Справа № 805/9816/13-а
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року м. Київ
К/800/58394/13

К/800/57654/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: Маслія В.І.
(суддя-доповідач)

Суддів: Горбатюка С.А.,

Черпіцької Л.Т.,

при секретарі: Левіній А.А.

за участю представника Південної
митниці Міндоходів - Зудінова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційними скаргами Південної
митниці Міндоходів та Головного
управління Державної казначейської
служби України в м. Києві на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кроналайн"
до Південної митниці, Південної
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві про визнання
рішень суб'єкта владних повноважень
протиправними та їх скасування,
зобов'язання вчинити певні дії,
стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ТОВ "Кроналайн"
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Південної митниці,
Південної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у м.
Києві, в якому просив: визнати
протиправним та скасувати рішення про
коригування митної вартості товарів №
500000003/2013/000004/2 від 25 лютого 2013 року;
визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
500060001/2013/00088 від 25 лютого 2013 року;
визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів № 500000003/2013/000005/2 від 25
лютого 2013 року; визнати протиправною та
скасувати картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 500060001/2013/00087 від 25 лютого
2013 року; визнати протиправним та
скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів № 500060001/2013/610043/2
від 07 травня 2013 року; визнати
протиправною та скасувати картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 500060001/2013/00254
від 07 травня 2013 року; визнати
протиправним та скасувати рішення про
коригування митної вартості товарів №
500060001/2013/610046/2 від 16 травня 2013 року;
визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
500060001/2013/00262 від 16 травня 2013 року;
зобов'язати Південну митницю
Міндоходів вчинити дії щодо визначення
митної вартості товарів щодо яких
Південною митницею були прийняті
рішення про коригування митної
вартості товарів № 500060001/2013/610046/2 від 16
травня 2013 року та рішення про
коригування митної вартості товарів №
500060001/2013/610043/2 від 07 травня 2013 року за
методом визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), в порядку встановленому
статтею 58 Митного кодексу України;
стягнути з Державного бюджету України
на користь позивача надміру сплачене
ввізне мито в сумі 26988,35 гривень та
надміру сплачений податок на додану
вартість в сумі 63256,93 гривень, загалом
90245,28 гривень.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 19.08.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30.10.2013 року, позовні вимоги
задоволено: визнано протиправним та
скасовано рішення про коригування
митної вартості товарів № 500000003/2013/000004/2
від 25 лютого 2013 року; визнано
протиправною та скасовано картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 500060001/2013/00088
від 25 лютого 2013 року; визнано
протиправним та скасовано рішення про
коригування митної вартості товарів №
500000003/2013/000005/2 від 25 лютого 2013 року;
визнано протиправною та скасовано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
500060001/2013/00087 від 25 лютого 2013 року;
визнано протиправним та скасовано
рішення про коригування митної
вартості товарів № 500060001/2013/610043/2 від 07
травня 2013 року; визнано протиправною та
скасовано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 500060001/2013/00254 від 07 травня
2013 року; визнано протиправним та
скасовано рішення про коригування
митної вартості товарів № 500060001/2013/610046/2
від 16 травня 2013 року; визнано
протиправною та скасовано картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 500060001/2013/00262
від 16 травня 2013 року; зобов'язано
Південну митницю Міндоходів вчинити
дії щодо визначення митної вартості
товарів щодо яких Південною митницею
були прийняті рішення про коригування
митної вартості товарів № 500060001/2013/610046/2
від 16 травня 2013 року та рішення про
коригування митної вартості товарів №
500060001/2013/610043/2 від 07 травня 2013 року за
методом визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), в порядку встановленому
статтею 58 Митного кодексу України;
стягнуто з Державного бюджету України
на користь ТОВ "Кроналайн" надміру
сплачене ввізне мито в сумі 26988 гривень
35 копійок та надміру сплачений податок
на додану вартість в сумі 63256 гривень 93
копійки.

