Справа № 826/565/14
Суддя: Пісоцька О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
03 березня 2014 року Справа
№826/565/14
Окружний адміністративний суд м. Києва
судді: Пісоцької
розглянувши у приміщенні суду у місті
Києві у порядку письмового провадження
справу
за позовною заявою Головного
управління Пенсійного фонду України в
Закарпатській області допублічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України»простягнення
Головне управління Пенсійного фонду
України в Закарпатській області (далі -
Головне управління, Фонд, позивач)
звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» (далі - ПАТ «Державний ощадний
банк України», Ощадбанк, Банк,
відповідач), в якому просить стягнути з
відповідача в особі Закарпатського
обласного управління на користь
позивача перераховані кошти на виплату
пенсії ОСОБА_1, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, за
період з 05 січня 2009 року по 05 липня 2013
В обґрунтування позовних вимог Головне
управління зазначило, що між позивачем
та відповідачем у 2009 році укладено
договір №42, згідно з яким Банк виконує
функції з виплати пенсій та допомоги
пенсіонерам визначеного кола осіб.
Таким чином, у Закарпатському
облуправлінні Ощадбанку на ім'я ОСОБА_1
був відкритий поточний/картковий
рахунок одержувача коштів НОМЕР_1 для
зарахування сум пенсій. Водночас, за
інформацією, наданою Ощадбанком,
залишок коштів за період з січня 2009
року по вересень 2013 року на рахунку
Так, у зв'язку з відсутністю руху коштів
на рахунку померлої ОСОБА_1 більше
одного року позивач звернувся до
відповідача з розпорядженням від 16
вересня 2013 року №9598/11 про повернення
вказаної суми з нарахованими на неї
відсотками. Оскільки Банком було вже
повернуто суму у розмірі 4543грн. 98коп.,
сума, яка підлягає поверненню, складає
Водночас, Філія - Закарпатське обласне
управління ПАТ «Ощадбанк» - відмовило
Головному управлінню та повернуло
розпорядження своїм листом №14/01-867 від
18 вересня 2013 року без виконання.
Позивач вважає, що такими діями
відповідач порушив умови договору, що є
для Банку безпосередньо економічно
ПАТ «Державний ощадний банк України»
стосовно задоволення заявленого
позову заперечує, посилаючись на його
безпідставність та необґрунтованість.
У письмових запереченнях зауважено на
тому, що банком виконано зобов'язання
щодо повернення пенсії у повній
відповідності з вимогами чинного
законодавства України та укладеного з
позивачем договору. Вказувалось й на
те, що обов'язок Банку щодо повернення
Фонду суми пенсії, поширюється
виключно на суми пенсій, які зараховані
на поточний рахунок одержувача,
починаючи з місяця, наступного за
місяцем смерті одержувача пенсії.
Разом з тим, суми пенсій та допомоги,
зараховані на поточний рахунок
одержувача по місяць його смерті
включно, разом з відсотками, є його
спадщиною і розподіляються відповідно
до діючого законодавства України.
Ухвалою суду від 27 лютого 2014 року
розгляд справи №826/565/14 продовжено у
порядку письмового провадження.
Дослідивши наявні у справі докази,
врахувавши письмові пояснення сторін,
судом встановлено наступне.
Між Головним управлінням та ВАТ
«Державний ощадний банк України» 26
серпня 2009 року укладено договір №42
(далі - Договір), відповідно до якого
Банк виконує функції виплати пенсій
пенсіонерам з числа осіб офіцерського
складу, прапорщиків і мічманів,
військовослужбовців надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, а також іншим особам, які
мають право на пенсію згідно із Законом
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» (крім
військовослужбовців строкової служби
та членів їх сімей), допомоги на
поховання та недоотриманої пенсії у
зв'язку зі смертю зазначених
пенсіонерів, а також одноразової
грошової допомоги членам сімей
померлих пенсіонерів, що виплачується
згідно з Постановою Кабінету Міністрів
України від 17 липня 1992 року №393 (зі
змінами та доповненнями) та інші
допомоги і виплати (надалі пенсії та
Таким чином, на виконання умов
вищевказаного Договору у
Закарпатському обласному управлінні
Ощадбанку на ім'я ОСОБА_1 був відкритий
поточний (картковий) рахунок
одержувача НОМЕР_1, на який в період з
січня 2009 року по вересень 2013 року Банк
отримував від позивача грошові кошти
та які, відповідно, були зараховані на
Водночас, згідно зі свідоцтвом про
смерть серії « НОМЕР_2 ОСОБА_1 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що 23 липня 2013 року
складено відповідний актовий запис.
