Справа № 812/9821/13-а
Суддя: О.В. Солоніченко
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 лютого 2014 рокуЛуганськСправа №
812/9821/13-а

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді: Солоніченко
О. В.,

при секретарі:
Калашнікові Д.О.,

за участю

представника позивача:
Шкуренко Ю.О. (дов. № 17 від 02.01.2014),

представника відповідача:
Чумак О.В. (дов. № 1 від 14.01.2014),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Державного підприємства
«Антрацит» до Управління Пенсійного
фонду України в м. Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області про скасування рішення про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені № 990 від 13.05.2013, -

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2013 року позивач звернувся
до суду з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Антрациті та Антрацитівському
районі Луганської області, в якому
зазначив, що рішенням Управління
пенсійного фонду України в м. Антрациті
та Антрацитівському районі Луганської
області № 990 від 13.05.2013 до Державного
підприємства «Антрацит» застосовано
штрафні санкцій у сумі 55169,31 грн. та
нарахована пеня у сумі 17654,18 грн. за
період з 25.03.2013 по 29.04.2013.

Позивач вважає вказане рішення таким,
що прийнято з порушенням діючого
законодавства та таким, що є
необґрунтованим, тому що 15.03.2013
Державним підприємством «Антрацит» до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Антрацит та Антрацитівському районі
Луганської області подано звіт про
суми нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за лютий 2013 року,
яким нараховано до сплати єдиного
внеску у розмірі 551693,07 грн.

Платіжними дорученнями № 765 від 29.03.2013,
№ 767 від 29.03.2013, № 645 від 14.03.2013, № 647 від
14.03.2013, № 5 від 20.03.2013 на загальну суму
551334,74 грн. ДП «Антрацит» сплачено
єдиний внесок за лютий 2013 року, про що
зазначено у розділі зазначених
платіжних доручень «призначення
платежу». Однак, відповідачем у справі,
сплачені суми єдиного внеску
самостійно зараховано в рахунок
погашення боргу за попередні періоди.
Крім того, сплата позивачем сум єдиного
внеску за лютий 2013 року також
підтверджується постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 04.09.2013 по справі 812/3865/13-а. Станом на
28.03.2013 заборгованість з єдиного внеску
за лютий 2013 року за ДП «Антрацит»
відсутня.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
надав пояснення аналогічні викладеним
у позові та просив задовольнити позов у
повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав.
Просив відмовити у задоволенні позову
з підстав викладених у письмових
запереченнях, в яких серед іншого
зазначено, що відповідно до ст. 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» суми коштів,
сплачених позивачем спрямовуються на
погашення заборгованості перед
Пенсійним фондом у порядку календарної
черговості виникнення заборгованості,
незалежно від визначення платником
цільового призначення коштів.
Оскаржуване рішення прийнято згідно з
п.2 ч.11 ст.25 вказаного Закону на підставі
картки особового рахунку платника.
23.01.2013 від ДП «Антрацит» надійшов лист з
копією ухвали господарського суду
Луганської області від 09.01.2013 по справі
№ 913/124/13-г про порушення провадження у
справі про банкрутство ДП «Антрацит»,
якою введено мораторій на задоволення
вимог кредиторів. Проте, відповідно до
ч. 5 ст. 19 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
на вимоги поточних кредиторів, на
виплату заробітної плати та
нарахованих на ці суми страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне та інше соціальне
страхування. Отже, дія мораторію не
може поширюватися і на штрафні санкції,
які нараховані за несвоєчасну сплату
єдиного внеску, оскільки штрафні
санкції є складовою частиною
нарахування єдиного внеску. Штрафні
санкції та нарахована пеня відносяться
до поточних вимог, які виникли вже
після відкриття провадження у справі
про банкрутство та введення мораторію.
Доводи наведені у позовній заяві, не
спростовують факту несвоєчасної
сплати (перерахування) єдиного
соціального внеску та підстав
застосування фінансової санкції. Таким
чином, на думку відповідача, рішення №
990 від 13.05.2013 про нарахування ДП
«Антрацит» штрафу в сумі 55169,31 грн. та
пені 17654,18 грн. було прийнято з
дотриманням норм чинного
законодавства України.

Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Державне
підприємство «Антрацит» є юридичною
особою та є платником єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

15.03.2013 ДП «Антрацит» подано до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Антрацит та Антрацитівському районі
Луганської області звіт про суми
нарахованого єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за лютий 2013 року,
відповідно до якого самостійно
нараховано до сплати єдиного внеску у
розмірі 551693,07 грн. (рядок 8 звіту)
(а.с.10-14).

Платіжними дорученнями № 765 від 29.03.2013,
№ 767 від 29.03.2013, № 645 від 14.03.2013, № 647 від
14.03.2013, № 5 від 20.03.2013 на загальну суму
551334,74 грн. ДП «Антрацит» сплачено
єдиний внесок за лютий 2013 року
відповідно до призначення платежу
(а.с.15-19).

13.05.2013 рішенням Управління Пенсійного
фонду України в м. Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області № 990 до ДП «Антрацит» за
несвоєчасну сплату єдиного внеску
застосовано штрафні санкції у сумі
55169,31 грн. та нарахована пеня у сумі 17654,18
грн. за період з 28.03.2013 по 29.04.2013 (а.с. 7).

Не погодившись із вищезазначеним
рішенням позивач оскаржив його до
Пенсійного фонду України.

16.10.2013 рішенням Пенсійного фонду
України № 27509/09-10 скарга Державного
підприємства «Антрацит» на рішення
Управління пенсійного фонду України в
м. Антрациті та Антрацитівському
районі Луганської області № 990 від
13.05.2013 залишена без розгляду (а.с. 8,9).

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від
08.07.2010 року № 2464-VI (далі Закон 2464).

Згідно п.2 ч.1 ст.1 вищезазначеного
Закону єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

У відповідності до ч.8 ст.9 Закону № 2464
платники єдиного внеску, крім
платників, зазначених у пунктах 4 і 5
частини першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний місяць, не
пізніше 20 числа наступного місяця, крім
гірничих підприємств, які зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 28
числа наступного місяця.

Позивач відноситься до категорії
гірничих підприємств, що підтверджено
матеріалами справи та не оспорюється
відповідачем, а тому граничним строком
сплати самостійно нарахованого
єдиного внеску за лютий 2013 року є 28
березня 2013 року.

Відповідно до частини 11 статті 9 Закону
№ 2464 у разі несвоєчасної або не в
повному обсязі сплати єдиного внеску
до платника застосовуються фінансові
санкції, передбачені цим Законом, а
посадові особи, винні в порушенні
законодавства про збір та ведення
обліку єдиного внеску, несуть
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно із законом.

Частиною 12 статті 9 Закону № 2464
встановлено, що єдиний внесок підлягає
сплаті незалежно від фінансового стану
платника.

Згідно частини 2 статті 25 Закону № 2464 у
разі виявлення своєчасно не сплачених
сум страхових внесків платники єдиного
внеску зобов'язані самостійно
обчислити ці внески і сплатити їх з
нарахуванням пені в порядку і розмірах,
визначених цією статтею.

Пунктом 2 частини 11 та частиною 10 статті
25 Закону № 2464 передбачено, що за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.
На суму недоїмки нараховується пеня з
розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати
за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені, передбаченої цим
Законом, починається з першого
календарного дня, що настає за днем
закінчення строку внесення
відповідного платежу, до дня його
фактичної сплати (перерахування)
включно (ч. 13 ст. 25 Закону № 2464).

Судом встановлено, що постановою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04.09.2013 по
справі 812/3865/13-а за адміністративним
позов Державного підприємства
«Антрацит» до Управління Пенсійного
фонду України в м. Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області про скасування вимоги від
04.04.2013 року № Ю-578, встановлено, що
станом на 1 квітня 2013 року
заборгованість ДП «Антрацит» по сплаті
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
період з 10.01.2013 по 01.04.2013 повністю
сплачена.