Не погоджуючись з ухваленими судовими
рішеннями, Південна митниця Міндоходів
та Головне управління Державної
казначейської служби України в м. Києві
звернулися до Вищого
адміністративного суду України з
касаційними скаргами, в яких просять
скасувати оскаржувані судові рішення,
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами встановлено, що між ТОВ
"Кроналайн" та компанією-нерезидентом
«Fareli LTD» (Китайська Народна Республіка)
укладено зовнішньоекономічний
контракт № 15-06/2012 від 01.06.2012 року,
відповідно до умов якого «Fareli LTD»
продає, а позивач купує постформінг,
софтформінг, стінові панелі, меблеву
фурнітуру та аксесуари з пластику,
меблеву фурнітуру та аксесуари з
металу, облагороджену плиту,
обладнання, меблі, в кількості та
асортименті, що вказані в інвойсі, що
оформлюється на кожну партію товару та
є невід'ємною частиною контракту.

Відповідно до умов контракту ціна
товару вказується в доларах США та
відображається за інвойсом; ціна
товару визначається згідно ІНКОТЕРМС
2010 року на умовах вказаних в пункті 6.2
даного контракту; загальна сума
контракту складає 1000000,00 доларів США
(один мільйон доларів США); товар по
даному контракту надсилається на
умовах FOB порт Китай, згідно ІНКОТЕРМС
2010.

09.10.2012 року між позивачем та
компанією-нерезидентом "Fareli LTD"
укладена додаткова угода до контракту
№ 15-06/2012 від 01.06.2012, відповідно до умов
якої загальна сума контракту
збільшується на 2000000,00 мільйона доларів
США (два мільйона доларів США, 00 центів),
відповідно загальною сумою контракту
слід вважати 3000000,00 доларів США (три
мільйона доларів США, 00 центів).

10.10.2012 року між позивачем та
компанією-нерезидентом "Fareli LTD"
укладена додаткова угода до контракту
№ 15-06/2012 від 01.06.2012, відповідно до умов
якої сторони дійшли згоди викласти
підпункт 6.2. пункту 6 зазначеного
контракту в наступній редакції: «Товар
по даному контракту поставляється на
умовах CFR Одеса згідно ІНКОТЕРМС 2010».

06.12.2012 року між позивачем та
компанією-нерезидентом "Fareli LTD"
укладена додаткова угода до контракту
№ 15-06/2012 від 01.06.2012, відповідно до умов
якої пункт 2.4. пункту 2 вказаного
контракту читати в наступній редакції:
загальна сума контракту збільшується
на 2000000,00 мільйона доларів США,
відповідно загальною сумою контракту
слід вважати 5000000,00 доларів США.

18-19 лютого 2013 року позивач платіжними
дорученнями № 380, 3, 4 перерахував на
розрахунковий рахунок відповідача
723000,00 гривень в якості попередньої
оплати за митне оформлення, а 9 липня 2013
року Головне управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
листом за №3.1/1.1-9/1784 повідомило
позивача про те, що фінансова гарантія
у формі грошової застави була
перерахована до Державного бюджету 27
травня 2013 року.

08.02.2013 року для здійснення митного
оформлення товару (частини меблів з
недорогоцінних металів (код УКТ ЗЕД
), фурнітура з недорогоцінних
металів для меблів (коди УКТ ЗЕД ,
)), що постачався за інвойсом № 280292
від 28.12.2012 року, позивачем подано МД
№500060001/2013/004387.

25.02.2013 року митницею складена картка
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
500060001/2013/00088, згідно якої було
відмовлено в митному оформленні
товарів за МД №500060001/2013/004387 від 08.02.2013.

25.02.2013 року Південною митницею прийняте
рішення про коригування митної
вартості товарів № 500000003/2013/000004/2, в
якому зазначено, що коригування митної
вартості товарів, зазначених в МД №
500060001/2013/004387 від 08.02.2013 року буде
здійснено за шостим (резервним)
методом.

26.02.2013 року позивач подав тимчасову
митну декларацію № 500060001/2013/006470 для
оформлення товарів, щодо яких прийнято
спірне рішення про коригування митної
вартості, під гарантійні зобов'язання в
порядку встановленому статтею 55
Митного кодексу України (далі - МК
України). Позивачем була сплачена сума
митних платежів (податок на додану
вартість та мито) за тимчасовою митною
декларацією № 500060001/2013/006470.

