Справа № К/9991/57328/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/57328/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Гаманка О.І., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Олевському районі
Житомирської області, управління праці
та соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації Житомирської області
про визнання дій неправомірними та
стягнення коштів, передбачених Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
за касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області на
постанову Олевського районного суду
Житомирської області від 26 січня 2010
року та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 27
травня 2010 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що вона є непрацюючим пенсіонером,
має статус потерпілої внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 1,
проживає в м. Олевськ
Житомирської області, яке віднесено до
зони посиленого радіоекологічного
контролю. Позивач має право на виплати,
встановлені статтями 37, 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Проте всупереч вимогам зазначеного
Закону, який визначає розмір цих
виплат, виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, соціальні виплати
позивач отримувала у твердих сумах,
визначених постановою Кабінету
Міністрів України «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 26 липня 1996 року №836. Просила
стягнути з управління праці та
соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації Житомирської області
допомогу як особі, яка проживає на
території радіоактивного забруднення,
в сумі 2406,20 грн, стягнути з управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області доплату до
пенсії як особі, яка проживає на
території радіоактивного забруднення,
в розмірі 7627,40 грн (за період з 1 серпня
2008 року по 31 серпня 2009 року).

Постановою Олевського районного суду
Житомирської області від 26 січня
2010 року позов ОСОБА_1 було
задоволено.

Визнано неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації Житомирської області,
управління Пенсійного фонду України в
Олевському районі Житомирської
області щодо виплати ОСОБА_1 допомоги
та доплати не у відповідності до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнуто з управління праці та
соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації Житомирської області на
користь ОСОБА_1 допомогу як особі, яка
проживає на території радіоактивного
забруднення, в сумі 2406,20 грн.
(за період з 1 серпня 2008 року до 1 вересня
2009 року).

Стягнуто з управління праці та
соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації Житомирської області на
користь держави судовий збір в розмірі
54,40 грн.

Стягнуто з управління Пенсійного фонду
України в Олевському районі
Житомирської області на користь ОСОБА_1
доплату до пенсії як особі, яка
проживає на території радіоактивного
забруднення, в сумі 7627,40 грн (за період з
1 серпня 2008 року до 1 вересня 2009
року).

ОСОБА_1 та управління Пенсійного фонду
України в Олевському районі
Житомирської області звільнено від
сплати судового збору на підставі
декрету Кабінету Міністрів України
«Про державне мито».

Ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 27 травня 2010
року апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області відхилено,
а постанову Олевського районного суду
Житомирської області від 26 січня 2010
року залишено без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
управління Пенсійного фонду України в
Олевському районі Житомирської
області, судами порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
постановлення неправильних судових
рішень, відповідач просить скасувати
постановлені судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове судове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером,
має статус потерпілої внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 1
та постійно проживає в зоні посиленого
радіоекологічного контролю.
Компенсаційні виплати позивач
отримувала відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836.

Абзацом другим частини першої та
частиною третьою статті 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (у редакції
з 9 липня 2007 року) визначено, що
громадянам, які проживають у зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства - 30 процентів
від мінімальної заробітної плати. Ця
допомога виплачується щомісячно за
місцем роботи, пенсіонерам - органами,
які виплачують пенсію, непрацюючим
громадянам - місцевими державними
адміністраціями або виконавчими
органами рад за місцем проживання.

Відповідно до положень абзацу
четвертого частини першої та частини
другої статті 39 Закону № 796-XII пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні посиленого
радіоекологічного контролю,
підвищуються на одну мінімальну
заробітну плату.

Відповідно до вимог статті 63 Закону №
796-XII фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок державного бюджету.

Підпунктом 8 пункту 28 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI статтю 37 Закону №
796-XII викладено в новій редакції,
відповідно до положень частини першої
та третьої якої громадянам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
виплачується щомісячна грошова
допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України. Ця допомога
виплачується щомісячно органами праці
та соціального захисту населення за
місцем реєстрації.

Підпунктом 9 пункту 28 розділу ІІ Закону
№ 107-VI частини першу та другу статті 39
Закону № 796-XII замінено однією частиною
такого змісту: «Громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення
пункту 28 розділу ІІ Закону № 107-VI
визнані неконституційними з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього рішення.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Вихідним критерієм обрахунку спірних
сум виплат є мінімальна заробітна
плата, розмір якої визначається
законами України про державний бюджет
на відповідні роки.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при
вирішенні даного спору, застосуванню
підлягають саме статті 37, 39 Закону №
796-ХІІ та законодавство щодо розміру
мінімальної заробітної плати за
відповідні роки, а не постанова
Кабінету Міністрів України «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836,
положення якої істотно звужують обсяг
встановлених законом прав громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції помилково ухвалив рішення, у
якому обчислив та визначив конкретні
розміри компенсаційних виплат,
належних до виплати позивачу, чим
фактично виконав повноваження,
покладені на відповідачів, чого робити
був не вправі.

Відповідно до положень частини 1 статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Позивач звільнена від сплати
державного мита на підставі пункту 18
статті 4 декрету Кабінету Міністрів
України «Про державне мито» (в
редакції, чинній на час пред'явлення
позову)

Суд першої інстанції помилково стягнув
з управління праці та соціального
захисту населення Олевської районної
державної адміністрації Житомирської
області в дохід держави судовий збір в
розмірі 54,40 грн, чого робити був не
вправі.

Апеляційний суд зазначених помилок не
виправив.

Відповідно до положень статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині. При зміні
судового рішення суду першої інстанції
за приписами пункту 4 частини 1 статті 223
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення апеляційного
суду підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Олевському
районі Житомирської області
задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Житомирської
області від 27 травня 2010 року скасувати.

Постанову Олевського районного суду
Житомирської області від 26 січня 2010
року змінити.

Викласти абзаци третій та п'ятий
резолютивної частини постанови в такій
редакції:

«Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Олевської районної державної
адміністрації Житомирської області
виплатити ОСОБА_1 щомісячну грошову
допомогу у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства відповідно до
статті 37 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ в розмірі 30 процентів від
мінімальної заробітної плати, за
період з 1 серпня 2008 року по 31 серпня 2009
року з урахуванням фактично проведених
виплат».

«Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Олевському районі
Житомирської області перерахувати та
виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії
відповідно до вимог статті 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати за період з 1 серпня 2008
року по 31 серпня 2009 року з урахуванням
фактично виплачених сум».

Абзаци четвертий та шостий
резолютивної частини постанови
виключити.

Абзаци п'ятий та сьомий резолютивної
частини постанови вважати абзацами
четвертим та п'ятим.

В решті постанову Олевського районного
суду Житомирської області від 26 січня
2010 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Гаманко О.І.

Кобилянський М.Г.