Справа № 822/348/14
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/348/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіБлонського
В.К., при секретаріДехтярук В.В. , за
участі: представника
відповідачаКобери Л.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 м. Хмельницький до
управління Укртрансінспекції у
Хмельницькій області про
скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом
до відповідача в якому просить
скасувати постанову управління
Укртрансінспекції у Хмельницькій
області № 038312 від 08.01.2014 року про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
відносно ОСОБА_4.

Свій позов позивач мотивує тим, що
27.01.2014 року він отримав від відповідача
ксерокопію постанови від 08.01.2014 року
про застосування до нього
адміністративно-господарського штрафу
в розмірі 510 грн.

Постанова прийнята на підставі акту
перевірки від 08.11.2013 року, складеного
відповідачем на ОСОБА_5, який орендував
у позивача легковий автомобіль
Део-Сенс д. н. НОМЕР_2.

Підставою для складання акту перевірки
стало те, що на даху автомобіля стояла
фішка з написом «НОМЕР_4», хоча
пасажирів ОСОБА_5, не перевозив.

Постанова є незаконною тому що
при прийняті постанови позивач
присутній не був, правопорушення
будь-якого не вчиняв, оскільки у
листопаді 2013 року автомобілем не
користувався, в самій постанові не
вказано яке саме правопорушення вчинив
позивач, автомобіль позивачем під
таксі не переобладнувався і позивач в
службі таксі не реєструвався, позивач
взагалі не є особою, яка здійснює
перевезення пасажирів чи вантажів
транспортними засобами.

Позивач неодноразово звертався
до відповідача з вимогою надати для
ознайомлення матеріали справи та копію
акту перевірки, але відповіді не
отримав.

За таких обставин необхідно
скасувати постанову відповідача про
накладення штрафу на позивача.

Позивач в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав повністю,
пояснивши суду, що 27.01.2014 року він
отримав від відповідача ксерокопію
постанови від 08.01.2014 року про
застосування до нього
адміністративно-господарського штрафу
в розмірі 510 грн.

Постанова прийнята на підставі акту
перевірки від 08.11.2013 року, складеного
відповідачем на ОСОБА_5, який орендував
у позивача легковий автомобіль
Део-Сенс д. н. НОМЕР_2.

Підставою для складання акту перевірки
стало те, що на даху автомобіля стояла
фішка з написом «НОМЕР_4», хоча
пасажирів ОСОБА_5, не перевозив.
Наявність фішки таксі не означає, що
автомобіль являється таксі.

Постанова є незаконною тому що
при прийняті постанови позивач
присутній не був, правопорушення
будь-якого не вчиняв, оскільки у
листопаді 2013 року автомобілем не
користувався, в самій постанові не
вказано яке саме правопорушення вчинив
позивач, автомобіль позивачем під
таксі не переобладнувався і позивач в
службі таксі не реєструвався, позивач
взагалі не є особою, яка здійснює
перевезення пасажирів чи вантажів
транспортними засобами.

Автомобіль перебуває в оренді у
ОСОБА_5, який в якості оплати за оренду
зробив ремонт автомобіля.

Позивач неодноразово звертався
до відповідача з вимогою надати для
ознайомлення матеріали справи та копію
акту перевірки, але відповіді не
отримав.

За таких обставин необхідно
скасувати постанову відповідача про
накладення штрафу на позивача.

Представник відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала повністю, пояснивши суду, що
перевірка проведена у повній
відповідності до вимог чинного
законодавства, перевіркою встановлено
порушення статті 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт», за що
передбачена відповідальність у
вигляді штрафу.

Перевіркою встановлено, що водій
транспортного засобу ОСОБА_5,
експлуатував легковий автомобіль,
облаштований як таксі, про що свідчить
розпізнавальний ліхтар служби таксі
«НОМЕР_4» м. Хмельницького без
оформлення ліцензійної картки.
Вказаний легковий автомобіль належить
позивачу на праві власності.