14.02.2013 року для здійснення митного
оформлення товару (фурнітура з
недорогоцінних металів для меблів
(коди УКТ ЗЕД , , ,
0), профілі трубкоподібні
порожнисті з чорних металів (код УКТ
ЗЕД ), замки металеві для меблів та
частини замків (коди УКТ ЗЕД ,
), гвинти-конфірмати та гвинти з
хрестоподібним шліцом (коди УКТ ЗЕД
, ), ключі шестигранні до
конфірмату (код УКТ ЗЕД ), частини
меблів (коди УКТ ЗЕД ), профілі
порожнисті з алюмінієвого сплаву (код
УКТ ЗЕД ), трансформатори
електричні (код УКТ ЗЕД ), вимикачі
меблеві (код УКТ ЗЕД ), виробі
кухонні (код УКТ ЗЕД ), меблева
фурнітура з пластмаси (код УКТ ЗЕД
). Всього 23 (двадцять три) товарні
позиції), що постачалися за інвойсами
від 31.12.2012 № ZS0272, № ZS 0273, № ZS 0274, № ZS 0275, №
ZS0276, № ZS 0277, № ZS0278, позивачем подано МД
№ 500060001/2013/005138.

25.02.2013 року Південною митницею складена
картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
500060001/2013/00087, згідно якої було
відмовлено в митному оформленні
товарів за МД №500060001/2013/005138 від 14.02.2013
року, та прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів №
500000003/2013/000005/2, в якому зазначено, що
коригування митної вартості товарів,
зазначених в МД № 500060001/2013/005138 від 14.02.2013
року буде здійснено за шостим
(резервним) методом.

26.02.2013 року позивач подав тимчасову
митну декларацію № 500060001/2013/006464 для
оформлення товарів, щодо яких прийнято
спірне рішення про коригування митної
вартості, під гарантійні зобов'язання в
порядку встановленому статтею 55 МК
України. Позивачем було сплачена сума
митних платежів (податок на додану
вартість та мито) за тимчасовою митною
декларацією № 500060001/2013/006464.

25.04.2013 року для здійснення митного
оформлення товару (гвинти-конфірмати
(коди УКТ ЗЕД ). Всього 1 (одна)
товарна позиція), що постачався за
інвойсом № 280295 від 16.01.2013 року,
позивачем було подано МД № 500060001/2013/016182.

07.05.2013 року Південною митницею складена
картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
500060001/2013/00254, згідно якої було
відмовлено в митному оформленні
товарів за МД №500060001/2013/016182 від 25.04.2013
року, та прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів
№500060001/2013/610043/2, згідно якого митним
органом було зазначено, що коригування
митної вартості товарів, зазначених в
МД №500060001/2013/016182 від 25.04.2013 року буде
здійснено за шостим (резервним)
методом.

07.05.2013 року для здійснення митного
оформлення товару (фурнітура з
недорогоцінних металів для меблів
(коди УКТ ЗЕД , , , ),
болти мініфікса (код УКТ ЗЕД ).
Всього 7 (сім) товарних позицій), що
постачалися за інвойсами № ZS0295 від
16.01.2013, № ZS0304 від 23.01.2013 року, позивачем
була подана МД № 500060001/2013/017473.

16.05.2013 року Південною митницею складена
картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
500060001/2013/00262, згідно якої було
відмовлено в митному оформленні
товарів за МД №500060001/2013/017473 від 07.05.2013
року, та прийнято рішення

про коригування митної вартості
товарів № 500060001/2013/610046/2, згідно якого
митним органом було здійснено
коригування митної вартості товарів,
зазначених в МД №500060001/2013/017473 від 07.05.2013
року за шостим (резервним) методом.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
митниці, позивач звернувся до
адміністративного суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, щодо обґрунтованості цього
позову.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Правовідносини, що виникли між
сторонами у даній адміністративній
справі врегульовано нормами Митного
Кодексу України та Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№1766 від 20.12.2006.

