Справа № 823/105/14
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року
справа № 823/105/14

м. Черкаси

10 год. 00 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Мишенка В.В.,

при секретарі Гордієнку Ю.П.

за участю сторін:

представника позивача - Глущенко В.О.
(за довіреністю);

представника відповідача - Левенець
А.М. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом науково-виробничого
приватного підприємства
«ДАК-Електропром» до Смілянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області про
визнання незаконним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою звернулося науково-виробниче
приватне підприємство
«ДАК-Електропром» (далі-позивач), в якій
просить, визнати незаконним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Смілянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області
(далі-відповідач) № від 11.10.2013р.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та просив суд
його задовольнити. В обґрунтування
позовних вимог зазначив, що
відповідачем проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка НВПП
«ДАК-Електропром» з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства при здійсненні
правовідносин з ТОВ «Комершиал Трейд
Ко» за жовтень-грудень 2012р. за
наслідками якої відповідачем винесено
податкове повідомлення-рішення про
збільшення сум грошового зобов'язання
з податку на додану вартість та
штрафних (фінансових) санкцій. Також
позивач зазначив, що Смілянська ОДПІ
перевищила свої повноваження та дійшла
помилкових і необгрунтованих
висновків про фактичну відсутність
здійснення господарських операцій між
позивачем та його контрагентом.
Позивач не погоджується з даними
висновками податкового органу,
оскільки здійснення господарських
операцій підтверджується первинними
бухгалтерськими документами. А також
зазначив, що в порушення норм
Податкового кодексу України від
02.10.2010р. № 2756-IV не було враховано усі
належним чином оформлені первинні
документи, які надавались під час
перевірки, а зроблені відповідачем
висновки в акті перевірки про
нікчемність укладених з контрагентом
договорів є необгрунтованими.

Представник відповідача в судовому
засіданні щодо заявлених позовних
вимог заперечував, з підстав
викладених в письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, розглянувши
подані документи і матеріали, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд встановив,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності з Конституцією України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій, чи
бездіяльності органів державної влади,
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб. Статтею 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові та
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Суд встановив, що науково-виробниче
приватне підприємство
«ДАК-Електропром» зареєстроване як
юридична особа 02.12.1998р.,
ідентифікаційний код 30147542, та узятий
на облік в Смілянській ОДПІ 14.12.1998р. за
№ 54-ДВД.

Відповідно до свідоцтва № 200015722,
позивач зареєстрований платником ПДВ з
22.12.1998р. та якому присвоєно
індивідуальний податковий номер
46.

Посадовими особами Смілянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області
проведена позапланова невиїзна
документальна перевірка НВПП
«ДАК-Електропром», з питань дотримання
вимог податкового законодавства,
валютного та іншого законодавства при
здійсненні взаємовідносин з ТОВ
«Комершиал Трейд Ко» за
жовтень-грудень 2012 року, про що
складено акт перевірки від 30.09.2013 року
№ 306/22/30147542(а.с. 12-33).

Дана перевірка проведена на підставі
наказу від 02.09.2013р. № 195 Смілянської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області (а.с. 37).

У вказаному акті перевірки відображені
наступні порушення, виявлені під час
проведення перевірки, а саме:

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. № 2755 зі змінами та доповненнями
в результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 123694
грн., в тому числі у жовтні 2012 року на
суму 69751 грн., у грудні 2012 року на суму
53943 грн.

Не погоджуючись з результатами
документальної позапланової невиїзної
перевірки, зафіксованими в акті
перевірки № 306/22/30147542, позивач до
податкового органу направив
заперечення від 02.10.2013р. № 265.
Відповіддю на заперечення від 09.10.2013р.
№ 3557/22-129 Смілянська ОДПІ зазначила, що
відсутні підстави для внесення змін у
висновок акту перевірки, виходячи з
наданого заперечення та документів до
нього.

За наслідками перевірки та на підставі
вказаного акту перевірки Смілянською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Черкаській області
винесене наступне податкове
повідомлення-рішення:

- № від 11.10.2013р., яким
визначено грошове зобов'язання з
податку на додану вартість - 123694 грн.
основного платежу та 30923 грн. 50 коп.
штрафних санкцій, а всього на загальну
суму 154670 грн. 50 коп.

Не погоджуючись з вказаним податковим
повідомленням - рішенням відповідача
від 11.10.2013р. НВПП «ДАК-Електропром»
оскаржило його в адміністративному
порядку до Міністерства доходів і
зборів України.