Зазначена постанова набрала законної
сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 КАС України,
постанови суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Підставою прийняття відповідачем
рішення № 990 від 13.05.2013 про застосування
штрафних санкцій стало була несплата
(неперерахування) або несвоєчасна
сплата (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску за лютий 2013 року. Проте,
як зазначалось вище, постановою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04.09.2013 по
справі 812/3865/13-а встановлено, що станом
на 01.04.2013 заборгованість ДП «Антрацит»
перед УПФУ в м. Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області по сплаті єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
10.01.2013 по 01.04.2013 відсутня.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказується при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Тобто, висновки Донецького
апеляційного адміністративного суду у
постанові від 04.09.2013 по справі 812/3865/13-а,
є обов'язковими для вирішення цієї
справи по суті.

Таким чином, у зв'язку з тим, що станом
на 01.04.2013 за позивачем відсутня
заборгованість по сплаті єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
10.01.2013 по 01.04.2013, то застосування
рішенням № 990 відповідачем до ДП
«Антрацит» штрафних санкцій за період
з 28.03.2013 по 29.04.2013 є безпідставним.

Крім того, суд зазначає, що ухвалою
Господарського суду Луганської
області від 09.01.2013 у справі № 913/124/13-г за
порушено провадження у справі про
банкрутство ДП «Антрацит» та введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів. На час розгляду судом даної
справи відомостей щодо закінчення
провадження у справі про банкрутство
ДП «Антрацит» суду не надано.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
від 14.05.1992 № 2343-12 (далі - Закон № 2343)
кредитор - юридична або фізична особа, а
також органи доходів і зборів та інші
державні органи, які мають
підтверджені у встановленому порядку
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника; конкурсні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли до порушення
провадження у справі про банкрутство і
виконання яких не забезпечено заставою
майна боржника; поточні кредитори -
кредитори за вимогами до боржника, які
виникли після порушення провадження у
справі про банкрутство; забезпечені
кредитори - кредитори, вимоги яких
забезпечені заставою майна боржника
(майнового поручителя).

Порушення справи про банкрутство
розділило цю заборгованість на два
різновиди конкурсну та поточну
заборгованість.

З огляду на зазначене починаючи з 9
січня 2013 року погашення конкурсної
кредиторської заборгованості, яка
виникла до порушення справи про
банкрутство здійснюється в межах
процедури банкрутства, погашення
поточної кредиторської заборгованості
здійснюється за загальною процедурою.

Відповідно до положень частини першої
статті 19 Закону № 2343 мораторій на
задоволення вимог кредиторів -
зупинення виконання боржником
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), термін виконання яких настав
до дня введення мораторію, і припинення
заходів, спрямованих на забезпечення
виконання цих зобов'язань та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів),
застосованих до дня введення
мораторію.

Згідно з ч. 3 ст. 19 Закону № 2343, протягом
дії мораторію на задоволення вимог
кредиторів: забороняється стягнення на
підставі виконавчих та інших
документів, що містять майнові вимоги,
у тому числі на предмет застави, за
якими стягнення здійснюється в
судовому або в позасудовому порядку
відповідно до законодавства, крім
випадків перебування виконавчого
провадження на стадії розподілу
стягнутих з боржника грошових сум (у
тому числі одержаних від продажу майна
боржника), перебування майна на стадії
продажу з моменту оприлюднення
інформації про продаж, а також у разі
звернення стягнення на заставлене
майно та виконання рішень у немайнових
спорах; забороняється виконання вимог,
на які поширюється мораторій; не
нараховується неустойка (штраф, пеня),
не застосовуються інші фінансові
санкції за невиконання чи неналежне
виконання зобов'язань із задоволення
всіх вимог, на які поширюється
мораторій; зупиняється перебіг
позовної давності на період дії
мораторію; не застосовується індекс
інфляції за весь час прострочення
виконання грошового зобов'язання, три
проценти річних від простроченої суми
тощо.