Судами встановлено, що для здійснення
митного оформлення товарів, які
зазначені у МД №500060001/2013/004387 від 08.02.2013
року позивачем були подані наступні
документи: зовнішньоекономічний
договір №15-06/2012 від 01.06.2012 року,
специфікація № ZS0292 від 28.12.2012 року,
інвойс № ZS0292 від 28.12.2012 року,
калькуляція № ZS 0292 від 28.12.2012 року,
прайс-лист № ZS 0292 від 28.12.2012 року, цінова
довідка № 51-06/02-2013 від 05.02.2013, каталог
виробника товару б/н від 28.12.2012 року,
копія вантажної митної декларації
іноземної країни №48979594 від 26.12.2012
року, виписка з бухгалтерської
документації від 06.02.2013 року, прайс
"Кронас" б/н від 01.01.2013.

Відповідно до рішення про коригування
митної вартості товарів № 500000003/2013/000004/2
від 25 лютого 2013 року, відмова у митному
оформленні товарів, зазначених в МД №
500060001/2013/004387 від 08.02.2013, відбулася через
те, що подані позивачем документи
містять розбіжності, а саме
калькуляція №ZS0292 від 28.12.2012 містить не
повний перелік складових, прайс-лист
від 28.12.2012 №ZS0292 містить посилання на
номер контракту та має однакову дату та
номер специфікації, в свою чергу,
специфікація від 28.12.2012 №ZS0292 не містить
ціни товару, хоче згідно додатку до
контракту від 06.12.2012 б/н поставка
здійснюється саме згідно специфікації.

Для здійснення митного оформлення
товарів, які зазначені у МД
№500060001/2013/005138 від 14.02.2013 року позивачем
були подані наступні документи:
зовнішньоекономічний договір №15-06/2012
від 01.06.2012 року, специфікація №ZS0275 від
31.12.2012 року, № ZS 0276 від 31.12.2012 року, № ZS0277
від 31.12.2012 року, № ZS0278 від 31.12.2012 року,
інвойси № ZS0275 від 31.12.2012 року, № ZS0276 від
31.12.2012 року, № ZS0277 від 31.12.2012 року, № ZS0278
від 31.12.2012 року, калькуляції виробника
№ ZS0275 від 31.12.2012 року, № ZS0276 від 31.12.2012
року, № ZS0277 від 31.12.2012 року, № ZS0278 від
31.12.2012 (том 2, а.с. 57-65), прайс-листи від
31.12.2012 №ZS0275, №ZS0276, №ZS0277, №ZS0278, копії
вантажних митних декларацій іноземної
країни від 20.12.2012 року №21250451,
№21250452, №21250525, № 21250555,
виписка з бухгалтерської документації
№9 від 12.02.2013 року, прайс "Кронас" б/н від
01.01.2013 року.

Відповідно до рішення про коригування
митної вартості товарів № 500000003/2013/000005/2
від 25 лютого 2013 року, відмова у митному
оформленні товарів, зазначених у МД
№500060001/2013/005138 від 14.02.2013 року, відбулася
через те, що подані позивачем документи
містять розбіжності, а саме у наданих
документах не має всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни товару, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари, а саме відсутність
документального підтвердження
договірних відносин між ПАТ «ОМСТ
«Респект» та ТОВ «Кроналайн» щодо
страхування вантажу.

Для здійснення митного оформлення
товарів, які зазначені у МД
«500060001/2013/016182 від 25.04.2013 року, позивачем
були подані наступні документи:
наступні документи:
зовнішньоекономічний договір № 15-06/2012
від 01.06.2012, доповнення до договору від
10.10.2012 б/н, від 06.12.2012 б/н, від 22.08.2012 б/н,
від 09.10.2012 б/н, специфікація до договору
від 16.01.2013 № ZS0295/1, інвойс від 16.01.2013 №
ZS0295, коносамент від 16.01.2013 № OOLU530573481,
копія вантажної митної декларації
іноземної країни від 10.01.2013 №21260026,
банківський платіжний документ від
23.04.2013 №109, лист від Української
Універсальної біржі від 25.04.2013 №85,
інформаційне зображення "Шанхайська
ф'ючерсна біржа" від 01.01.2013,
інформаційне зображення "Лондонська
біржа металів" від 01.03.2013 року.