Позивач звернувся до керуючого
Ужгородським відділенням Ощадбанку з
розпорядженням від 06 вересня 2013 року
№9225/11 про повернення коштів, в якому
просив Банк повернути кошти,
перераховані на виплату пенсії за
період з 01 серпня 2013 року по 30 вересня
2013 року в сумі 4543грн. 98коп. з
нарахованими на неї відсотками з
поточного/карткового рахунку
одержувача коштів НОМЕР_1, відкритого
на ім'я ОСОБА_1, у зв'язку зі смертю
пенсіонерки (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2).
Крім того, листом від 06 вересня 2013 року
№9226/11 Головне управління попросило
Банк повідомити про залишок коштів на
рахунку НОМЕР_1, відкритого на ім'я
ОСОБА_1, у зв'язку зі смертю пенсіонерки
(дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2), а також - про
факт руху коштів на рахунку
пенсіонерки з 2009 року по даний час.
У відповідь Закарпатське обласне
управління листом від 11 вересня 2013 року
вих.№14-6/852 повідомило, що залишок
коштів на рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1
Водночас, згідно з протоколом від 26
вересня 2013 року обробки повернутих
коштів Банком з рахунку ОСОБА_1
повернуто кошти за період з 01 серпня 2013
року по 30 вересня 2013 року у розмірі
Також, Головне управління звернулось
до керуючого Ужгородським відділенням
Ощадбанку з розпорядженням від 16
вересня 2013 року №9598/11 про повернення
коштів. Просило повернути кошти,
24коп. з нарахованими на неї відсотками
з поточного/карткового рахунку
одержувача коштів НОМЕР_1, відкритого в
Ужгородському ВАТ «Ощадбанк», за
Проте, Ощадбанк листом від 18 вересня 2013
року вих.№14/01-867 повернув розпорядження
про повернення коштів від 16 вересня 2013
року №9598/11 без виконання, посилаючись
на статтю 8 Договору.
Позивач, вважаючи, що відповідач
розглядаючи розпорядження від 16
вересня 2013 року №9598/11, не правильно
трактував норми Договору та чинного
законодавства, звернувся до суду з
даним адміністративним позовом.
З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення щодо їх задоволення,
оцінивши, відповідно до статті 86
Кодексу адміністративного судочинства
України, докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору, суд дійшов наступних
Завданням адміністративного
судочинства, відповідно до положень
частини 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частини 1 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що виникають у зв'язку зі здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.
Пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
зазначено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
Частиною 2 статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.
Водночас, у пункті 1 частини 1 статті 3
Кодексу визначено, що справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі - на
виконання делегованих повноважень.
Завдання, права та обов'язки, порядок
діяльності управлінь Пенсійного фонду
України в районах, містах, районах у
містах як органів державної влади, що
здійснюють владні управлінські
функції, закріплюється у Положенні про
управління Пенсійного Фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого Постановою Правління
Пенсійного фонду України від 30 квітня
2002 року №8-2.
