Справа № 817/4314/13-а
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"20" лютого 2014 р.
Справа № 817/4314/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Моніча Б.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Кузнецовської
об"єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "17" грудня
2013 р. у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Кузнецовської об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги ,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулася до суду із позовом, в якому
просила визнати протиправною та
скасувати вимогу Кузнецовської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області №Ф-55
від 21.11.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач є пенсіонером за віком, а тому
відповідно до норм Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 року
№ 2464-VI ( далі Закон № 2464-VI ) сплачувати
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування не
зобов'язаний.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 17.12.2013 року
позов задоволено повністю. Визнано
протиправною та скасовано вимогу
Кузнецовської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області № Ф-55 від 21.11.2013 року.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, відповідач звернувся до суду
із апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить вказану постанову скасувати та
прийняти нову, якою в позові відмовити
повністю.

Позивач та представник відповідача в
судове засідання не з'явились, про час
та місце судового розгляду повідомлені
належним чином.

З врахуванням приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС
України, розгляд апеляційної скарги
здійснюється судової колегією за
відсутності позивача та представника
відповідача, в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги відповідно до ст.195
КАС України, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Ст.200 КАС України визначено, що суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Правильне по суті судове рішення не
може бути скасоване з одних лише
формальних міркувань.

Як свідчать матеріали справи,
відповідно до свідоцтва платника
єдиного податку Серії НОМЕР_1 (а.с.8-10)
ОСОБА_3 одночасно є фізичною
особою-підприємцем та отримує пенсію
за віком визначену у відповідності до
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

21.11.2013 року відповідачем до позивача
було виставлено вимогу про сплату
недоїмки № Ф-55, якою встановлено
наявність заборгованості зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
2281,56 грн.(а.с. 7).

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив з безпідставності
винесення вимоги щодо сплати боргу зі
сплати єдиного внеску.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати,
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом №2464-VI.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з п.4. ч.1. ст.4 Закону №2464-VI
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

За приписами ч.4 ст.4 Закону, що набули
чинності з 06.08.2011 р., особи, зазначені у
пункті 4 частини першої цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до абз.24 ст.1 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", пенсіонер -
особа, яка відповідно до цього Закону
отримує пенсію, довічну пенсію, або
члени її сім'ї, які отримують пенсію в
разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Згідно із ч.1 ст. 9 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідно до цього
Закону за рахунок коштів Пенсійного
фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати: 1)
пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Як зазначено в ст.5 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", виключно цим Законом
визначаються види пенсійних виплат
умови набуття права та порядок
визначення розмірів пенсійних виплат
пенсійний вік чоловіків та жінок, при
досягненні якого особа має право на
призначення пенсії за віком.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення вказаного у зазначеній
нормі віку та при наявності певного
стажу.

Разом з тим, умови надання пенсій за
віком особам, які працювали або
проживали на територіях
радіоактивного забруднення,
закріплені в ст.55 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Вказана правова норма не встановлює
окремий самостійний вид пенсії, а лише
право осіб, які працювали або проживали
на територіях радіоактивного
забруднення, отримати пенсію за віком
достроково, тобто із зменшенням
загального пенсійного віку.

Тобто, позивач скористався своїм
правом на дострокове отримання пенсії
за віком, а тому на день набуття
чинності ч.4 ст.4 Закону має статус
пенсіонера за віком.

За приписами ч.4 ст.4 Закону позивач
відноситься до категорії осіб, які
можуть бути платниками єдиного внеску
виключно за умови їх добровільної
участі у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.
Крім того, в розумінні вимог ч.4 ст.25
Закону територіальним органом
Пенсійного фонду платнику єдиного
внеску висилається вимога лише за
наявності недоїмки по її сплаті.

Статус ОСОБА_3 як пенсіонера за віком
підтверджується пенсійним
посвідченням серії НОМЕР_2 від 10.08.2011
року, виданим пенсійним органом (а.с.8). В
даному посвідченні вид пенсії вказано:
"За віком".

В апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що судом
безпідставно не було залучено до
участі у справі як третю особу УПФУ в
м.Кузнецовськ Рівненської області з
метою з'ясування періоду, за який
утворилася недоїмка.

Разом з тим, колегія суддів позбавлена
можливості залучити третю особу, до
участі у розгляді справи на стадії
апеляційного провадження згідно ст.53
КАС України. Так само колегія суддів
позбавлена можливості повернути
справу на новий розгляд згідно вимог
КАС України.

Разом з тим, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку відповідач
заперечував проти позову, а тому саме
на нього покладався обов'язок
доведення правомірності своїх дій.
Жодних доказів про те, що відповідач не
мав можливості самостійно подати суду
докази щодо періоду виставлення вимоги
ним не надано.

З виписки по особовому рахунку
позивача та апеляційної скарги
вбачається, що недоїмка в сумі 1087,53 грн.
рахується з 31.12.2012 р., а 21.10.2013 р.
позивачці донараховано 1194,03 грн. за ІІІ
квартал 2013 р. (а.с.19, 37 зворот).

Згідно ч.2 ст.195 КАС України суд
апеляційної інстанції може дослідити
докази, які не досліджувалися у суді
першої інстанції, з власної ініціативи
або за клопотанням осіб, які беруть
участь у справі, якщо визнає
обґрунтованим ненадання їх до суду
першої інстанції або необґрунтованим
відхилення їх судом першої інстанції.

Жодних клопотань про витребування
додаткових доказів та їх дослідження в
суді апеляційної інстанції
відповідачем не заявлялося (а.с.30
зворот), в судове засідання
апеляційного суду представник
відповідача теж не з'явився.

З огляду на наявні в матеріалах справи
докази, колегія суддів не має підстав
вважати, що недоїмка, яка зазначена у
вимозі, утворилася до 06.08.2011 р. В
будь-якому випадку відповідач не мав
жодних правових підстав для
виставлення вимоги на загальну суму
2281,56 грн., яка включає донарахування за
ІІІ квартал 2013 р.

За таких обставин доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції
не спростовують, а тому апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кузнецовської
об"єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "17" грудня
2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Б.С. Моніч

судді: (підпис)
І.Ф.Бондарчук

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Б.С. Моніч

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_1,34400

3- відповідачу/відповідачам:
Кузнецовська об"єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області м-н
Будівельників,1,м.Кузнецовськ,Рівненсь
ка область,34400