Справа № 2а-7795/11/1370
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року
Справа
№ 106841/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Гулида Р.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Шевченківському районі м. Львова на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 31 серпня 2011
року у справі за позовом Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова до
Головного управління юстиції у
Львівській області, третя особа -
ОСОБА_1 про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2011 року позивач Державна
податкова інспекції у Шевченківському
районі м. Львова звернувся до суду з
адміністративним позовом до Головного
управління юстиції у Львівській
області, в якому просив скасувати
постанову ВП № 27348988 від 01.07.2011 року про
відкритті виконавчого провадження з
виконання виконавчого листа № 2а-5805/2009,
виданого 12.04.2011 року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 31 серпня 2011
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено повністю.

Не погодившись із таким рішенням суду,
його оскаржив відповідач, який в
поданій апеляційній скарзі,
покликаючись на те, що оскаржувана
постанова не відповідає законодавству
та підлягає скасуванню, в зв'язку з чим
просить таку скасувати та прийняти
нову постанову, якою задоволити
заявлені позовні вимоги.

В обгрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що постанова про
відкриття виконавчого провадження не
відповідає вимогам, встановленим
Законом України «Про виконавче
провадження». Крім того, позивачем
постанову про відкриття виконавчого
провадження отримано із запізненням,
чим фактично позбачлено передбаченого
Законом строку для
самостійноговиконання рішення.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, а тому, колегія суддів, у
відповідності до ч.1 п.2 ст.197 КАС
України, вважає за можливе розглядати
справу у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
скарги в їх сукупності, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
Головним державним виконавцем
підрозділу примусового виконання
рішень відділу Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області Денисяком Т.Г. 01.07.2011
року винесено постанову ВП № 27348988 про
відкриття виконавчого провадження на
підставі виконавчого листа №2а-5805/2009,
виданого Львівським окружним
адміністративним судом 12.04.2011 року про
стягнення з Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Львова на користь ОСОБА_1 заробітної
плату за час вимушеного прогулу за
період з 21.08.2009 року по 15.04.2010 року в
розмірі 34999 грн. 16 коп. Відповідно до п. 2
вказаної постанови, боржника
зобов'язано самостійно виконати
постанову у строк до 08 липня 2011 року та
письмово повідомити про це державного
виконавця.

Згідно із ст. 14 КАС України, постанови
та ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обовязковими для виконання на всій
території України, а їх невиконання
тягне за собою відповідальність,
встановлену законом.

Частина 5 статті 124 Конституції України
передбачає, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до положень ч.2 ст.3 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державною виконавчою службою
підлягають виконанню такі виконавчі
документи: виконавчі листи, що
видаються судами, та накази
господарських судів у тому числі на
підставі рішень третейського суду;
ухвали, постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних та
кримінальних справах у випадках
передбачених законом; судові накази,
виконавчі написи нотаріусів, постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат на
проведення виконавчих дій та
накладення штрафу.

Статтею 5 цього Закону встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець
здійснює заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення, зазначеного
в документі про на примусове виконання
рішення, у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом.

Підстави для відмови у відкритті
виконавчого провадження державним
виконавцем передбачені ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про виконавче провадження»,
згідно якої державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження у разі: 1) пропуску
встановленого строку пред'явлення
документів до виконання; 2) неподання
виконавчого документа, зазначеного у
статті 17 цього Закону, та неподання
заяви про відкриття виконавчого
провадження у випадках, передбачених
цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі
якого видано виконавчий документ, не
набрало законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання; 4) пред'явлення виконавчого
документа до органу державної
виконавчої служби не за місцем або не
за підвідомчістю виконання рішення; 5)
якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення; 6)
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону; 7) якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів; 8) наявності
інших передбачених законом обставин,
що виключають здійснення виконавчого
провадження.

Вимоги до виконавчого документу
встановлені ст. 18 цього ж Закону: у
виконавчому документі зазначаються: 1)
назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали; 2) дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові за наявності) (для фізичних
осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника за наявності (для
юридичних осіб), індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та
боржника за наявності (для фізичних
осіб - платників податків), а також інші
дані, якщо вони відомі суду чи іншому
органу, що видав виконавчий документ,
які ідентифікують стягувача та
боржника чи можуть сприяти примусовому
виконанню, зокрема, дата народження
боржника та його місце роботи (для
фізичних осіб), місцезнаходження майна
боржника, рахунки стягувача та
боржника тощо; 4) резолютивна частина
рішення; 5) дата набрання законної
(юридичної) сили рішенням; 6) строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання.

Виконавчий документ має бути
підписаний уповноваженою посадовою
особою і скріплений печаткою.

З огляду на вищенаведене, судом не
встановлено порушення державним
виконавцем норм Закону України «Про
виконавче провадження», зокрема статті
26, а також не встановлено підстав, які б
перешкоджали виконанню судового
рішення.

Виконавчий лист, виданий Львівським
окружним адміністративним судом 12.04.2011
року, відповідно до якого винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження, в повній мірі відповідає
вимогам ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження»: містить дату,
номер рішення, дату набрання рішенням
законної сили.

Відтак, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що виконавче
провадження з примусового виконання
судового рішення на підставі
виконавчого листа №5805/2009, виданого
Львівським окружним адміністративним
судом 12.04.2011 року, відкрито правомірно,
з дотриманням вимог Закону України
«Про виконавче провадження».

Колегія суддів відхиляє покликання
апелянта про те, що його фактично
позбавлено передбаченого законом
строку для самостійного виконання
рішення, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України
«Про виконавче провадження», у
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. Таким чином, постанова
винесена 01.07.2011 року, позивач зазначає,
що отримав останню 05.07.2011 року, хоча
таке не підтверджено документально,
відтак, строк добровільного виконання
не пропущений.

Враховуючи всі наведені обставини в їх
сукупності, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що позовні
вимоги позивача задоволенню не
підлягають.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 31 серпня 2011
року у справі № 2а-7795/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
В.М. Каралюс

суддя
Р.М. Гулид

суддя
З.М. Матковська