Справа № 357/17642/13-а
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Дмитренко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючий-суддя
Грибан І.О.

судді
Беспалов О.О., Парінов А.Б.

розглянув в порядку письмового
провадження в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Управління
соціального захисту населення
Білоцерківської міської ради на
постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 16 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління соціального захисту
населення Білоцерківської міської
ради про зобов'язання вчинити дії -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом про
визнання протиправною відмову
відповідача щодо виплати грошової
компенсації вартості проїзду згідно п.3
ст.13 Закону України « Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», стягнення
компенсації вартості проїзду до
санаторно-курортного закладу і назад в
розмірі 328,84 грн. та моральної шкоди.

В даній справі постановою
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 16 грудня 2013 року
позов задоволено частково.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу з підстав порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
в якій просить скасувати постанову
суду першої інстанції та постановити
нову, якою відмовити в задоволенні
позову.

Враховуючи те, що справу можливо
вирішити на підставі наявних у ній
доказів, а також те, що відсутні
клопотання сторін про розгляд справи
за їх участю, колегія суддів ухвалила
про апеляційний розгляд справи в
порядку письмового провадження
відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст.ст. 199, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно ст.19 Конституції України органи
державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, у
межах повноважень та способом,
передбаченими Конституцією та
законами України.

З матеріалів справи вбачається та
судом першої інстанції встановлено, що
позивач є інвалідом ІІ групи і має
право на пільги, встановлені
законодавством України для ветеранів
війни - інвалідів війни.

Позивачу Управлінням соціального
захисту населення Білоцерківської
міської ради було надано санаторно
курортну-путівку з 25.08.2013 року по 11.09.2013
року, вартість проїзду до санаторія і
назад становить 328, 84 грн.

19.11.2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою щодо оплати
вартості проїзду до
санаторно-курортного закладу і назад.
Листом від 28.11.2013 року відповідач
відмовив у виплаті вказаних коштів з
тих підстав, що позивач, як особа,
прирівняна до інвалідів війни, 07.03.2013
року отримав лист талонів на право
одержання безоплатно проїзних квитків
на 2013-2018 року, тобто, скористався
пільгою згідно Закону України « Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що вимоги позивача про
виплату грошової компенсації вартості
проїзду до санаторно-курортного
закладу в розмірі 328,84 грн. згідно п.3
ст.13 Закону України « Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 13 Закону України
« Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», інвалідам
війни та прирівняним до них особам
надаються такі пільги, зокрема,
безоплатне позачергове забезпечення
санаторно - курортним лікуванням з
компенсацією вартості проїзду до
санаторно-курортного закладу і назад
або одержання замість путівки грошової
компенсації. Порядок надання путівок,
розмір та порядок виплати компенсацій
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Отже, законом встановлено обов'язок
відповідача компенсувати вартість
проїзду до санаторно-курортного
закладу і назад.

Доводи апелянта щодо правомірності
своїх дій з посиланням на п. 21 ст. 13
Закону, не беруться до уваги
апеляційним судом, оскільки вказаний
пункт передбачає, що інвалідам I і II
груп надається право безоплатного
проїзду один раз на рік (туди і назад)
залізничним, водним, повітряним або
міжміським автомобільним транспортом,
а особам, які супроводжують інвалідів I
групи (не більше одного
супроводжуючого), - 50-процентна знижка
вартості проїзду один раз на рік (туди і
назад) зазначеними видами транспорту.

Тобто, наведені правові норми
регулюють інші правовідносини та не
звільняють Управління від обов'язку
щодо компенсації вартості проїзду до
санаторно-курортного закладу.

За таких підстав, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність правових
підстав для стягнення належних
позивачу коштів.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

На підставі вищенаведеного колегія
суддів вважає, що оскаржуване рішення
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи, які мають значення для
вирішення питання, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим підстав для його
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.160, 195, 197, 198, 199, 200, 205, 206
КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
соціального захисту населення
Білоцерківської міської ради -
залишити без задоволення, а постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 16 грудня 2013 року
- без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя
О.О.Беспалов

Суддя
А.Б.Парінов

.

Головуючий суддя
Грибан І.О.

Судді:
Беспалов О.О.

Парінов А.Б.