Рішенням Міністерства доходів і зборів
України № 28/6/99-99-10-01-15 від 08.01.2014 року
податкове повідомлення-рішення
Смілянської ОДПІ № від 11.10.2013р.
залишено без змін, а скаргу без
задоволення.

Проведеною відповідачем перевіркою
встановлено, що НВПП «ДАК-Електропром»
уклало договір на поставку
електротехнічних матеріалів з ТОВ
«Комершиал Трейд Ко». Податкові,
видаткові накладні ТОВ «Комершиал
Трейд Ко» підписані директором ОСОБА_3
На підтвердження факту
транспортування матеріалів від
контрагента надано дорожні листи
вантажного автомобіля, в яких не
зазначено найменування вантажу (графа
20 дорожнього листа), підпис та печатка
вантажовідправника (графа 29). Документи
щодо транспортування товару
відпущеного по видаткових накладних №
196 від 22.10.2012р., № 552 від 24.10.2012р. до
перевірки не надано, також як і
видаткова накладна від 01.10.2012 товар по
якій було отримано та доставлено
автомобілем МАЗ 54328 (причіп МАЗ 93971)
дорожній лист № 456 від 01.10.2012р., чим
порушив правила перевезення вантажу.
Також актом Печерського району м. Києва
від 29.07.2013р. № 584/26-55-22-02/38347480 «про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Комершиал Трейд Ко»»,
встановлено: місцезнаходження ТОВ
«Комершиал Трейд Ко» відповідно до
бази даних АІС Податковий блок:
податкова адреса: 01015, м. Київ, вул.
Лаврська, 9, корп. 19. Фактична адреса ТОВ
«Комершиал Трейд Ко» не встановлена,
чисельність працюючих відповідно до
бази даних ДПІ у Печерському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві становить - 1
людина. Крім того, повідомлено, що СВ
Печерського РУ ГУ МВС в м. Києві
перебуває кримінальне провадження
внесене до ЄРДР за № 0001936 за
ознаками складу злочину передбаченого
ст. 205 ККУ, а саме за фактом фіктивного
підприємництва з використанням ТОВ
«Комершиал Трейд Ко». Відповідно до
поясненнь директора та засновника ТОВ
«Комершиал Трейд Ко» гр. ОСОБА_3 від
14.02.2013р. отриманого ст. лейтенантом ГВПМ
ДПІ у Дніпровському районі м. Києва ДПС
Романцовим В.В. встановлено, що
останній зареєстрував дане
підприємство на власне ім'я за грошову
винагороду на пропозицію
малознайомого громадянина без мети
подальшого здійснення підприємницької
діяльності. Та пояснив, що документи
фінансово-господарської діяльності
ТОВ «Комершиал Трейд Ко» він не складав
та не підписував, товари (послуги) на
адресу інших суб'єктів господарювання
він не поставляв. Також встановлено, що
у ТОВ «Комершиал Трейд Ко» відсутні
трудові ресурси, виробниче обладнання,
транспортні засоби та торгівельне
обладнання.

Отже, з виходячи з вищевикладеного,
податковий орган дійшов до висновку, що
складені документи по операціях з ТОВ
«Комершиал Трейд Ко» у жовтні - грудні
2012 року не можуть вважатися первинними
та бути документальним підтвердженням
здійснення господарських операцій за
ними.

Cуд вважає висновок відповідача
викладений в акті перевірки
безпідставним, з огляду на наступне.

Відповідно до Виписки Єдиного
держаного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців ААВ № 787434
від 27.08.2012р. ТОВ «Комершиал Трейд Ко»
зареєстроване як суб'єкт
господарювання 27.08.2012р.,
ідентифікаційний код 38347480 та є
платником ПДВ у відповідності до
свідоцтва № 200071059 від 19 вересня 2012 року
і узяте на облік в ДПІ у Печерському
районі м. Києва ДПС з 30.08.2012р. за №
63012(а.с. 39-43).