Відповідно до рішення про коригування
митної вартості товарів №500060001/2013/610043/2
від 7 травня 2013 року, відмова у митному
оформленні товарів, зазначених у МД №
500060001/2013/016182, відбулося через те, що
подані позивачем документи містять
розбіжності, а саме за наданими
банківським платіжним документом від
23.04.2013 №109 сума платежу відрізняється
від загальної вартості товару,
вказаної в інвойсі від 16.01.2013 №ZS0295 та
специфікації до зовнішньоекономічного
договору від 16.01.2013 року №ZS0295/1. Також
дата митної декларації країни
відправлення від 10.01.2013 року
№21260026 попередня від дати
оформлення інвойсу від 16.01.2013 року
№ZS0295, коносаменту від 16.01.2013 року
№OOLU530573481 та специфікації до договору
від 16.01.2013 року №ZS0295/1 та в копії
вантажної митної декларації іноземної
країни не має посилання на інвойс.
Зазначена загальна вартість товару у
копії вантажної митної декларації
іноземної країни від 10.01.2013 року
№21260026 відрізняється від даних
зазначених у інвойсі від 16.01.2013 року
№ZS0295 та специфікації до
зовнішньоекономічного договору від
16.01.2013 року №ZS0295/1, також у копії
вантажної митної декларації іноземної
країни вказано вартість
транспортування вантажу, яка не
зазначена в інших товаросупровідних
документах відправника.

Для здійснення митного оформлення
товарів, які зазначені у МД
№500060001/2013/017473 від 07.05.2013 року позивачем
були подані наступні документи:
зовнішньоекономічний договір №15-06/2012
від 01.06.2012 року, доповнення до договору
від 10.10.2012 року б/н, від 06.12.2012 року б/н,
від 22.08.2012 року б/н, від 09.10.2012 б/н,
специфікації до договору від 16.01.2013
року № ZS0295/1, від 23.01.2013 року №ZS0304/1,
інвойси від 16.01.2013 року № ZS0295, від 23.01.2013
року №ZS0304, коносамент від 16.01.2013 року №
ООLU, копії вантажних митних
декларацій іноземної країни від 10.01.2013
року №21260026, від 17.01.2013 року
№21260159, від 17.01.2013 року №21260160,
калькуляції цін на товар № ZS0304/2 від
23.01.2013 року, №ZS0295/2 від 16.01.2013 року.

Відповідно до рішення про коригування
митної вартості товарів № 500060001/2013/610046/2
від 16 травня 2013 року, відмова у митному
оформленні товарів, зазначених у МД
№500060001/2013/017473 від 07.05.2013 року відбулася
через те, що подані позивачем документи
містять розбіжності, а саме дата митної
декларації країни відправника від
10.01.2013 року №21260026 попередня від
дати оформлення інвойсу від 16.01.2013 року
№ZS0295, коносамента від 16.01.2013 року
№OOLU, а також в копії вантажної
митної декларації іноземної країни
відсутнє посилання на інвойс. Дати
митних декларацій країни відправника
від 17.01.2013 року №21260159, від 17.01.2013
року №21260160 попередні від дати
оформлення інвойсу від 23.01.2013 року
№ZS0304, коносамента від 23.01.2013 року №
МОLU0. Зазначена загальна вартість
товару в копії вантажної митної
декларації іноземної країни від 10.01.2013
року №21260026 відрізняється від
даних зазначених в інвойсі від 16.01.2013
року №ZS0295. Загальна вартість товару у
копіях вантажних митних деклараціях
іноземної країни відправника від
17.01.2013 року №21260159, №21260160
від даних зазначених у інвойсі від
23.01.2013 року №ZS0304.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
встановлено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 52 МК України
встановлено, що заявлена митна
вартість товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Згідно із частинами 1, 2 статті 53 МК
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53
Кодексу у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 МК України
визначено, що у разі якщо митний орган
має обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно із частиною 1 статті 54 Кодексу
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави
дійти висновку, що митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості.

