Справа № 2а-8125/10/2/0170
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/1229/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
Автономної Республіки Крим

на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 30.07.2010

та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 02.11.2010

у справі № 2а-8125/10/2/0170

за позовомПриватного підприємства
«Севєротрейд»доДержавної податкової
інспекції у м. Сімферополі Автономної
Республіки Кримпровизнання
незаконними дій та спонукання до
виконання певних дійВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Севєротрейд»
(далі по тексту - позивач, ПП
«Севєротрейд») звернулось до Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим з позовом до Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
Автономної Республіки Крим (далі по
тексту - відповідач, ДПІ у м.
Сімферополі) про визнання незаконними
дій та спонукання до виконання певних
дій.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 30.07.2010, яка залишена
без змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 02.11.2010, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій про задоволення
позову та прийняти нове рішення, яким в
позові відмовити, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, що позивачем 02.06.2010 було
подано відповідачу декларацію з
податку на додану вартість за квітень
2010 рік (вх. № 84657).

Відповідач направив позивачу
повідомлення (вих. № 23752/10/15-2 від 03.06.2010)
про те, що надана ним декларація з
податку на додану вартість за квітень
2010 року не визнана податковою
звітністю, у зв'язку з тим, що при
проведенні операції «Бюджет»
підприємство позивача віднесено до
групи «підприємство категорії ризику».
Позивачу рекомендовано надати нову
декларацію з податку на додану
вартість за квітень 2010 року до
Державної податкової інспекції в м.
Сімферополі АР Крим.

Позивач 14.06.2010 направив відповідачу
декларацію з податку на додану
вартість за квітень 2010 року, про що
свідчить фіскальний чек № 3769 від 14.06.2010
та опис вкладення.

Однак, відповідачем повідомленням від
21.06.2010 № 27219/10/28-4 не визнав податкову
декларацію з податку на додану
вартість за квітень 2010 року податковою
декларацією, у зв'язку з тим, що в
декларації не зазначені обов'язкові
реквізити, передбачені рядком 06
заголовної частини декларації.

Позивачем 24.06.2010 направлено цінним
листом відповідачу податкову
декларацію з податку на додану
вартість за травень 2010 року, що
підтверджується описом вкладення
цінного листу та повідомлення про
вручення поштового відправлення № 608974.

Проте, відповідач повідомленням від
01.07.2010 (вих. № 29224/10/28-4) не визнав
зазначену декларацію податковою
декларацією, у зв'язку з тим, що в
декларації не зазначені обов'язкові
реквізити, передбачені рядком 06
заголовної частини декларації.

Стаття 19 Конституції України визначає,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
органу владних повноважень, суд
керується критеріями, закріпленими у
ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури, яких він
повинен дотримуватись при реалізації
дискреційних повноважень владного
суб'єкта, встановлюючи чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): 1) на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач, повідомляючи позивача про
невизнання поданої податкової
декларації (повідомлення № 23752/10/15-2 від
03.06.2010) з податку на додану вартість за
квітень 2010 року податковою звітністю,
не посилався на жодний
нормативно-правовий акт, який на його
думку, був порушений позивачем.
Підставами для невизнання податкових
декларацій за квітень, травень 2010 року
згідно з повідомленнями № 27219/10/28-4 та №
29224/10/28-4 є порушення п. 3.3 Порядку
заповнення та подання податкової
декларації з податку на додану
вартість, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України № 166 від 30.05.1997 «Про
затвердження форми податкової
декларації та Порядку її заповнення і
подання», згідно з яким декларація
заповнюється таким чином, щоб
забезпечити збереження записів у ній
та вільне читання тексту (цифр)
протягом установленого строку
зберігання звітності. Декларація може
бути заповнена від руки чорнильною чи
кульковою ручкою або видрукувана
(заповнення олівцем не допускається),
без виправлень і помарок; у рядках, де
відсутні дані для заповнення, має бути
проставлений прочерк.

