Справа № 802/14/14-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/14/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Альчук М.П.
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

при секретарі: Копійчук О.В.

за участю представників сторін:

апелянта - ОСОБА_2

відповідача - Івацко А.Й.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Вінницького окружного
адміністративного суду від 09 січня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
цивільного захисту Вінницької
обласної державної адміністрації про
визнання протиправним та скасування
службового розслідування, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2014 року до Вінницького
окружного адміністративного суду
надійшли матеріали позовної заяви
ОСОБА_2 до управління цивільного
захисту обласної державної
адміністрації про визнання
протиправним та скасування службового
розслідування.

Вінницький окружний адміністративний
суд ухвалою від 16.01.2014 року вказаний
позов залишив без розгляду з підстав
передбачених ст.100 КАС України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, позивачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та направити справу для продовження
розгляду.

Обгрунтовуючи апеляційні вимоги
позивач наголошує на тому, що жодного
дня не працював в управлінні
цивільного захисту обласної державної
адміністрації, тобто фактично не
приймався, не проходив і не звільнявся
з публічної служби в державній
установі, яка провела по відношенню до
позивача службове розслідування, а
відтак суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про застосування
положень ч.3 ст.99 КАС України.

У судовому засіданні позивач вимоги
апеляційної скарги підтримав у повному
обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти
тверджень апелянта заперечив, та
посилаючись на правомірність і
обґрунтованість висновків суду першої
інстанції, просив суд у задоволенні
апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 199 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на ухвалу
суду першої інстанції, суд апеляційної
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
спірні правовідносини у даній справі
виникли з приводу визнання
протиправним та скасування наказу
начальника управління цивільного
захисту обласної державної
адміністрації № 7-к від 14.05.2013 року на
підставі якого стосовно ОСОБА_2
проведено службове розслідування, а
також визнання протиправними та
скасування матеріали зазначеного
розслідування.

В свою чергу суд першої інстанції при
постановленні оскаржуваної ухвали та
залишенні позовної заяви без розгляду
виходив з пропущення позивачем строку
передбаченого ч.3 ст.99 КАС України, а
відтак наявності підстав для залишення
позовної заяви без розгляду.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

Відповідно до частини першої статті 99
КАС України адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Таким чином, правовий припис "в межах
строку звернення до адміністративного
суду, встановленого законом" означає,
що позов має подаватися лише в тих
межах часу, які встановлені законом.
Крім того, можливість захисту прав та
інтересів залежить від дотримання
строків, встановлених на цей випадок
законом.

Частиною другою цієї статті визначено,
що для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 99 КАС України для
захисту прав, свобод та інтересів особи
цим Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Для звернення до суду у
справах щодо прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
встановлюється місячний строк.

Таким чином, з урахуванням
вищевказаних норм, позивач,
звертаючись до суду в порядку
адміністративного судочинства,
повинен керуватись нормами Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо строків звернення до суду.

Як досліджено зі змісту позовної заяви,
про прийняття стосовно нього наказу
№7-к від 14.05.2013 року та проведення
службового розслідування позивач
дізнався з відповіді начальника
управління цивільного захисту
обласної державної адміністрації від
07.08.2013 року, яку одержав 10.08.2013 року.

З огляду на викладене, право на
звернення до адміністративного суду із
даною позовною заявою у позивача
виникло ще 10.08.2013 року, проте
адміністративний позов, датований і
надійшов на адресу суду лише 15.01.2014
року, що підтверджується штампом
вхідної документації суду.

Згідно зі статтею 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Водночас, у випадку встановлення судом
обгрунтованості причин пропуску
особою, яка подала позов, строку
звернення до суду, останній може
визнати ці причини поважними.

Разом з тим колегія суддів зауважує, що
поважними причинами визнаються лише
такі обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення особи, та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
відповідних дій та підтверджені
належними доказами.

При цьому за змістом ч.1 ст. 70 КАС
України належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування..

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких грунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу (ч.1
ст.71 КАС України).

Виходячи з наведеного, доказування
поважності причин пропуску строку
звернення до суду є обов'язком
позивача, а суд у відповідності до
положень ч.3 ст.86 КАС України має
оцінити належність, допустимість та
достовірність поданого нею доказу
окремо, а також достатність і взаємний
зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до позиції позивача
викладеній в апеляційній скарзі,
останній жодного дня не працював в
управлінні цивільного захисту
обласної державної адміністрації, а
відтак до нього не можуть бути
застосовані вимоги ч.3 ст.99 КАС України.

Разом з тим колегія суддів не бере до
уваги зазначені посилання позивача,
оскільки управління цивільного
захисту обласної державної
адміністрації є правонаступником та
реорганізовано безпосередньо з
Головного управління з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи Вінницької
обласної державної адміністрації, в
якому позивач проходив службу під час
якої стосовно останнього і розпочато
службове розслідування, яке слугує
предметом оскарження у даній справі.

Таким чином враховуючи встановлене, а
також зважаючи на те, що матеріали
справи містять докази того факту, що
позивач дізнався про порушення своїх
прав ще 10.08.2013 року, судова колегія
вважає, що позивачем не виконано свого
обов'язку доказування, встановленого
ч.1 ст.71 КАС України та не надано належні
в розумінні ст.ст. 69, 70 КАС України
докази на підтвердження своєї позиції
щодо дотримання строку звернення до
суду. А відтак колегія суддів приходить
до висновку щодо наявності підстав для
застосування судом першої інстанції
положень ст. 100 КАС України.

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу Вінницького
окружного адміністративного суду від
09 січня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
06 березня 2014 року .

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Залімський І. Г.

Сушко О.О.