Згідно з договором, укладеним між ТОВ
«Комершиал Трейд Ко» (продавець) та
НВПП «ДАК-Електропром» (покупець)
поставки № 65 від 01.10.2012 року, та
додаткової угоди №1 від 26.11.2012р. до
договору продавець зобов'язується
поставити, а покупець прийняти та
оплатити електротехнічні матеріали,
(кількість, ціна, асортимент)
визначається в специфікаціях, які є
невід'ємною частиною договору.
Транспортні витрати згідно з п.4.2.
вказаного договору покладаються на
покупця або за домовленістю сторін.
Реальність виконання вказаного
договору підтверджується видатковими
накладними, специфікаціями, дорожніми
листами, податковими накладними,
товаро-транспортними накладним,
рахунками-фактурами, актами про
надходження матеріалів, журналом
видачі довіреностей і банківськими
документами про оплату. Придбані
товари в подальшому були використані в
господарській діяльності НВПП
«ДАК-Електропром», що підтверджується
матеріалами справи.

З приводу чого, суд вважає за необхідне
зазначити, що відносини, які виникають
у сфері справляння податків і зборів,
зокрема, визначає вичерпний перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства
врегульовані Податковим кодексом
України.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14
Кодексу №2755-VI господарська діяльність
- діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Пунктом 185.1 ст. 185 Кодексу №2755-VI
передбачено, що об'єктом оподаткування
ПДВ є операції платників податку з:
постачання товарів. За змістом пп. 14.1.181
п. 14.1 ст. 14 Кодексу №2755-VI податковий
кредит - сума, на яку платник податку на
додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Кодексу №2755-VI
передбачено, що грошове зобов'язання
платника податків - сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Кодексу №2755-VI
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. Датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
згідно з п. 198.2 ст. 198 Кодексу №2755-VI
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною. Правові
відносини з приводу формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість унормовані п. 198.3 ст. 198
Кодексу №2755-VI, а саме: податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг та складається
з сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Кодексу №2755-VI не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтвердженого податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу)
чи не підтверджені іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

У п. 58.1 ст. 58 Кодексу №2755-VI визначено, що
у разі коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми ПДВ, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

Пунктом 187.1 ст. 187 Кодексу №2755-VI
зазначено, що датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: а) дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку. За операціями з
виконання підрядних будівельних робіт
суб'єкти підприємницької діяльності
можуть застосовувати касовий метод
податкового обліку відповідно до
підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього
Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (далі - Закон № 996)
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Згідно ст.ст. 1, 9 Закону № 996
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів і зобов'язань, власному
капіталі підприємства; факти
здійснення господарських операцій
підтверджуються первинними
документами.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Первинні документи повинні
мати такі обов'язкові реквізити: назву
документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Позивачем виконано вимоги статті 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність" щодо
документального оформлення фактів
здійснення господарських операцій та
дотримано вимог статті 198 Податкового
кодексу України, надано всі
передбачені діючим законодавством
України документи, в тому числі
податкові накладні, складені у
відповідності до п. 201.1 статті 201
Податкового кодексу України особами,
які зареєстровані як платники податку
у порядку, передбаченому статтею 183
цього Кодексу.

В матеріалах справи також міститься
постанова про закриття даного
кримінального провадження від 28 травня
2013 року у зв'язку з встановленням
відсутності в діяннях складу
кримінального правопорушення, яка
стала підставою для визнання первинних
документів такими які не можуть
підтверджувати реальність здійснення
господарських відносин.

З огляду на зазначене, суд вважає
безпідставними посилання відповідача
на відсутність фактичного здійснення
господарських операцій.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено наявність зв'язку між
фактом придбання товарів та
господарською діяльністю платника
податків. Відповідач не надав доказів,
що підтверджували б відсутність
ділової мети в діях платника податків
під час здійснення господарських
операцій.

Враховуючи те, що судом встановлено та
підтверджено матеріалами справи рух
активів у процесі здійснення
господарських операцій, наявність у
позивача та його контрагента
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції,
встановлено зв'язок між укладеним
договором та господарською діяльністю
платника податку, витрати підтверджені
первинними документами, суд вважає
встановленим факт здійснення
господарської операції, а відтак
доходить висновку про відсутність
підстав у контролюючого органу для
винесення оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Суд з'ясував, що первинні документи
оформлені належним чином відповідно до
вимог чинного законодавства.

Доказів суду, щодо визнання
господарських договорів укладених між
контрагентом недійсними в судовому
порядку не надані.

Щодо відсутності у контрагентів
позивача фінансово-господарських
можливостей для здійснення
комерційної діяльності, та її
здійснення без мети реального настання
правових наслідків, суд зазначає
наступне.

Питання нікчемності правочинів
регулюється Цивільним кодексом
України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Згідно із абз. 1 ч. 2 ст. 215 ЦК України,
недійсним є правочин, якщо його
невідповідність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Отже, основним критерієм для того, щоб
вважати правочин нікчемним, є його
недійсність, встановлена законом, а не
актом податкової перевірки.

Недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю (абз. 1 ч. 2
ст. 216 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 228 ЦК України,
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконним
заволодіння ним.

Згідно з ч. 2 ст. 228 ЦК України правочин,
який порушує публічний порядок, є
нікчемним.

Вказана обставина не може впливати на
податковий облік підприємства при
умові не доведення стороною товарності
здійснення нею операцій та реальності
спірних правовідносин.

За умови фактичного виконання
сторонами спірних господарських
операцій, порушення контрагентом
податкового законодавства не можуть
бути причиною позбавлення позивача
права на податкову вигоду.

Що ж стосується посилання ДПІ на
неможливість формування даних
податкового обліку на підставі
первинних документів, підписаних від
імені спірного контрагента
невстановленими особами, то слід
зазначити, що платник не має можливості
встановлювати автентичність та
приналежність підписів на кожному
документі, представленому
контрагентом, а також проводити
почеркознавчу експертизу під час
здійснення підприємницької
діяльності, на нього не може бути
покладено надмірний тягар доказування
своєї добросовісності.

Відповідно до ст. 47 Податковою кодексу
України відповідальність за неподання,

порушення порядку заповнення
документів податкової звітності,
порушення строків їх

подання контролюючим органом,
недостовірність інформації, наведеної
у зазначених

документах несуть юридичні особи,
постійні представництва нерезидентів,
які відповідно

до Кодексу визначені платниками
податків, а також їх посадові особи.

У листі Вищого адміністративного суду
України № 742/11/13-11 від 02.06.2011 року «Щодо
однакового застосування
адміністративними судами окремих
приписів Податкового кодексу України
та Кодексу адміністративного
судочинства України» зазначено, що для
висновків про наявність порушень
податкового законодавства в діях
платника податків в обов'язковому
порядку необхідно з'ясувати можливу
обізнаність такого платника щодо
дефектів у правовому статусі його
контрагентів (відсутність реєстрації
їх як платників податку на додану
вартість, відсутність у відповідних
посадових осіб чи інших представників
контрагента повноважень на складання
первинних, розрахункових документів,
податкових накладних тощо). Відповідні
обставини можуть бути з'ясовані,
зокрема, з використанням даних Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а також
офіційно оприлюднених даних щодо
анульованих свідоцтв платника податку
на додану вартість.

Частинами 1, 2 ст. 18 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» № 755-IV від
15.05.2003 року передбачено, що якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін. Якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, є недостовірними і були
внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на
достовірні.

В Акті перевірки доказів обізнаності
НВПП «ДАК-Електропром» про обставини
здійснення господарської діяльності
його контрагентом та сплати ними
податків не наведено.

У постанові Верховного Суду України
від 13.01.2009 року по справі № 09/05
викладено, що покупець не може нести
відповідальність ані за несплату
податків продавцем, ані за можливу
недостовірність відомостей про
продавця, що містяться у Єдиному
реєстрі, за умови необізнаності про
таку недостовірність, зокрема, в
частині ведення господарської
діяльності продавцем.

Крім того, у довідці Вищого
адміністративного суду України від
15.04.2010 року «Про результати вивчення та
узагальнення практики застосування
адміністративними судами окремих норм
Закону «Про податок на додану
вартість» викладено, зокрема, що
ведення податкового обліку покладено
на кожного окремого платника податку,
при цьому такий платник несе
самостійну відповідальність за
порушення правил ведення податкового
обліку. Зазначена відповідальність
стосується кожного окремого платника
податку і не може автоматично
поширюватися на третіх осіб, у тому
числі на його контрагентів.

Стаття 61 Конституції України
передбачає, що юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер, а тому
податковий орган безпідставно
покладає відповідальність на особу,
яка жодних порушень не вчинила.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з статтею 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує усі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Суд прийшов до висновку, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
суперечить вимогам чинного
законодавства, є необґрунтованим та
таким, що прийняте з порушенням вимог
ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС
України, а тому підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст.11,14,70,71,89,94,159 - 163 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати незаконним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Смілянської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області від 11.10.2013р. № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь науково-виробничого
приватного підприємства
«ДАК-Електропром» 309 (триста дев'ять)
грн. 25 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Черкаський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, передбачені ст. ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.В. Мишенко

Повний текст постанови виготовлено
05.03.2014р.