Відповідно до ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Спеціальним Законом з питань
оподаткування, який установлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових
платежів), нарахування і сплати пені та
штрафних санкцій, що застосовуються до
платників податків контролюючими
органами, у тому числі за порушення у
сфері зовнішньоекономічної
діяльності, та визначає процедуру
оскарження дій органів стягнення є
Закон України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (далі - Закон).

Згідно з п. 1.11 ст. 1 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
податкова декларація - це документ, що
подається платником податків до
контролюючого органу у строки,
встановлені законодавством, на
підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податку,
збору (обов'язкового платежу).

Підпунктом 4.1.1 п. 4.1 ст. 4 Закон України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
встановлено, що платник податків
самостійно обчислює суму податкового
зобов'язання, яку зазначає у податковій
декларації.

Детальний перелік вимог до податкової
звітності, порядку її заповнення
зазначені в Методичних рекомендаціях
щодо централізованого приймання та
комп'ютерної обробки податкової
звітності платників податків до ОДПС
України, затверджений наказом ДПА
України № 827 від 31.12.2008 (далі
Рекомендації).

Згідно з п. 4.4 Рекомендацій працівники
ОДПС при прийманні податкової
звітності на паперових та електронних
носіях з доданням роздрукованих
оригіналів контролюють наявність:
підписів посадових осіб; печатки
платника податків; обов'язкових
реквізитів; обов'язкових додатків до
податкової звітності, передбачених
порядком заповнення відповідної
звітності; про креслень у значеннях
показників, що не заповнюються через
відсутність інформації. У цьому
контексті під обов'язковими
реквізитами розуміються: тип документа
(звітний, уточнюючий, звітний новий);
звітний (податковий) період; назва
платника податків; код платника
податків згідно з Єдиним державним
реєстром підприємств та організацій
України відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 N
118 «Про створення Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України» або реєстраційний (обліковий)
номер з ТРДПАУ; ідентифікаційний номер
згідно з ДРФО або, у разі відмови від
нього - серія та номер паспорта для
фізичної особи; місцезнаходження
платника податків; назва ОДПС, до якого
подається звітність; дата подання
звіту (або дата заповнення - залежно від
форми); підписи посадових осіб,
засвідчені печаткою. Для звітів, у яких
це передбачено формою: звітний
(податковий) період, що уточнюється, у
разі надання платником податків
уточнюючого розрахунку; ініціали,
прізвища та ідентифікаційні номери
посадових осіб; код виду економічної
діяльності (КВЕД); код органу місцевого
самоврядування за КОАТУУ;
індивідуальний податковий номер та
номер свідоцтва про реєстрацію для
платників ПДВ.

В силу пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
прийняття податкової декларації є
обов'язком контролюючого органу.
Податкова декларація приймається без
попередньої перевірки зазначених у ній
показників через канцелярію, чий
статус визначається відповідним
нормативно-правовим актом. Відмова
службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

Підпункт 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закон України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» та п. 4.3.
Порядку заповнення та подання
податкової декларації з податку на
додану вартість, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України № 166 від 30.05.1997 «Про
затвердження форми податкової
декларації та Порядку її заповнення і
подання» містять вичерпний перелік
підстав, коли податкова звітність,
отримана контролюючим органом від
платника податків як податкова
декларація, що заповнена ним всупереч
правилам, зазначеним у затвердженому
порядку її заповнення, може бути не
визнана таким контролюючим органом як
податкова декларація, а саме - якщо в
ній не зазначено обов'язкових
реквізитів, її не підписано
відповідними посадовими особами, не
скріплено печаткою платника податків.

У цьому випадку, якщо контролюючий
орган звертається до платника податків
з письмовою пропозицією надати нову
податкову декларацію з виправленими
показниками (із зазначенням підстав
неприйняття попередньої), то такий
платник податків має право: надати таку
нову декларацію разом зі сплатою
відповідного штрафу; оскаржити рішення
податкового органу в порядку
апеляційного узгодження.

Таким чином, повноваження органів
державної податкової служби щодо
прийняття податкових декларацій
обмежено вичерпним переліком дій, а
саме: прийняти декларацію або
відмовити в її прийнятті з підстав,
визначених законом, при цьому перелік
підстав для відмови в прийнятті
податкової декларації також є
вичерпним відповідно до пп. 4.1.2 п. 4.1 ст. 4
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Враховуючи, що згідно з вимогами пп. 4.1.4
п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» податкові
декларації подаються за базовий
податковий (звітний) період, що
дорівнює календарному місяцю (у тому
числі при сплаті місячних авансових
внесків), - протягом 20 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного (податкового) місяця, позивач
подав декларацію з податку на додану
вартість відповідачу у визначений
законом строк.

Відповідно до Методичних рекомендацій
щодо централізованого приймання та
комп'ютерної обробки податкової
звітності платників податків до ОДПС
України, затверджених наказом ДПА
України № 827 від 31.12.2008, обов'язковими
реквізитами є: - тип документа (звітний,
уточнюючий, звітний новий); - звітний
(податковий) період; - назва платника
податків; - код платника податків
згідно з Єдиним державним реєстром
підприємств та організацій України
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 22.01.1996 № 118 «Про
створення Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України»
або реєстраційний (обліковий) номер з
ТРДПАУ;

- ідентифікаційний номер згідно з ДРФО
або, у разі відмови від нього - серія та
номер паспорта для фізичної особи; -
місцезнаходження платника податків; -
назва ОДПС, до якого подається
звітність; - дата подання звіту (або
дата заповнення - залежно від форми); -
підписи посадових осіб, засвідчені
печаткою.

Як вже зазначалося вище,
відповідно до Методичних рекомендацій,
обов'язковими реквізитами є, зокрема,
місцезнаходження платника податку, що
зазначається у рядку 06 декларації.

Судом досліджено подані позивачем
декларації з податку на додану
вартість за квітень, травень 2010 року, у
рядку 06 яких зазначено
місцезнаходження Приватного
підприємства «Севєвротрейд»: 95011, м.
Сімферополь, вул. Монтажна, 10-г, що
свідчить про те, що зазначені
декларації не мали порушень в
заповненні рядку 06.

Більш того, подані позивачем
декларації з податку на додану
вартість за квітень, травень 2010 рік,
містять всі передбачені Методичними
рекомендаціями щодо централізованого
приймання та комп'ютерної обробки
податкової звітності платників
податків до ОДПС України,
затвердженими наказом ДПА України № 827
від 31.12.2008, обов'язкові реквізити.

В порядку, передбаченому ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відповідачем не надано
доказів того, що ним декларації
позивача з податку на додану вартість
за квітень, травень 2010 рік не визнані як
податкові декларації з підстав,
встановлених чинним законодавством.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що відповідач,
відмовляючи у прийнятті в якості
податкової звітності декларацій за
квітень, травень 2010 рік, направлених
платником податків, не відобразив
визначені в низ відомості в особовому
рахунку позивача.

В матеріалах справи відсутні докази
правомірності таких дій відповідача.

Суди попередніх інстанцій вірно дійшли
до висновку, що відповідач, не
прийнявши декларації позивача з
податку на додану вартість за квітень,
травень 2010 року та не відобразивши в
особовому рахунку платника податків
відомості, визначені у його податковій
звітності, діяв невмотивовано, без
з'ясування всіх фактичних обставин, з
порушенням порядку, визначеного діючим
законодавством, у зв'язку з чим суд
вважає, що такі дії відповідача є
протиправними, в наслідок чого позовні
вимоги належить задовольнити.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів не
встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Сімферополі Автономної
Республіки Крим відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
30.07.2010 та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 02.11.2010 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І.
СтепашкоСудді(підпис)С.Е.Острович
(підпис)М.О. Федоров