Справа № 827/2225/13-а
Суддя: Мінько О.В.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД МІСТА
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 січня 2014 рокуСправа №827/2225/13-а13 год. 16
хв.

м. Севастополь

Окружний адміністративний суд міста
Севастополя в складі:

головуючого судді - Мінько О.В.;

при секретарі судового засідання -
Матвєєвої М.С.,

за участю: представника позивача,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, довіреність № 1011 від
12.09.2013 року;

представника відповідача, Відділу
державної виконавчої служби
Ленінського районного управління
юстиції у м. Севастополі, Жукової
Марини Миколаївни, довіреність б/н
від 16.10.2013 року;

третьої особи, ОСОБА_4, паспорт НОМЕР_1
виданий Ленінським РВ УМВС України в м.
Севастополі 03.12.1998 року;

представника третьої особи, ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль", Михеєвої Юлії
Олександрівни, довіреність № 06/11/11 від
13.01.2011 року;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Севастополі адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1, 3-тя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача ОСОБА_4 до
Відділу державної виконавчої служби
Ленінського районного управління
юстиції у м. Севастополі, 3-і особи,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача,
приватний підприємець ОСОБА_7, приватне
підприємство "Нива-В.Ш.", публічне
акціонерне товариство "Райффайзен Банк
Аваль" про визнання дій неправомірними
та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Ленінського районного управління
юстиції у м. Севастополі,
просить визнати дії щодо прийняття
рішення про використання звіту про
незалежну оцінку домоволодіння, яке
розташоване за адресою АДРЕСА_1, стоном
на 21.01.2013 р., яка проведена оцінювачем
ОСОБА_7 неправомірними;

- визнати звіт про незалежну оцінку
домоволодіння, яке розташоване за
адресою АДРЕСА_1, стоном на 21.01.2013 р.,
яка проведена оцінювачем ОСОБА_7
недійсним;

- зобов'язати прийняти, в рамках
виконавчого провадження, звіт про
незалежну оцінку будівель та споруд
житлового будинку, який розташований
за адресою АДРЕСА_1, проведений
товариством з обмеженою
відповідальністю "Мультидом" станом на
27.08.2013 р., та звіт про експертну оцінку
земельної ділянки, яка розташована за
адресою АДРЕСА_1, проведеній приватним
підприємством "Даинни-Крим-Консалтинг";

- зобов'язати приватне підприємство
"Нива-В.Ш." скасувати процедуру
проведення прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна - 2-х
поверхового житлового будинку с
надвірними спорудами та земельну
ділянку, які розташовані за адресою
АДРЕСА_1.

Вимоги обґрунтовані тим, що оцінка
майна є необ'єктивною, істотно
заниженою, що порушує права власника
майна.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 16.09.2013 р.
залучено до участі у адміністративній
справі № 827/2225/13-а в якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача,
приватного підприємця ОСОБА_7 та
приватне підприємство "Нива-В.Ш."

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 20.12.2013 р.
залучено до участі у адміністративній
справі № 827/2225/13-а в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача
ОСОБА_4 та у якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача публічне
акціонерне товариство "Райффайзен Банк
Аваль".

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 29.01.2014 року
адміністративний позов залишено без
розгляду в частині позовних вимог про
визнання звіту про незалежну оцінку
домоволодіння, яке розташоване за
адресою АДРЕСА_1, стоном на 21.01.2013 р., яка
проведена оцінювачем ОСОБА_7 недійсним.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 29.01.2014 року
провадження в частині вимог про
зобов'язання приватне підприємство
"Нива-В.Ш." скасувати процедуру
проведення прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна - 2-х
поверхового житлового будинку с
надвірними спорудами та земельну
ділянку, які розташовані за адресою
АДРЕСА_1 закрито.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
надав суду пояснення в обґрунтування
позову. Також зазначив, що у Відділі
державної виконавчої служби
Ленінського районного управління
юстиції у м. Севастополі знаходиться
виконавче провадження про стягнення
заборгованості з ОСОБА_4 за виконавчим
листом № 2-1689/09 від 12.06.2009 р.,
виданий Ленінським районним судом м.
Севастополя. Позивач є дружиною ОСОБА_4
та мешкає разом із ним у житловому
будинку, який розташований за адресою
АДРЕСА_1. В рамках виконавчого
провадження на житловий будинок та
земельну ділянку, які розташовані за
адресою АДРЕСА_1 відповідачем
накладений арешт. Крім того, про
знаходження майна на примусовій
реалізації позивач дізналась під час
ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження 27.08.2013.
Сімейним кодексом України встановлено,
що майно, набуте подружжям під час
шлюбу, належить їм на праві спільної
сумісної власності. Під час
виконавчого провадження зроблена
оцінка майна. На думку позивача, оцінка
майна є необ'єктивною, істотно
заниженою, що порушує права
співвласника майна, просив позов
задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача ОСОБА_4, позовні вимоги
підтримав, надав суду пояснення, просив
позов задовольнити.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував, надав
суду пояснення в обґрунтування
заперечень та докази. Також зазначив,
що постановою від 15.11.2012 року
призначено експерта для участі у
зведеному виконавчому провадженні, для
визначення ринкової вартості для
продажу об'єкта з відкритих торгів
майна, вказаного в акті опису й арешту
від 26.04.2012 р. на момент проведення
експертної оцінки. Протоколом № 14
від 23.07.2013 року про результати
проведення конкурсу на визначення
спеціалізованої організації по
реалізації арештованого державним
виконавцем майна визначено переможцем
приватне підприємство "Нива-Н.Ш."
Вважає, що відповідач діяв на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, тому просив відмовити у
задоволенні позову.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача, ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль", проти
задоволення позову заперечував, надав
суду пояснення в обґрунтування
заперечень, просив відмовити у
задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача, приватний підприємець
ОСОБА_7, у судове засідання не з'явився,
повідомлений у встановленому законом
порядку, надав заяву про розгляд справи
у його відсутність. У раніше проведених
судових засіданнях був присутнім,
надавав пояснення, просив відмовити у
задоволенні позову (т. 1 а.с. 111-112).

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача, приватне підприємство
"Нива - В.Ш.", у судове засідання не
з'явився, повідомлений у встановленому
законом порядку. Надав письмові
заперечення проти позову та клопотання
про розгляд справи у його відсутність,
просив відмовити у задоволенні позову
(т. 2 а.с. 39-41).

Суд, заслухавши представників сторін,
третю особу ОСОБА_4, представника
третьої особи ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль", встановивши обставини по
справі, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Встановлено, що у Відділі державної
виконавчої служби Ленінського
районного управління юстиції у м.
Севастополі знаходиться зведене
виконавче провадження № 28468342
про примусове виконання рішення
Ленінського районного суду від 08.05.2009 р.
у справі № 2-1689/09 про стягнення з ОСОБА_4
на користь СФ ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль" заборгованості у розмірі 672514,89
грн., відповідно до якого ОСОБА_4 є
боржником - стороною виконавчого
провадження.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 25
Закону України "Про виконавче
провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (далі
Закон № 606) державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Згідно з частинами 1, 2 статті 27 Закону №
606 у разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

У разі якщо при відкритті виконавчого
провадження державним виконавцем
накладено арешт на майно та кошти
боржника, боржник за погодженням з
державним виконавцем має право у строк
до початку примусового виконання
рішення реалізувати належне йому майно
чи передати кошти в рахунок повного або
часткового погашення боргу за
виконавчим документом.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону
№ 606 для з'ясування та роз'яснення
питань, що виникають під час здійснення
виконавчого провадження і потребують
спеціальних знань, державний
виконавець з власної ініціативи або за
заявою сторін призначає своєю
постановою експерта або спеціаліста (у
разі необхідності - кількох експертів
або спеціалістів), а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання.

Частиною 6 статті 13 Закону № 606
визначено, що копії постанови
державного виконавця про призначення у
виконавчому провадженні експерта,
спеціаліста або суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання
надсилаються сторонам у триденний
строк з дня її винесення.

Відповідно до частини 1 статті 58 Закону
№ 606 визначення вартості майна
боржника проводиться державним
виконавцем за ринковими цінами, що
діють на день визначення вартості
майна. Для оцінки за регульованими
цінами, оцінки нерухомого майна,
транспортних засобів, повітряних,
морських та річкових суден державний
виконавець залучає суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання,
який провадить свою діяльність
відповідно до Закону України "Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні".

Згідно з частиною 3 статті 58 Закону № 606
державний виконавець повідомляє про
результати визначення вартості чи
оцінки майна сторонам. У разі якщо
сторони не згодні з результатами
визначення вартості чи оцінки, вони
мають право подати державному
виконавцю заперечення в десятиденний
строк з дня надходження повідомлення.
Сторона вважається ознайомленою з
результатами визначення вартості чи
оцінки арештованого майна, якщо їй
надіслано повідомлення про результати
визначення вартості чи оцінки майна
рекомендованим листом за адресою,
зазначеною у виконавчому документі,
або за місцем фактичного проживання чи
перебування такої сторони, достовірно
встановленим державним виконавцем.

Відповідно до частини 4 статті 58 Закону
№ 606 у разі заперечення однією із
сторін проти результатів оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання,
державний виконавець призначає
рецензування звіту про оцінку майна.
Витрати, пов'язані з рецензуванням
звіту, несе сторона, яка заперечує
проти результатів оцінки. У разі
незгоди з оцінкою, визначеною за
результатами рецензування, сторони
мають право оскаржити її в судовому
порядку в десятиденний строк з дня
отримання відповідного повідомлення.

Як вбачається з матеріалів зведеного
виконавчого провадження, листом від
04.06.2013р. вих. № 2/17/820 на адресу боржника
ОСОБА_4 направлений висновок про оцінку
житлового будинку с надвірними
спорудами та земельної ділянки, однак,
ОСОБА_4 заперечень проти результатів
оцінки, проведеної суб'єктом оціночної
діяльності, не надано.

Як встановлено у судовому засіданні та
підтверджено матеріалами справи,
виконавче провадження відкрито
відносно боржника ОСОБА_4, тоді як його
дружина, ОСОБА_1, не є стороною
виконавчого провадження.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону
№ 606 учасниками виконавчого
провадження є державний виконавець,
сторони, представники сторін, прокурор,
експерти, спеціалісти, перекладачі,
суб'єкти оціночної діяльності -
суб'єкти господарювання.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону № 606
сторонами у виконавчому провадженні є
стягувач і боржник.

Відповідно до статті 60 Сімейного
кодексу України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 Сімейного кодексу
України дружина та чоловік мають рівні
права на володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Відповідно до статті 73 Сімейного
кодексу України за зобов'язаннями
одного з подружжя стягнення може бути
накладено лише на його особисте майно і
на частку у праві спільної сумісної
власності подружжя, яка виділена йому в
натурі.

Відповідно до статті 52 Закону № 606
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації. У разі якщо
боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця.

Відповідно до статті 60 Закону № 606
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту;

- з майна боржника може бути знято арешт
за постановою начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, якщо виявлено
порушення порядку накладення арешту,
встановленого цим Законом. Копія
постанови начальника відділу
державної виконавчої служби про зняття
арешту з майна боржника не пізніше
наступного дня після її винесення
надсилається сторонам та відповідному
органу (установі) для зняття арешту;

- у всіх інших випадках незавершеного
виконавчого провадження арешт з майна
чи коштів може бути знятий за рішенням
суду.

Отже, якщо боржник володіє майном
спільно з іншими особами, стягнення
звертається на його частку, що
визначається судом за поданням
державного виконавця.

У судовому засіданні представник
позивача зазначив, що нерухоме майно,
належить позивачу на праві спільної
сумісної власності з чоловіком, однак у
встановленому законом порядку не було
проведено виділу частки спільної
сумісної власності.

З матеріалів виконавчого провадження
встановлено, що житловий будинок та
земельна ділянка, які розташовані за
адресою АДРЕСА_1 належать ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про право власності
на житловий будинок від 02.10.2001 року (т. 1
а.с. 230) та державного акту на право
приватної власності на землю ІІІ-КМ №
094154 (т. 1 а.с. 31).

Судом досліджено матеріали зведеного
виконавчого провадження № 28468342, копію
якого долучено до матеріалів справи, з
яких вбачається, що постановою від
15.11.2012 року призначено експерта для
участі у зведеному виконавчому
провадженні, для визначення ринкової
вартості для продажу об'єкта з
відкритих торгів майна, вказаного в
акті опису й арешту від 26.04.2012 р. на
момент проведення експертної оцінки.
Копію зазначеної постанови було
направлено на адресу ОСОБА_4 15.11.2012 року
(т. 1 а.с. 77).

Також, листом від 30.07.2013 року вих. №
01-Н/1390 ОСОБА_4 був повідомлений про
проведення прилюдних торгів по
реалізації арештованого нерухомого
майна (т. 1 а.с. 171).

Крім того, у висновку щодо можливості
реалізації арештованого майна
державним виконавцем по зведеному
виконавчому провадженню № 28468342
зазначено, що 04.06.2013 р боржнику
направлена копія оцінки, вартість
описаного майна складає 1127340,0 грн. (т. 1
а.с. 181, т. 2 а.с. 23-27).

Статтею 31 Закону № 606 встановлений
порядок надсилання документів
виконавчого провадження. Зокрема,
частиною 1 цієї статті передбачено, що
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження (далі - документи
виконавчого провадження), що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення.

Таким чином, державним виконавцем були
проведені усі дії, передбачені Законом
України "Про виконавче провадження".
Крім того, ОСОБА_4, є стороною
виконавчого провадження - боржником,
який не оскаржував рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця з
питань виконавчого провадження у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

У судовому засіданні третя особа -
ОСОБА_4 не заперечував факту наявності
боргу, у тому числі перед ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль", також не
заперечував і свій обов'язок щодо його
погашення та зазначив, що для погашення
заборгованості, продовж довгого часу
знаходився на заробітках за межами
міста, а тому не мав можливості для
оскарження рішення та дій державного
виконавця, зокрема оцінки нерухомого
майна.

Однак доводи 3-й особи - ОСОБА_4 були
спростовані поясненнями в судовому
засіданні представником третьої особи
ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", який
зазначив, що протягом проведення
виконавчих дій за виконавчим
провадженням відповідні довіреності
на представлення інтересів ОСОБА_4 мали
його дружина ОСОБА_1, до 2011 року та
ОСОБА_2, який у даної справі представляє
інтересі ОСОБА_1. На підтвердження
зазначеного судом оглянуті копії
довіреностей та витягів з Державного
реєстру правочинів.

Даний факт ані представником позивача
ані 3-ю особою - ОСОБА_4 оскаржений не
був.

Отже, право на оскарження дій, рішень
державного виконавця або заперечення
проти результатів оцінки , проведеної
суб'єктом оціночної діяльності
реалізовано не було.

Суд критично ставиться до доводів
третьої особи ОСОБА_4 про неможливість
оскарження дій та рішень державного
виконавця у зв'язку із находженням за
межами міста, тому що у ході судового
розгляду твердження ОСОБА_4 не знайшли
свого підтвердження та спростовані
фактичними обставинами, встановленими
судом.

З урахуванням вищевикладеного, того, що
позивач ОСОБА_1 не є стороною
виконавчого провадження, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення адміністративного позову.

Частиною першою статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною першою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З врахуванням зазначеного, аналізуючи
діюче законодавство України, оцінюючи
у сукупності встановлені обставини та
перевівши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги не засновані на законі, не
обґрунтовані, доводи відповідача
відповідають фактичним обставинам
справи, відповідач діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, тому підстави для задоволення
адміністративного позову, відсутні.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, та може бути оскаржена до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду у порядок і
строки, передбачені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України повний текст ухвали складено
та постанова підписана 04.02.2014 року.

Постанова не набрала законної сили.

Суддя
О.В. Мінько