З аналізу вищенаведених положень
вбачається, що мораторій не зупиняє
виконання боржником грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), які виникли після дня
введення мораторію. З порушенням
провадження у справі про банкрутство
не пов'язується завершення
підприємницької діяльності боржника,
він має право укладати угоди, у нього
можуть виникати нові зобов'язання.
Оскільки мораторій не зупиняє
виконання боржником грошових
зобов'язань і зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), які виникли після дня
введення мораторію, то відповідно і не
припиняє заходів, спрямованих на їх
забезпечення.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
дія мораторію на задоволення вимог
кредиторів не поширюється на виплату
заробітної плати та нарахованих на ці
суми страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування.

Частиною шостою статті 25 Закону № 2464
передбачено, що за рахунок сум, що
надходять від платника єдиного внеску
або від державної виконавчої служби,
погашаються суми недоїмки, штрафних
санкцій та пені у порядку календарної
черговості їх виникнення. У разі якщо
платник має несплачену суму недоїмки,
штрафів та пені, сплачені ним суми
єдиного внеску зараховуються в рахунок
сплати недоїмки, штрафів та пені у
порядку календарної черговості їх
виникнення.

Як зазначалось вище, згідно звіту ДП
«Антрацит» за лютий 2013 року позивачем
самостійно нараховано єдиний внесок у
сумі 551693,07 грн.

Вказана сума сплачувалась ДП
«Антрацит» платіжними дорученнями № 765
від 29.03.2013, № 767 від 29.03.2013, № 645 від 14.03.2013,
№ 647 від 14.03.2013, № 5 від 20.03.2013 на загальну
суму 551334,74 грн. з урахуванням раніше
сплачених сум.

Відповідно до п. 7.2.2 Інструкції «Про
прядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 27 вересня 2010 року № 21-5,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 27 жовтня 2010 року за № 994/18289,
розрахунок зазначеної фінансової
санкції здійснюється на підставі даних
карток особових рахунків платників.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як вбачається з карток особового
рахунку платника єдиного внеску та
пояснень представника відповідача,
Пенсійний фонд здійснював
перерозподіл сплачених ДП «Антрацит» в
рахунок погашення заборгованості
минулих періодів, в тому числі, й
періодів, які увійшли до конкурсних
вимог кредиторів. При цьому постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04.09.2013 по
справі 812/3865/13-а відповідачем не
враховано.

Враховуючи, висновки постанови
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04.09.2013 по
справі 812/3865/13-а та наявні платіжні
доручення про сплату єдиного внеску за
лютий 2013 року, станом на 28.03.2013 ДП
«Антрацит» не мало поточної
заборгованості зі сплати єдиного
внеску. Тому, суд приходить до висновку
про обґрунтованість позовних вимог
позивача та необхідність скасування
рішення Управління Пенсійного фонду
України в м. Антрациті та
Антрацитівському районі № 990 від 13.05.2013.

Частиною 1 статті 94 КАС України
передбачено, що якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Платіжним дорученням № 57 від 06.12.2013
підтверджено сплата ДП «Антрацит»
судового збору у сумі 172,05 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 71, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Державного підприємства
«Антрацит» до Управління Пенсійного
фонду України в м. Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області задовольнити повністю.

Скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України в м. Антрацит
та Антрацитівському районі Луганської
області № 990 від 13.05.2013 про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску.

Стягнути з Державного бюджету України
(р/р 4006) на користь Державного
підприємства «Антрацит» (94613, Луганська
область, м. Антрацит, вул. Ростовська, 38,
) документально
підтверджені судові витрати зі сплати
судового збору у сумі 172,05 грн. (сто
сімдесят дві грн. 05 коп.).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанову в повному обсязі складено 03
березня 2014 року.

Суддя
О.В. Солоніченко