Справа № 810/568/14-а
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року 810/568/14-а

Київський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого - судді Лисенко В.І.,

за участю секретаря судового засідання
Тарасюка А.О.

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Сосюка Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області

про визнання протиправними та
скасування постанов,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулась
фізична особа-підприємець ОСОБА_3 з
позовом до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про визнання
протиправними та скасування постанов
відповідача від 12.12.2013 № 3-1212/1-7/10-79/1212/08/04
та № 3-1212/2-7/10-80/1212/08/04.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем проведено
перевірку належного йому на праві
власності магазину та встановлено, що
позивачем побудовано та
експлуатується магазин без отримання
необхідних дозволів на будівництво та
без введення його в експлуатацію. За
виявлені правопорушення відповідачем
застосовано до позивача штрафні
санкції за порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності на об'єктах будівництва III
категорії складності. Позивач
стверджує, що магазин відноситься до
об'єктів II категорії складності, що
підтверджується Декларацією про
введення об'єкту (магазину) в
експлуатацію від 25.12.2013, а відтак,
застосування до нього штрафних санкцій
за порушення вимог законодавства у
сфері містобудівної діяльності на
об'єктах будівництва III категорії
складності є безпідставним та не
ґрунтується на нормах чинного
законодавства. За таких обставин
позивач вважає вказані постанови
незаконними.

Відповідач проти позову заперечував,
зазначив, що під час перевірки посадові
особи Інспекції діяли в межах наданих
їм повноважень, правильно визначили
категорію складності перевіряємого
об'єкта будівництва та правомірно
застосували до позивача штрафні
санкції. Просив суд у задоволенні
позову відмовити.

Крім того, позивач звернувся до суду із
заявою про поновлення йому пропущеного
строку звернення до суду з даним
позовом. В обґрунтування заяви позивач
зазначив, що він вже звертався до суду з
позовом про скасування вищенаведених
постанов. Проте, позовна заява була
спочатку залишена без руху, а потім
повернута йому у зв'язку з недоплатою
позивачем судового збору у розмірі 2,50
грн.

Розглянувши заяву позивача, суд визнав
підстави пропущення строку на
звернення до суду поважними та поновив
позивачу строк звернення до суду з
даним позовом.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з таких
підстав.

У жовтні 2013 року на підставі
направлення Інспекції ДАБК у Київській
області від 16.10.2013 № 4925.13/08/01 посадовими
особами відповідача проведено
позапланову перевірку дотримання
позивачем вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, за
результатами якої складено Акт від
28.10.2013.

Перевіркою встановлено, що на
земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1
позивачем без отримання документів,
які дають право на виконання
будівельних робіт, побудовано та
експлуатується без введення в
експлуатацію магазин загальною площею
165,20 квадратних метрів, чим порушено
вимоги статей 34, 36, 39 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності».

За результатами перевірки
відповідачем прийняті постанови від
12.12.2013 № 3-1212/1-7/10-79/1212/08/04 та
№ 3-1212/2-7/10-80/1212/08/04, якими на позивача
накладено штрафні санкції за виконання
будівельних робіт без реєстрації
декларації про початок виконання таких
робіт у розмірі 109620,00 грн. та за
експлуатацію об'єктів будівництва, не
прийнятих в експлуатацію у розмірі
109620,00 грн. відповідно. Штрафні санкції
до позивача застосовані за порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності на об'єктах III
категорії складності.

Не погоджуючись з вказаними
постановами, позивач звернувся до суду
з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Спірні правовідносини врегульовано
Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №
3038-VI.

Так, відповідно до статті 32 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» усі об'єкти
будівництва поділяються на I, II, III, IV і V
категорії складності.

Категорія складності об'єкта
будівництва визначається відповідно
до державних будівельних норм та
стандартів на підставі класу наслідків
(відповідальності) такого об'єкта
будівництва.

Віднесення об'єкта будівництва до тієї
чи іншої категорії складності
здійснюється проектною організацією і
замовником будівництва.

Згідно із статтею 31 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
проектна документація на будівництво
об'єктів розробляється у порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
містобудування, з урахуванням вимог
містобудівної документації та
вихідних даних і дотриманням вимог
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил та
затверджується замовником.

Відповідно до статті 34 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» замовник (в даному випадку
позивач) має право виконувати
будівельні роботи після реєстрації
органом державного
архітектурно-будівельного контролю
декларації про початок виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до I - III
категорій складності.

Згідно із статтею 36 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
право на виконання підготовчих робіт
(якщо вони не були виконані раніше
згідно з повідомленням або
зареєстрованою декларацією про
початок виконання підготовчих робіт) і
будівельних робіт на об'єктах, що
належать до I - III категорій складності,
підключення об'єкта будівництва до
інженерних мереж та споруд надається
замовнику та генеральному підряднику
чи підряднику (у разі якщо будівельні
роботи виконуються без залучення
субпідрядників) після реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт.

Відповідно до частин першої та восьмої
статті 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, що належать до I -
III категорій складності, та об'єктів,
будівництво яких здійснювалося на
підставі будівельного паспорта,
здійснюється шляхом реєстрації
органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

Експлуатація закінчених будівництвом
об'єктів, не прийнятих (якщо таке
прийняття передбачено законодавством)
в експлуатацію, забороняється.

Відповідальність за порушення
вищенаведених норм чинного
законодавства встановлено Законом
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» від 14.10.1998 № 208/94.

Згідно із пунктом 4 частини четвертої
статті 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
суб'єкти містобудування, які є
замовниками будівництва об'єктів (у
разі провадження містобудівної
діяльності), або ті, що виконують
функції замовника і підрядника
одночасно, несуть відповідальність у
вигляді штрафу за виконання
будівельних робіт без реєстрації
декларації про початок виконання таких
робіт на об'єктах I категорії
складності - у розмірі вісімнадцяти
мінімальних заробітних плат; на
об'єктах II категорії складності - у
розмірі тридцяти шести мінімальних
заробітних плат; на об'єктах III
категорії складності - у розмірі
дев'яноста мінімальних заробітних
плат.

Відповідно до пункту 6 частини
четвертої статті 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
суб'єкти містобудування, які є
замовниками будівництва об'єктів (у
разі провадження містобудівної
діяльності), або ті, що виконують
функції замовника і підрядника
одночасно, несуть відповідальність у
вигляді штрафу за експлуатацію або
використання об'єктів будівництва, не
прийнятих в експлуатацію, а також
наведення недостовірних даних у
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації чи акті готовності
об'єкта до експлуатації: об'єктів I
категорії складності - у розмірі
вісімнадцяти мінімальних заробітних
плат; об'єктів II категорії складності -
у розмірі сорока п'яти мінімальних
заробітних плат; об'єктів III категорії
складності - у розмірі дев'яноста
мінімальних заробітних плат; об'єктів IV
категорії складності - у розмірі
трьохсот сімдесяти мінімальних
заробітних плат; об'єктів V категорії
складності - у розмірі дев'ятисот
мінімальних заробітних плат.

З аналізу норм чинного законодавства
убачається, що за порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності суб'єкти містобудування
несуть відповідальність
диференційовано в залежності від
категорії складності об'єкта
будівництва.

Як убачається з Акта перевірки від
28.10.2013, відповідачем встановлено, що
позивачем без отримання документів,
які дають право на виконання
будівельних робіт, побудовано та
експлуатується без введення в
експлуатацію магазин загальною площею
165,20 квадратних метрів, чим порушено
вимоги статей 34, 36, 39 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності».

У ході розгляду справи судом
встановлено, що декларація про початок
будівельних робіт подана позивачем до
Інспекції лише у грудні 2012 року та
зареєстрована відповідачем 12.12.2013.

Декларація про готовність об'єкту
(магазину) до експлуатації видана
позивачу лише 25.12.2013 року.

Це означає, що на момент проведення
перевірки у позивача були відсутні
документи, які б давали йому право
будувати та експлуатувати магазин, а
відтак, висновки Інспекції про
порушення позивачем вимог статей 34, 36, 39
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» є
правомірними.

За наслідками перевірки відповідачем
винесені постанови від 12.12.2013, якими до
позивача застосовані штрафні санкції
за порушення вимог законодавства у
сфері містобудівної діяльності на
об'єктах III категорії складності.

Проте, суд вважає нарахування позивачу
штрафних санкцій саме за порушення
вимог законодавства на об'єктах III
категорії складності безпідставним з
огляду на наступне.

Як було зазначено вище,
відповідальність за порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності врегульовано Законом
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» та є диференційованою.

Порядок накладення штрафів за
порушення законодавства у сфері
містобудівної діяльності регулюється
Порядком накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності посадова, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 06.04.1995 № 244 (далі-Порядок).

Так, відповідно до пункту 16 Порядку
справа про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності
розглядається посадовою особою
інспекції, до повноважень якої
належить розгляд таких справ.

Згідно із пунктом 19 Порядку доказами у
справі про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
встановлюється наявність чи
відсутність правопорушення, винність
відповідного суб'єкта містобудування в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Зазначені дані встановлюються на
підставі протоколу про правопорушення
у сфері містобудівної діяльності, у
разі потреби - на підставі пояснень
суб'єкта містобудування, який
притягається до відповідальності,
свідків, а також інших документів.

Відповідно до пункту 21, посадова особа
інспекції, до повноважень якої
належить розгляд справ, під час
розгляду справи зобов'язана з'ясувати,
чи було вчинено правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, чи винний
відповідний суб'єкт містобудування в
його вчиненні, чи підлягає він
притягненню до відповідальності, а
також інші обставини, що мають значення
для правильного вирішення справи.

На думку суду, при вирішенні питання
щодо притягнення позивача до
відповідальності та нарахування йому
штрафних санкцій, відповідач мав би
пересвідчитися, до якої категорії
складності відноситься магазин
позивача, та застосувати відповідні
штрафні санкції.

Визначення категорії складності
об'єкта будівництва здійснюється
відповідно до статті 32 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності».

Так, категорія складності об'єкта
будівництва визначається відповідно
до державних будівельних норм та
стандартів на підставі класу наслідків
(відповідальності) такого об'єкта
будівництва.

Віднесення об'єкта будівництва до тієї
чи іншої категорії складності
здійснюється проектною організацією і
замовником будівництва.

Суд звертає увагу, що на момент
винесення відповідачем оскаржуваних
постанов, на розгляді в Інспекції
перебувала Декларація позивача про
початок будівельних робіт, у якій
останній самостійно визначив
категорію складності об'єкта
будівництва (магазина) як II.

При цьому, суттєвим є той факт, що
декларація про початок будівельних
робіт та декларація про готовність
об'єкту (магазину) прийняті
відповідачем та зареєстровані без
будь-яких зауважень щодо визначення
категорії складності об'єкту
будівництва.

Під час судового розгляду встановлено,
що під час винесення рішення про
притягнення позивача до
відповідальності за порушення у сфері
містобудівного законодавства,
посадовою особою відповідача не було
взято до уваги норми чинного
законодавства, які регулюють
визначення категорії складності
об'єкта, та на власний розсуд визначено
магазину III категорію складності.

При цьому, штрафні санкції за виконання
будівельних робіт без реєстрації
декларації про початок виконання таких
робіт та експлуатацію об'єктів
будівництва, не прийнятих в
експлуатацію, суттєво відрізняються в
залежності від категорії складності.

Згідно із статтею 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною першою статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Критерії оцінки правомірності рішень,
дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень зазначені у частині третій
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Так, суд повинен перевірити, чи
прийняті вони, зокрема, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
добросовісно; розсудливо.

Таким чином, враховуючи викладене, суд
дійшов висновку, що хоча позивачем і
було допущено порушення законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
проте посадовими особами відповідача
помилково визначено об'єкту
будівництва (магазину позивача) III
категорію складності, що призвело до
нарахування позивачу штрафних санкцій
за порушення, яке останнім не
вчинялось.

Це означає, що постанови відповідача
від 12.12.2013 № 3-1212/1-7/10-79/1212/08/04 та №
3-1212/2-7/10-80/1212/08/04 є незаконними та
підлягають скасуванню.

Згідно із частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір, таким чином,
судові витрати підлягають стягненню з
Державного бюджету на користь
позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
постанови Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області від 12.12.2013 №
3-1212/1-7/10-79/1212/08/04 та № 3-1212/2-7/10-80/1212/08/04.

Стягнути з Державного бюджету на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 сплачений судовий збір у
розмірі 438 (чотириста тридцять вісім)
гривень 50 копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Лисенко В.І.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 03 березня 2014 р.