Однак, законом чітко встановлено умову,
за наявності якої у митного органу
виникає право на застосування таких
повноважень, як витребування
додаткових документів та відмови у
митному оформленні.

Такою імперативною умовою є наявність
обґрунтованих сумнівів у правильності
зазначеної декларантом митної
вартості товарів.

Відтак, приписи вказаних статей
зобов'язують митний орган зазначити
конкретні обставини, які викликали
відповідні сумніви, причини
неможливості їх перевірки на підставі
наданих декларантом документів, а
також обґрунтувати необхідність
перевірки спірних відомостей та
зазначити документи, надання яких
зможе усунути сумніви у їх
достовірності.

Враховуючи той факт, що для митного
оформлення товару позивач надав
митниці належні та допустимі докази в
підтвердження вартості товару, а
документи не містять розбіжності та
вказують, що їх данні піддаються
обчисленню, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій що Південна
митниця прийняла рішення про
коригування митної вартості товарів та
оформила картки відмови в прийнятті
митних декларацій, митному оформлені
чи пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення за
відсутністю обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі без
обґрунтування причин того, що
позивачем невірно визначено митну
вартість товарів. Тому митний орган під
час здійснення митного контролю
правильності визначення позивачем
митної вартості товарів і митного
оформлення діяв у спосіб, який не
відповідає вимогам Митного кодексу
України.

Разом з тим, щодо стягнення сум
надмірно сплаченого податку на додану
вартість та ввізного мита, колегія
суддів зазначає, що суди прийшли до
помилкових висновків про
задоволення позову в цій частині,
оскільки вказані позовні вимоги
заявлені передчасно.

Відповідно до Порядку повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету, діючого
на час спірних правовідносин, контроль
за справлянням яких здійснюється
митними органами, затвердженого
наказом Державної митної служби
України від 20.07.2007 р. №618,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.09.2007 р. за №1097/14364 для
повернення з Державного бюджету
України митних та інших платежів,
помилково та/а надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювало оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою та відповідний перелік
документів.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передається
до Відділу для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум.

Відділ перевіряє факт перерахування
митних та інших платежів з
відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати.

Для підготовки висновку про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи (далі - Висновок про повернення),
керівництвом Відділу за потреби
ініціюється проведення перевірки в
митному органі щодо правильності
митного оформлення із залученням
відповідних підрозділів митного
органу.

Щодо надання Висновку про повернення,
то він регулюється Порядком взаємодії
митних органів з органами Державного
казначейства України в процесі
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справляння яких
покладається на митні органи,
затвердженого Наказом Державної
митної служби, Державного казначейства
України від 20.07.2007 №611/147
Зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.09.2007р. за №1095/14362.
(далі Порядок №611/147). Згідно п.7
наведеного Порядку відповідний
орган Державного казначейства України
на підставі отриманого Висновку
митного органу про повернення готує
платіжні документи на перерахування
коштів з рахунку з обліку доходів
державного бюджету на рахунок,
зазначений у Висновку про повернення,
та протягом п'яти робочих днів від дати
отримання Висновку про повернення
здійснює повернення коштів з бюджету.

Виходячи з наведеного нормативними
актами встановлений порядок
повернення надмірно сплачених митних
платежів, який позивачем не дотриманий.

Таким чином, доводи касаційних скарг
частково заслуговують на увагу та
підтверджуються вище переліченими
нормами права і встановленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
наявні підстави для їх часткового
задоволення.

Відповідно до ст. 229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконних судових рішень.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Касаційні скарги Південної митниці
Міндоходів та Головного управління
Державної казначейської служби
України в м. Києві - задовольнити
частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року скасувати в частині стягнення з
Державного бюджету України на користь
ТОВ "Кроналайн" надміру сплачене ввізне
мито в сумі 26988 гривень 35 копійок та
надміру сплачений податок на додану
вартість в сумі 63256 гривень 93 копійки, в
задоволенні позову в цій частині
відмовити. В решті постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2013
року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку, що
встановлені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: