Справа № 815/1037/14
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1037/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року Одеський
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого судді - Завальнюка І.В.,

за участю
секретаря - Чернобай А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за
адміністративним позовом Приватного
підприємства «Фіаніт» до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області, третя
особа - Приватне підприємство
«Маллаті», про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, в якому просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області №
від 30.01.2014 року.

В обґрунтування адміністративного
позову Приватне підприємство «Фіаніт»
(далі - Підприємство) зазначило, що
висновки перевіряючого в акті
перевірки № 89/15-53-22-8/32508979 від 16.01.2014
року, на підставі якого прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, не відповідають
фактичним обставинам та суперечать
чинному податковому законодавству.
Так, перевіркою встановлено порушення
п.201.10 ст.201 ПК України, що призвело до
завищення суми податкового кредиту,
заявленого у податковій декларації за
листопад 2013 року на суму 31205 гривень. В
основу цього висновку податкового
органу покладено факт урахування
позивачем у податковій звітності
господарської операції із ПП
«Маллаті», за якою останнім виписано та
передану позивачу податкову накладну
№ 1420 від 29.11.2013 року на суму 187230 гривень,
у т.ч. ПДВ - 31205 гривень, яку в подальшому
не було прийнято податковим органом, на
обліку в якому перебуває контрагент
позивача. У зв'язку із цим ПП «Фіаніт»
засобами телекомунікаційного зв'язку з
використанням спеціалізованого
програмного забезпечення на підставі
відповідного договору було додано до
податкової декларації Додаток № 8 із
зазначенням про порушення ПП «Маллаті»
порядку реєстрації в Єдиному реєстрі
податкової накладної. В подальшому на
підставі п.86.7 ст.86 ПК України позивачем
було надано податковій інспекції копії
первинних документів, що підтверджують
факт отримання товару від
постачальника, які не були враховані.
Отже позивачем було виконано всі
вимоги податкового законодавства в
аспекті віднесення суми ПДВ до складу
податкового кредиту за господарською
операцією із контрагентом, проте
податковою інспекцією безпідставно
визнано порушення позивачем п.201.10 ст.201
ПК України, у зв'язку із чим позивач
звернувся до суду.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги із викладених
вище підстав підтримав у повному
обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача до суду не
з'явився, про час та місце судового
розгляду справи повідомлений належним
чином; заперечення на адміністративний
позов не надав.

Представник третьої особи - ПП
«Маллаті» в судовому засіданні
підтримав правову позицію позивача та
не заперечував проти задоволення
позову.

Вислухавши пояснення учасників
процесу та дослідивши матеріали
справи, суд дійшов висновку про
обґрунтованість адміністративного
позову та наявність підстав для його
задоволення.

Судом встановлено, що на підставі п.200.10
ст.200 розділу V, в порядку ст.76 глави 8
розділу ІІ ПК України співробітником
ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів Одеській області проведено
камеральну перевірку податкової
звітності з податку на додану вартість
за листопад 2013 року ПП «Фіаніт», за
результатами якої складений акт від
16.01.2014 року № 89/15-53-22-5/32508979.

Перевіркою встановлено порушення ПП
«Фіаніт» п.201.10 ст.201 ПК України, що
призвело до завищення суми податкового
кредиту, заявленого у податковій
декларації за листопад 2013 року на суму
31205 гривень.

Не погодившись із викладеними в
зазначеному акті перевірки висновками,
ПП «Фіаніт» надало до ДПІ у
Приморському районі м. Одеси
заперечення до акту перевірки від
20.01.2014 року № 18, додавши копії
податкової накладної від 29.11.2013 року №
1420 та видаткової накладної № РН-0001420
від 29.11.2013 року.

За результатами розгляду заперечень
податковий орган дійшов висновку про
відсутність підстав для перегляду
фактів, викладених в акті перевірки,
про що повідомив керівника ПП «Фіаніт»
листом від 27.01.2014 року № 2432/10/15-53-22-8
(а.с.16-19).

На підставі вищевказаного акту
перевірки ДПІ у Приморському районі м.
Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 30.01.2014
року, яким збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість на 31205 гривень та застосовано
штрафну санкцію в сумі 7801,25 гривень.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
вважає зазначене податкове
повідомлення-рішення необґрунтованим,
а позовні вимоги підлягаючими
задоволенню у зв'язку з наступним.

Судом встановлено, що на підставі
договору постачання № 94 від 01.06.2009 року,
укладеного між ПП «Фіаніт» (Покупець)
та ПП «Маллаті» (Постачальник), 29.11.2013
року останнє передало позивачу товар
на загальну суму 187230 гривень, у т.ч. ПДВ
31205 гривень, згідно з видатковою
накладною № РН-0001420. Суму сплаченого в
ціні податку на додану вартість
позивачем віднесено по податкового
кредиту з ПДВ в листопаді 2013 року.

На підставі ст.201 ПК України ПП
«Маллаті» виписало та надало позивачу
податкову накладну № 1420 від 29.11.2013 року
на загальну суму 187230 гривень, у т.ч. ПДВ -
31205 гривень, з позначкою про включення
останньої до Єдиного реєстру
податкових накладних.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних (абз. 1 та 2 п.201.10
ст.201 ПК України).

Також судом встановлено, що ПП «Фіаніт»
укладений із ДПІ у Приморському районі
м. Одеси договір про визнання
електронних документів № 300620131 від
30.05.2013 року, відповідно до якого
податковий орган визнає подані до
органу податкової служби отримані та
видані податкові накладні з податку на
додану вартість та інші звітні
податкові документи, які подаються
платником податків в електронному
вигляді із застосуванням електронного
цифрового підпису засобами
телекомунікаційного зв'язку або на
електронних носіях, як оригінали.

У разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. Таке право
зберігається за ним протягом 60
календарних днів, що настають за
граничним терміном подання податкової
декларації за звітний (податковий)
період, у якому не надано податкову
накладну або порушено порядок її
заповнення та/або порядок реєстрації в
Єдиному реєстрі. До заяви додаються
копії товарних чеків або інших
розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг (абз.11
п.201.10 ст.201 ПК України).

17 грудня 2013 року позивачу стало відомо,
що виписану ПП «Маллаті» податкову
накладну № 1420 від 29.11.2013 року не було
прийнято податковим органом, у зв'язку
із чим ПП «Фіаніт» у відповідно до ст.201
ПК України 19.12.2013 року під час подачі
податкової Декларації з ПДВ за
листопад 2013 року надало також Додаток
№ 8 (Заяву про відмову постачальника
надати податкову накладну (порушення
ним порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних), в якому зазначив
про порушення продавцем (ПП «Маллаті»)
порядку реєстрації в Єдиному реєстрі
податкової накладної № 1420 від 29.11.2013
року, згідно з чинним на момент
виникнення спірних правовідносин
Порядком заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженого Наказом
Міністерства фінансів України 25.11.2011
року № 1492.

Згідно з абз.12 п.201.10 ст.201 ПК України
надходження такої заяви із скаргою є
підставою для проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки зазначеного продавця для
з'ясування достовірності та повноти
нарахування ним зобов'язань з податку
за такою операцією. Однак судом не
встановлено проведення податковим
органом відповідної перевірки
постачальника позивача.

В ході перевірки, оформленої актом №
89/15-53-22-8/32508979 від 16.01.2014 року,
вищезазначені обставини щодо
проведення господарської операції
знайшли своє відображення, проте
перевіряючим зазначено про порушення
ПП «Фіаніт» вимог п.201.10 ст.201 ПК України
з огляду на те, що до поданого позивачем
Додатку № 8 не додані копії товарних
чеків або інших розрахункових
документів, що засвідчують факт сплати
податку у зв'язку з придбання таких
товарів/послуг, або копії первинних
документів.

При цьому суд враховує, що подання
платником податків документів в
електронному вигляді засобами
телекомунікаційного зв'язку до органу
ДПС врегульовано Законами України «Про
документи та електронний
документообіг», «Про електронний
цифровий підпис», постановами Кабінету
Міністрів України від 26.05.2004 року № 680
«Про затвердження Порядку засвідчення
наявності електронного документа
(електронних даних) на певний момент
часу», від 28.10.2004 року № 1452 «Про
затвердження Порядку застосування
електронного цифрового підпису
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування,
підприємствами, установами та
організаціями державної форми
власності», Інструкцією з підготовки і
подання податкових документів
засобами телекомунікаційного зв'язку,
затвердженій наказом ДПА України від
10.04.2008 року № 233, та не дозволяє подавати
інші документи, зокрема первинну
документацію.

У зв'язку із встановленими в ході
перевірки порушеннями позивач
направив до ДПІ у Приморському районі
м. Одеси заперечення на акт перевірки,
додавши копії видаткової накладної від
29.11.2013 року № РН-0001420, та податкової
накладної від 29.11.2013 року № 1420, однак
зазначені документи не були враховані
відповідачем під час винесення
спірного податкового
повідомлення-рішення. При цьому у
відповіді на заперечення причини
неприйняття цих документів не
обґрунтовані.

Вирішуючи спір, суд враховує надані
податковим органам повноваження для
виконання покладених на них функцій.
Зокрема, згідно з абз.2 п.201.6 ст.201 ПК
України контролюючі органи за даними
реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Крім того, Методичні рекомендації щодо
комплексного відпрацювання платників
ПДВ, які формують податковий кредит за
податковими накладними, не
зареєстрованими у єдиному реєстрі
податкових накладних, затверджені
наказом Міндоходів України від 29
листопада 2013 року № 724, надають
територіальним органом Міндоходів
право направляти інформаційне
повідомлення в електронній формі з
дотриманням вимог законодавства з
питань електронного документообігу та
електронного цифрового підпису (за
формою, визначеною наказом Міндоходів
від 14.06.2013 р. N 165, зі змінами, внесеними
наказом Міндоходів від 24.07.2013 р. N 302)
платникам ПДВ, з якими укладено договір
про визнання електронних документів та
якими не подано за звітний місяць РПН
відповідно до вимог п.201.15 ст.201 Кодексу,
або які мають встановлені Системою
співставлення розбіжності між даними
РПН та ЄРПН.

Податковим кодексом України визначено
правові наслідки відсутності факту
реєстрації податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних.
Така податкова накладна не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Виявлення розбіжностей даних
податкової накладної та Єдиного
реєстру податкових накладних, у свою
чергу, є підставою для проведення
контролюючими органами документальної
позапланової виїзної перевірки
продавця та у відповідних випадках
покупця товарів/послуг. Однак
відповідачем відповідні повноваження
не реалізовані (не було проведено
позапланової перевірки постачальника
ПП «Фіаніт» - ПП «Маллаті» на підставі
п.78.1.9 п.78.1 ст.78, абз.12 п.201.10 ст.201 ПК
України, не здійснені відповідні
запити платнику податків), що свідчить
про формальних підхід до проведення
перевірки. При цьому відповідачем
безпідставно залишені поза увагою
копії первинних документів, надані
позивачем разом із запереченнями до
акту перевірки, які безумовно
підтверджують правомірність
формування ПП «Фіаніт» податкового
кредиту по податку на додану вартість.

Поряд із тим, позивачем дотримано
вимоги податкового законодавства під
час формування податкового кредиту та
звітування перед контролюючим органом,
у т.ч. ст.201 ПК України в частині
додавання до податкової декларації за
звітний податковий період заяви із
скаргою на свого постачальника.

Таким чином, встановивши реальність
операції та факт взаєморозрахунків між
позивачем та його контрагентом ПП
«Маллаті», дотримання ПП «Фіаніт»
вимог п.201.10 ст.201 ПК України щодо
подання Додатку № 8 до Декларації,
подальше пред'явлення ним до
контролюючому органу первинної
документації, відсутність будь-якої
шкоди інтересам держави тощо, суд
дійшов висновку про правомірне
формування позивачем податкового
кредиту, та, відповідно, про
неправомірність оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

В той же час суд враховує, що
постачальником позивача - ПП «Маллаті»
податкова накладна № 1420 від 29.11.2013 року
була направлена територіальному
органу податкової служби в електронній
формі з використанням електронного
цифрового підпису на підставі
відповідного договору, що
підтверджується квитанцією (а.с.27-30),
згідно з якою податкова накладна
зареєстрована 13.12.2013 року о 16:34 годині.

Згідно з абз.3 п.201.10 ст.201 ПК України
підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.

При цьому суд враховує, що протягом
операційного дня 13.12.2013 року
контрагенту позивача по каналам
зв'язку не надходило будь-яких
квитанцій в електронній формі щодо
реєстрації або відмови у прийнятті до
реєстрації податкової накладної, у
зв'язку із чим, в силу абз.6 п.201.10 ст.201 ПК
України та абз.2 п.11 Порядку ведення
Єдиного реєстру податкових накладних,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29.12.2010 року № 1246,
така податкова декларація вважається
зареєстрованою.

Перевіряючи обґрунтованість та
законність дій та рішень суб'єкта
владних повноважень, суд враховує
наведене нормативне регулювання та
вимоги частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які певною мірою відображають
принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3
Конституції України, ст.7 КАС України
принцип верховенства права, який в
адміністративному судочинстві
зобов'язує суд надавати законам та
іншим нормативно-правовим актам
тлумачення у спосіб, який забезпечує
пріоритет прав людини при вирішенні
справи. Тлумачення законів та
нормативно-правових актів не може
спричиняти несправедливих обмежень
прав людини.

Системний аналіз наведених правових
норм при застосуванні до
правовідносин, що є предметом судового
дослідження, вказує на те, що
відповідач, який є суб'єктом владних
повноважень при прийнятті
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення діяв без
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії), без дотримання
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія), та без дотримання принципу
верховенства права.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС
України, згідно якої усі учасники
адміністративного процесу є рівними та
ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і
вирішення справ у адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними доказів, з'ясувавши
обставини у справі; перевіривши всі
доводи і заперечення сторін та надавши
правову оцінку наданим доказам, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог, у зв'язку із чим позов
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України,
суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
Приватного підприємства «Фіаніт»
задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області №
від 30.01.2014 року.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 06
березня 2014 року.

Суддя _______________
І.В. Завальнюк