Пунктом 2.2 зазначеного Положення
визначено, що управління ПФ забезпечує
додержання підприємствами, установами,
організаціями та громадянами актів
законодавства про пенсійне
забезпечення; планує доходи та видатки
коштів Фонду в районі (місті), у межах
своєї компетенції забезпечує
виконання бюджету Фонду; здійснює
реєстрацію та веде облік платників на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
забезпечує надходження страхових
внесків та інших платежів до Фонду;
контролює надходження страхових
внесків та інших платежів до Фонду від
підприємств, установ, організацій та
громадян, збирає у встановленому
порядку відповідну звітність,
проводить планові та позапланові
перевірки фінансово-бухгалтерських
документів, звітів та інших документів
щодо правильності нарахування та
сплати страхових внесків, призначення
(перерахунку) і виплати пенсій,
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці та інших
виплат, які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів Фонду
та інших джерел, визначених
законодавством, цільового
використання коштів Фонду в
організаціях, що здійснюють виплату і
доставку пенсій; виконує інші функції,
передбачені чинним законодавством.
Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України суб'єкт владних повноважень -
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, що виникають з
приводу укладення, виконання,
припинення, скасування чи визнання
нечинними адміністративних договорів.
Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема, спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень у
випадках, встановлених Конституцією та
Пунктом 14 частини 1 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що адміністративний договір
- дво- або багатостороння угода, зміст
якої складають права та обов'язки
сторін, що випливають із владних
управлінських функцій суб'єкта владних
повноважень, який є однією із сторін
Як встановлено судом, між Головним
управлінням та ВАТ «Державний ощадний
банк України» 26 серпня 2009 року укладено
договір №42, який за своєю природою є
адміністративним договором, оскільки є
двосторонньою угодою, зміст якої
складають права та обов'язки сторін, що
випливають, зокрема, з владних
управлінських функцій Головного
Управління та яке у даному випадку є
суб'єктом владних повноважень.
У відповідності до правової позиції
Верховного Суду України, яка викладена
у постанові від 13 жовтня 2009 року у
справі №09/209, спір щодо виконання
адміністративних договорів повинен
вирішуватися на підставі аналогії
права, виходячи з його конституційних
принципів та загальних засад, а не за
Частиною 4 статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено заборону відмови в
розгляді та вирішенні
адміністративної справи з мотивів
неповноти, неясності, суперечливості
чи відсутності законодавства, яке
регулює спірні відносини.
Договором є домовленість двох або
більше сторін, на підставі якої
виникають зобов'язальні
правовідносини відповідної правової
природи. Права та обов'язки сторін,
обумовлені договором, складають його
зміст і повинні дотримуватись
Суд звертає увагу на те, що уклавши
договір (незалежно від його правової
природи), сторони зв'язані умовами його
виконання, а право сторони на отримання
виконання згідно з договором підлягає
захисту судом відповідної юрисдикції.
Фонд звернувся до суду з позовом не як
суб'єкт господарської діяльності за
захистом власних прав та інтересів
(майнових, цивільних тощо), а діє як
уповноважений державою орган при
здійсненні ним владних управлінських
функцій як суб'єкт владних повноважень.
Отже, враховуючи вище наведене, є
наявним висновок про те, що даний спір
підвідомчий адміністративному суду.
Також вказані висновки узгоджуються з
судовою практикою, у тому числі - з
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 16 грудня 2010 року у справі №
Частиною 1 статті 1066 Цивільного кодексу
України визначено, що за договором
банківського рахунку банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
Згідно з частиною 1 статті 1067
Цивільного кодексу України договір
банківського рахунка укладається для
відкриття клієнтові або визначеній ним
особі рахунка у банку на умовах,
погоджених сторонами.
Відповідно до статті 1071 Цивільного
кодексу України банк може списати
грошові кошти з рахунку клієнта лише на
підставі його розпорядження. Грошові
кошти можуть бути списані з рахунка
клієнта без його розпорядження на
підставі рішення суду, а також у
випадках, встановлених законом чи
договором між банком і клієнтом.
