотримання вимог
законодавства України.

Не погоджуючись з рішенням судів
попередніх інстанцій, Митниця
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
права, просить вищезазначені судові
рішення скасувати, прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, встановленого пунктом 1
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і наданої ними правової оцінки
обставин у справі, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що між ТОВ "Росшина"
(покупцем) та фірмою "Hangzhou Zhongce Rubber Co., Ltd
(Китай) (продавцем) укладений
зовнішньоекономічний контракт №TR-001
від 07.12.2012 року, предметом якого є
придбання покупцем у продавця товару,
шин пневматичних гумових нових для
легковантажних автомобілів.

На виконання умов контракту ТОВ
"Росшина" придбаний вказаний вище
товар. З метою здійснення митного
оформлення ввезеного на територію
України товару позивач подав до
митного органу вантажну митну
декларацію №100260000/2013/096922 та відповідну
декларацію митної вартості на товар.

Митна вартість шин визначена ТОВ
"Росшина" за ціною договору з
урахуванням витрат на транспортування
на рівні 39 895,08 доларів США.

Для підтвердження заявленої митної
вартості позивачем надано митниці
зовнішньоекономічний контракт №TR-001
від 07.12.2012 року, специфікацію від 07
грудня 2012 року, комерційний інвойс
AJ201210171, довідку про транспортні витрати
від 17 січня 2013 року, платіжні доручення
в іноземній валюті від 29 листопада 2012
року №4 та від 03 січня 2013 року №1.

У зв'язку з тим, що митна вартість
товарів не може бути визначена за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
оскільки документи, що подані
декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості відповідно
до частини другої статті 53 Митного
кодексу України, містять розбіжності
та не містять відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості з
урахуванням умов поставки,

28.01.2013 року Митницею прийнято рішення
про коригування митної вартості
товарів від №100260000/2013/200056/2, згідно
якого проведено коригування митної
вартості імпортованих товарів за
резервним методом (№2ґ), а саме: митна
вартість товару визначена
відповідачем на рівні 41 338,62 доларів
США, що в перерахунку становить 330 419,61
грн. Таке рішення відповідач
обґрунтував тим, що митна вартість
товарів не може бути визначена за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
оскільки документи, що подані
декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості відповідно
до частини другої статті 53 Митного
кодексу України, містять розбіжності
та не містять відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості з
урахуванням умов поставки.

Митним органом прийнята картка відмови
в прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 28 січня
2013 року №100260000/2013/00053.

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 54 Митного
кодексу України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті
54 Митного кодексу України, митний орган
під час здійснення контролю за
правильності визначення митної
вартості товарів зобов'язаний
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Підпунктами 1.2, 1.9, 1.11 пункту 1 розділу 2
Порядку роботи посадових осіб митного
органу при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України визначено,
що контроль за правильністю визначення
митної вартості товарів під час
проведення митного контролю та митного
оформлення товарів здійснюється
шляхом:

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено;

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з наявною у митного
органу інформацією про рівень цін на
такі товари або вартість прямих витрат
на їх виробництво, у тому числі
сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів;

- перевірки наявності необхідних для
підтвердження митної вартості
документів, визначених Порядком
декларування.

За нормами частини 3 статті 53 Митного
Кодексу України, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Згідно пункту 2 частини 6 статті 54
Митного кодексу України, митний орган
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

До тверджень касаційної скарги колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України відноситься критично, оскільки
ненадання декларантом запитуваних
митним органом документів, за
відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару за першим методом, не є
достатнім для висновку про наявність
підстав для застосування митним
органом іншого методу визначення
митної вартості.

Доводи відповідача з приводу надання
позивачем доказів в підтвердження
розміру митної вартості, що містять
розбіжності порядку здійснення
розрахунків не заслуговують на увагу,
оскільки умови розрахунків між
сторонами зовнішньоекономічного
контракту №TR-001 від 07.12.2012 року та
розмір передоплати за товар не може
вплинути на числове значення вартості
товару.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вказує
на правомірність висновків судів про
задоволенні позовних вимог.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що адміністративними
судами правозастосування відбулось із
дотримання норм діючого законодавства
та з повним, достовірним, неупередженим
та об'єктивним з'ясуванням обставин
справи.

Відповідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваних судових рішенням, вони
ґрунтуються на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Київської
регіональної митниці державної митної
служби України - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 22 квітня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року у справі №826/2580/13-а - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і може переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: