Справа № 2а-48/13/2407
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-48/13/2407
Головуючий у 1-й інстанції: Лях Г.О.
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Новоселицького районного
суду Чернівецької області від 23 грудня
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби
Новоселицького районного управління
юстиції Чернівецткої області,
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Новоселицького районного управління
юстиції Чернівецткої області Калістра
Ігоря Георгійовича про визнання
неправомірними дій щодо відмови у
державній реєстрації права власності
на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
Новоселицького районного суду
Чернівецької області з
адміністративним позовом до
реєстраційної служби Новоселицького
районного управління юстиції,
державного реєстратора на нерухоме
майно Калістру І.Г. про визнання
неправомірними дій щодо відмови у
державній реєстрації права власності
на нерухоме майно та зобов'язання
вчинити певні дії.

Новоселицький районний суд
Чернівецької області постановою від
23.12.2013 року у задоволенні вказаного
позову відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, позивачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Обгрунтовуючи апеляційні вимоги
скаржник наголошувала про те, що
державна реєстрація права власності на
житловий будинок, будівлю, споруду, або
їх окремі частини проводиться
незалежно від того чи зареєстроване
право власності на земельну ділянку на
якій вони розташовані, що узгоджується
з п.4 Порядку держреєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень
затвердженого Постановою КМУ №703 від
22.06.2011 року.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції, суд
апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
03.09.2013 року ОСОБА_2 звернулась до
державного реєстратора Новоселицького
районного управління юстиції для
проведення державної реєстрації за нею
права власності на житловий будинок, що
розташований по АДРЕСА_1 з видачею
свідоцтва про право власності на об'єкт
нерухомого майна, що підтверджується
матеріалами реєстраційної справи.

В підтвердження свого права власності
на вказаний житловий будинок, позивач
надала державному реєстратору заяву
встановленої форми, копію свого
паспорту та картки платника податків,
документ про внесення плати за надання
витягу з Державного реєстру прав,
документ про сплату державного мита,
копію акту про прийому вказаного
жилого будинку в експлуатацію на ім'я
замовника ОСОБА_4, копії свідоцтв про
право власності та витягів з
Державного реєстру речових прав про
реєстрацію права власності за
позивачкою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по 1/4
частині вказаного житлового будинку за
кожним, копію рішення виконкому
Новоселицької міської ради
Чернівецької області №605 від 17 жовтня
2007 року про затвердження акту
обстеження самочинно зведених
присадибних господарських споруд
вказаного домоволодіння.

Рішенням державного реєстратора
Калістру І.Г. від 17 вересня 2013 року
відмовлено у реєстрації права
власності позивача на підставі ст. 24 ч.І
п. 4 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», з посиланням на
те, що документи подані не в повному
обсязі, не відповідають Закону та не
дають змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Не погоджуючись із зазначеними діями
відповідача, ОСОБА_2 оскаржила їх до
суду.

В свою чергу суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваної постанови та
відмови у задоволенні позову виходив з
того, що останнім не встановлено даних,
які б свідчили про неправомірність дій
відповідачів, якими б були порушені
законні права та інтереси позивача.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

Так, спірні правовідносини у даній
справі врегульовано положеннями
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» (далі - Закон), що
визначає правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації за цим
Законом, та їх обтяжень і спрямований
на забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 даного Закону
право власності на нерухоме майно
підлягає обов'язковій державній
реєстрації, яку відповідно до ст. 6
Закону проводить органи системи
державної реєстрації.

Згідно з п.1 ч.1 ст.8 вказаного Закону
орган державної реєстрації прав
проводить державну реєстрацію прав та
їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації, а статтею 9 Закону
визначені повноваження державного
реєстратора.

Приписами статті 15 Закону визначено
порядок проведення державної
реєстрації прав та їх обтяжень, за
змістом яких державна реєстрація прав
та їх обтяжень проводиться в такому
порядку: прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; внесення записів
до Державного реєстру прав; видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація прав
проводиться, в тому числі на підставі
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону, а згідно ч. 1 ст. 18
даного Закону свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, що
підтверджує виникнення права
власності при здійсненні державної
реєстрації прав на нерухоме майно,
видається в тому числі фізичним особам
на новозбудовані. реконструйовані
об'єкти нерухомого майна.

Згідно з п.4 ч.1 ст.24 Закону у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Відповідно до п.1 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 року № 703, цей Порядок
визначає процедуру проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень (далі -
державна реєстрація прав), перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна.

Пунктом 25 даного Порядку передбачено,
що у разі проведення державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно
заінтересованою особою є власник
(власники), інший правонабувач
(правонабувачі), сторона (сторони)
правочину, відповідно до якого виникло
право власності та інше речове право.

Згідно з п.26 Порядку для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до п.п. 5 п. 27 Порядку
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є свідоцтво про
право власності на нерухоме майно,
видане державним реєстратором
відповідно до цього Порядку.

Пунктом 44 Порядку передбачено, що
державна реєстрація прав з видачею
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно щодо новозбудованого
або реконструйованого нерухомого
майна проводиться за наявності
державної реєстрації речового права на
земельну ділянку, на якій розташоване
таке майно, за заінтересованою особою
(крім випадків проведення державної
реєстрації прав з видачею свідоцтва
про право власності на квартиру,
житлове чи нежитлове приміщення).

Відповідно до п. 46 Порядку для
проведення державної реєстрації прав з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у зв'язку з набуттям
права власності на новозбудовані чи
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна заявник, крім документів, що
зазначені у пунктах 28, 29 і 31 цього
Порядку, подає органові державної
реєстрації прав:

- документ, що посвідчує речове право на
земельну ділянку (крім випадків
реконструкції квартири, житлового або
нежитлового приміщення);

- витяг з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку (у разі,
коли в документі, що посвідчує речове
право на земельну ділянку, відсутні
відомості про її кадастровий номер);

- документ, що зазначений у пункті 27
цього Порядку та підтверджує право
власності на об'єкт нерухомого майна,
розташований на земельній ділянці (у
разі проведення державної реєстрації
прав з видачею свідоцтва про право
власності на нерухоме майно у зв'язку з
набуттям права власності на
реконструйований об'єкт нерухомого
майна);

- документ, що відповідно до вимог
законодавства засвідчує прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта;

- документ, що підтверджує присвоєння
об'єкту нерухомого майна адреси.

У разі коли державна реєстрація прав з
видачею свідоцтва про право власності
на нерухоме майно проводиться на
новозбудований або реконструйований
об'єкт нерухомого майна, будівництво
якого здійснювалося двома і більше
особами, заявник, крім документів, що
зазначені в цьому пункті, подає
органові державної реєстрації прав
документ, яким визначено окрему
частину об'єкта нерухомого майна, що
набувається у власність кожною з таких
осіб, або письмову заяву даних осіб про
розподіл часток у спільній власності
на новозбудований або
реконструйований об'єкт нерухомого
майна у зв'язку з набуттям права
спільної власності на такий об'єкт.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції та доводам апелянта,
колегія зауважує про ненадання
останнім реєстратору документів, що
посвідчують речове право позивача на
житловий будинок та земельну ділянку,
що в свою чергу дає підстави
стверджувати про недотримання ОСОБА_2
вимог п.46 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
оскільки позивачем в даному випадку не
подано державному реєстратору всіх
передбачених чинним законодавством
документів необхідних для реєстрації
права власності на об'єкт нерухомого
майна з видачею свідоцтва.

Таким чином, на думку судової колегії,
державний реєстратор не мав законних
підстав для реєстрації права власності
та правомірно відмовив позивачу у
державній реєстрації права власності
на житловий будинок, що розташований по
АДРЕСА_1, що спростовує вимоги ОСОБА_2
наведені в апеляційній скарзі.

Судова колегія не бере до уваги
посилання ОСОБА_2 на рішення
Новоселицького районного суду від
04.12.2012 року, яким на думку позивача, за
останньою визнано право на 1/2 частини
вказаного будинку як спільно набутого
сумісного майна подружжя, оскільки
всупереч доводам позивача, даним
рішенням суду вказана обставина не
встановлена.

Зокрема, у відповідності до ч. 1 розділу
І Методичних рекомендацій щодо
державної реєстрації прав власності на
об'єкти нерухомого майна на підставі
рішень судів, затверджених наказом
Міністерства юстиції України від 26
травня 2009 року № 914/5, державна
реєстрація прав на нерухоме майно має
здійснюватися у відповідності до
резолютивної частини рішення суду, яке
є правовстановлювальним документом, на
підставі якого проводиться державна
реєстрація прав власності.

При цьому надані позивачем документи у
виді матеріалів технічного та
будівельного паспортів будинку і акту
здачі будинку в експлуатацію не дають
підстави для видачі державним
реєстратором їй свідоцтва про право
власності та подальшої державної
реєстрації, оскільки дані документи не
свідчать про належність їй речового
права на даний будинок, так як вони були
виготовлені на ім'я ОСОБА_4, якому
надавалася земельна ділянка для
будівництва та який став замовником
здачі об'єкта нерухомого майна в
експлуатацію.

Безпідставними, на думку суду
апеляційної інстанції, є доводи ОСОБА_2
про обов'язок державного реєстратора
відповідно до п.4 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень оформити та видати їй
свідоцтво про право власності на
будинок без документів, які
посвідчують її право на земельну
ділянку, на якій даний будинок
розташований, оскільки відповідно до
вказаного пункту Порядку державна
реєстрація права власності на житловий
будинок проводиться незалежно від
того, чи зареєстроване право власності
на земельну ділянку, на якій вони
розташовані, тобто тільки при
наявності документу, який підтверджує
право власності на нерухоме майно,
одним з яких відповідно до п. 27 Порядку
є свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане державним
реєстратором.

Водночас, відповідно до приписів п.46
Порядку, який вказує на особливості
державної реєстрації на нерухоме майно
на підставі свідоцтва про право
власності, для видачі державним
реєстратором свідоцтва про право
власності на нерухоме майно у зв'язку з
набуттям права власності на
новозбудований об'єкт нерухомого
майна, заявник серед документів має
подати державному реєстратору
документ, що посвідчує речове право на
земельну ділянку.

Зрештою надаючи правову оцінку
висновкам суду першої інстанції
колегія суддів зауважує про те, що
обов'язок надання забудовником
документів, що посвідчують його право
на земельну ділянку повністю
відповідають положенням ст.ст.376, 415 ч.2
Цивільного Кодексу України, відповідно
до яких землекористувач має право
власності на будівлі, споруджені на
земельній ділянці, переданій йому для
забудови, а особа, яка здійснила
будівництво на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, не
набуває права власності на нього.

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Новоселицького районного суду
Чернівецької області від 23 грудня 2013
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Залімський І. Г.

Сушко О.О.