Водночас, правовідносини, що виникають
під час відкриття банками, їх
відокремленими підрозділами, які
здійснюють банківську діяльність від
імені банку, та філіями іноземних
банків в Україні (далі - банки) поточних
і вкладних (депозитних) рахунків у
національній та іноземних валютах
суб'єктам господарювання, фізичним
особам, іноземним представництвам,
нерезидентам-інвесторам, ініціативній
групі з проведення всеукраїнського
референдуму (далі - клієнти) регулює
Інструкція про порядок відкриття,
використання і закриття рахунків у
національній та іноземних валютах,
затвердженої постановою Правління
Національного банку України від 12
листопада 2003 року №492 (далі - Інструкція
№492)
Пунктом 7.1 Інструкції №492 визначено, що
видаткові операції за поточними
рахунками фізичних осіб здійснюються
за розпорядженням власника або за його
дорученням на підставі довіреності
(копії довіреності), засвідченої
нотаріально, а у випадках, визначених
законодавством України, - іншими
уповноваженими на це особами.
Довіреність може бути засвідчена
уповноваженим працівником банку, якщо
вона складається в банку (у присутності
власника рахунку та довірених осіб).
Крім того, як встановлено судом, з
параграфів 1 та 2 статті 3 Договору
вбачається, що Фонд зобов'язується
забезпечити, зокрема перерахування
коштів на виплату пенсій та допомоги на
рахунки установ Банку, а Банк, в свою
чергу, зарахування сум пенсій та
допомоги на поточні (карткові) рахунки
одержувачів, та видачу одержувачам
належних їм сум пенсій та допомоги за
Тобто, з наведеного вбачається, що
видаткові операції або операції по
списанню з банківського рахунку можуть
здійснюватися банком лише за
розпорядженням клієнта або його
уповноваженої особи, за рішенням суду
або у випадку визначеному законом чи
Питання виплати пенсій та грошової
допомоги, що нараховуються відповідно
органами Пенсійного фонду та органами
праці та соціального захисту населення
і фінансуються за рахунок коштів
Пенсійного фонду та відповідних
бюджетів, за згодою пенсіонерів та
одержувачів допомоги через їх вклади
до запитання (поточні рахунки) в
установах уповноважених банків (далі -
поточні рахунки), регулює Порядок
виплати пенсій та грошової допомоги за
згодою пенсіонерів та одержувачів
допомоги через їх поточні рахунки у
банках, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 30
серпня 1999 року №1596 (далі - Порядок №1596).
За пунктом 2 Порядку №1596 виплата пенсій
та грошової допомоги згідно з цим
Порядком здійснюється через поточні
рахунки, що відкриваються у банках, з
якими Пенсійний фонд та Мінсоцполітики
за результатами конкурсу укладають
відповідні угоди з визначенням санкцій
за недотримання ними договору перед
Пунктом 13 Порядку №1596 передбачено, що у
разі надходження до уповноваженого
банку відомостей про смерть одержувача
пенсії та грошової допомоги
уповноважений банк зобов'язаний
припинити зарахування коштів на
поточний рахунок з місяця, наступного
за місяцем смерті одержувача, і зробити
відповідну помітку у примірнику списку
на зарахування пенсій та допомоги, що
підлягає поверненню органу Пенсійного
фонду або органу праці та соціального
Суми пенсій та грошової допомоги,
зараховані на поточний рахунок разом з
нарахованими на них відсотками
починаючи з місяця, наступного за
місяцем смерті пенсіонера, підлягають
поверненню уповноваженим банком
відповідно органам Пенсійного фонду та
соціального захисту населення не
пізніше наступного операційного дня
надходження відомостей про смерть
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV
(далі - Закон України №1058) у разі смерті
пенсіонера виплата пенсії за рішенням
територіальних органів Пенсійного
фонду або за рішенням суду
Крім того, за параграфами 2, 3 статті 8
Договору з місяця наступного за
місяцем смерті одержувача, Банк, при
отриманні письмового повідомлення від
Фонду про його смерть, припиняє
зарахування на поточний (картковий)
рахунок суми пенсій та допомоги.
Суми пенсій та допомоги, зараховані на
поточний (картковий) рахунок
одержувача, разом з нарахованими на них
відсотками починаючи з місяця,
наступного за місяцем його смерті, Банк
повертає відповідно Фонду, за умови
наявності цих сум на поточному
(картковому) рахунку одержувача, у
містах - не пізніше одного банківського
дня, а в сільській місцевості - не
пізніше трьох банківських днів, після
дня отримання розпорядження від Фонду
про повернення коштів.
Тобто, у випадку смерті пенсіонера Фонд
зобов'язаний припинити нарахування
йому пенсії та повідомити про це Банк, а
Банк, у свою чергу, зобов'язаний
припинити зарахування на поточний
(картковий) рахунок суми пенсій, а у
разі зарахування таких сум
зобов'язаний їх повернути Фонду разом з
нарахованими відсотками, починаючи з
місяця, наступного за місяцем смерті
Відповідно до статті 1227 Цивільного
кодексу України суми заробітної плати,
пенсії, стипендії, аліментів, допомоги
у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю, відшкодувань у
зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, інших соціальних
виплат, які належали спадкодавцеві, але
не були ним одержані за життя,
передаються членам його сім'ї, а у разі
їх відсутності - входять до складу
Крім того, відповідно до статті 52
Закону України №1058, сума пенсії, що
належала пенсіонерові і залишилася
недоотриманою у зв'язку з його смертю,
виплачується - по місяць смерті включно
членам його сім'ї, які проживали разом з
пенсіонером на день його смерті, у тому
числі непрацездатним членам сім'ї,
зазначеним у частині другій статті 36
цього Закону, які знаходилися на його
утриманні, незалежно від того,
проживали вони разом з померлим
пенсіонером чи не проживали.
Водночас, у параграфі 1 статті 8
Договору зазначено, що суми пенсій та
допомоги, зараховані на поточний
рахунок одержувача по місяць його
смерті включно, є його спадщиною і
розподіляються відповідно до діючого
Отже, суд дійшов висновку, що
нарахована ОСОБА_1 пенсія за період з 05
січня 2009 року по 05 липня 2013 року, не
підлягає поверненню Пенсійному фонду,
а є спадщиною померлої ОСОБА_1, яка
розподіляється у відповідності з
діючим законодавством.
Відтак, є помилковим посилання
позивача на параграф 3 статі 8 Договору,
оскільки він застосовується лише до
сум пенсій, які нараховані за період,
починаючи з місяця, наступного за
місяцем смерті пенсіонера, а до цього
періоду нарахована пенсія є його
власністю чи власністю його
Також позивачем не надано суду доказів
про порушення відповідачем параграфу 1
статті 7 Договору, яким визначено те, що
якщо суми пенсії та допомоги
одержуються з поточного рахунку за
довіреністю більше як один рік або не
одержуються більше як один рік, Банк не
пізніше 28 числа місяця, у якому виникли
такі обставини, повідомляє про це
Натомість суд зауважує на тому, що
вказана норма Договору лише зобов'язує
відповідача повідомити Фонд про певні
обставини, пов'язані з рухом коштів
пенсіонера, а не здійснити повернення
Отже, враховуючи вище викладене, є
наявним те, що вимоги позивача про
стягнення перерахованих Банку коштів
на виплату пенсії ОСОБА_1 суперечать
вимогам чинного законодавства та
Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Разом з тим, доказів, які б
підтверджували правомірність позиції
Головного управління та визначали
обґрунтованість його позовних вимог,
суду не надано.
Враховуючи положення статей 2, 50, 162
Кодексу адміністративного судочинства
України та встановлені обставини, суд
дійшов висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
даного позову Головним управлінням.
Керуючись статтями 7, 9, 11, 50, 69-72, 86, 128,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України Окружний
адміністративний суд м. Києва
Головному управлінню Пенсійного фонду
України в Закарпатській області у
задоволенні позову відмовити у повному
Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя (підпис) О.В. ПісоцькаЗ
оригіналом згідно.

Помічник судді
В.В. Білан