Позивач викликався на розгляд
справи двічі, підтвердженням чого є
рекомендовані листи з повідомленням
про вручення.

Договір оренди автомобіля не може
слугувати підставою для скасування
постанови, оскільки його форма не
відповідає вимогам статті 799 ЦК
України.

Враховуючи такі обставини у
задоволенні позову необхідно
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи вважає, що
позов задоволенню не підлягає з таких
підстав.

В судовому засіданні встановлено,
що позивач 24.06.2003 року зареєстрований
як фізична особа-підприємець.

Вказані обставини
підтверджуються крім пояснень сторін
також копією витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Позивач-ОСОБА_4, на підставі
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3 являється
власником легкового автомобіля
ЗАЗ-DAEWOO, номерний знак НОМЕР_2.

Відносини між автомобільними
перевізниками, замовниками
транспортних послуг, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування, пасажирами, власниками
транспортних засобів, а також їх
відносини з юридичними та фізичними
особами - суб'єктами підприємницької
діяльності, які забезпечують
діяльність автомобільного транспорту
та безпеку перевезень, регулюються
Законом України «Про автомобільний
транспорт» № 2344-III від 05.04.2001 року.

Згідно статті 6 цього Закону
реалізація державної політики у сфері
автомобільного транспорту
здійснюється через центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики з питань
безпеки на наземному транспорті,
місцеві органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування.

Центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики з питань безпеки на наземному
транспорті, здійснює в тому числі і
державний нагляд і контроль за
дотриманням автомобільними
перевізниками вимог законодавства,
норм та стандартів на автомобільному
транспорті.

На території України центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики з питань
безпеки на наземному транспорті, у
сфері міжнародних автомобільних
перевезень здійснює контроль
наявності, видачу дозвільних
документів на виконання перевезень та
контроль відповідності виду
перевезення, що фактично виконується.

Державному контролю підлягають усі
транспортні засоби українських та
іноземних перевізників, що здійснюють
автомобільні перевезення пасажирів і
вантажів на території України.

Державний контроль автомобільних
перевізників на території України
здійснюється шляхом проведення
планових, позапланових і рейдових
перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом здійснюються шляхом
зупинки транспортного засобу або без
такої зупинки посадовими особами
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики з питань безпеки на наземному
транспорті, та його територіальних
органів, які мають право зупиняти
транспортний засіб у форменому одязі
за допомогою сигнального диска (жезла)
відповідно до порядку, затвердженого
Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і
рейдових перевірок автомобільний
перевізник, що буде перевірятися, про
час проведення перевірки не
інформується.

Указом Президента України № 387/2011
від 06.04.2011 року затверджено «Положення
про Державну інспекцію України з
безпеки на наземному транспорті».

Відповідно до частин 1, 3 вказаного
Положення, державна інспекція України
з безпеки на наземному транспорті
(Укртрансінспекція) є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра інфраструктури України.

Укртрансінспекція входить до системи
органів виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики з питань
безпеки на автомобільному транспорті
загального користування, на
перевезення яким видано ліцензію,
міському електричному, залізничному
транспорті, експлуатації
автомобільних доріг загального
користування (далі - автомобільний,
міський електричний, залізничний
транспорт та ведення дорожнього
господарства).

Одним із основних завдань
Укртрансінспекції є здійснення
відповідно до законодавства
державного нагляду (контролю) з питань
безпеки на автомобільному, міському
електричному, залізничному транспорті
та ведення дорожнього господарства.

Визначення процедури здійснення
державного контролю за додержанням
суб'єктами господарювання, які
провадять діяльність у сфері
автомобільного транспорту вимог
законодавства про автомобільний
транспорт, норм та стандартів щодо
організації перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом,
норм міжнародних договорів про
міжнародне автомобільне сполучення,
виконанням умов перевезень, визначених
дозволом на перевезення на міжобласних
автобусних маршрутах, вимог
Європейської угоди щодо роботи
екіпажів транспортних засобів, які
виконують міжнародні автомобільні
перевезення, дотриманням
габаритно-вагових параметрів,
наявністю дозвільних документів на
виконання перевезень та відповідністю
виду перевезень, відповідних ліцензій
і ліцензійних карток, виконанням
суб'єктами господарювання ліцензійних
умов, внесенням
перевізниками-нерезидентами платежів
за проїзд автомобільними дорогами, а
також диспетчерського контролю за
роботою автомобільних перевізників,
встановлено «Порядком здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 1567 від
08.11.2006 року.

Згідно частин 2, 3, 12, 14, 15, 19 Порядку № 1567
від 08.11.2006 року, державному контролю
підлягають усі транспортні засоби
вітчизняних та іноземних суб'єктів
господарювання (далі - транспортні
засоби), що здійснюють автомобільні
перевезення пасажирів та вантажів на
території України.

Органами державного контролю на
автомобільному транспорті є
Укртрансінспекція, її територіальні
органи - управління в Автономній
Республіці Крим, обласні, Київське та
Севастопольське міські, районні
управління.

Рейдова перевірка додержання суб'єктом
господарювання, зокрема іноземним,
вимог, визначених пунктом 15 цього
Порядку, здійснюється на підставі
щотижневого графіка.

Рейдова перевірка транспортних
засобів проводиться в будь-який час на
окремо визначених ділянках дороги,
маршрутах руху, автовокзалах,
автостанціях, автобусних зупинках,
місцях посадки та висадки пасажирів,
стоянках таксі і транспортних засобів,
місцях навантаження та розвантаження
вантажних автомобілів, місцях
здійснення габаритно-вагового
контролю, під час виїзду з підприємств
та місць стоянки, на інших об'єктах, що
використовуються суб'єктами
господарювання для забезпечення
діяльності автомобільного транспорту.

Під час проведення рейдової перевірки
перевіряється виключно в тому числі і
наявність визначених статтями 39 і 48
Закону документів, на підставі яких
здійснюються перевезення
автомобільним транспортом,
відповідність зовнішнього і
внутрішнього спорядження
(екіпірування) транспортного засобу
встановленим вимогам.

Рейдова перевірка проводиться у строк,
зазначений у направленні на перевірку.

Посадовими особами управління
Укртрансінспекції у Хмельницькій
області на підставі направлення на
перевірку № 012136 від 04.11.2013 року для
проведення рейдової перевірки в строк
з 07.11.2013 року до 09.11.2013 року, 04.11.2013 року
проведена рейдова перевірка
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом у
визначених направленням місцях.

Відповідно до частини 21 Порядку № 1567
від 08.11.2006 року, у разі виявлення в ході
перевірки транспортного засобу
порушення законодавства про
автомобільний транспорт посадовими
особами, що провели перевірку,
складається акт за формою згідно з
додатком 3.

За наслідками перевірки посадовими
особами управління Укртрансінспекції
у Хмельницькій області складено акт
«Проведення перевірки додержання
вимог законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом» № 077866 від 08.11.2013 року.

Перевіркою встановлено та зафіксовано
в акті перевірки порушення позивачем
статті 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме:
ОСОБА_5, - водій легкового автомобіля
ЗАЗ-DAEWOO, номерний знак НОМЕР_2, який
належить позивачу на праві власності
на підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3, 08.11.2013
року на вул. Кам'янецькій у м.
Хмельницькому здійснював експлуатацію
автомобіля облаштованого як таксі, про
що свідчить шашка служби таксі
«НОМЕР_4» розташована на даху
автомобіля. На момент проведення
перевірки у водія відсутня ліцензійна
картка на транспортний засіб.

Відповідно до частин 1, 6 статті 39 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
автомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення.

Документи для фізичної особи, що
здійснює перевезення пасажирів на
таксі:

-для автомобільного перевізника -
ліцензія, інші документи, передбачені
законодавством України;

-для водія таксі - посвідчення водія
відповідної категорії, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу,
ліцензійна картка, інші документи,
передбачені законодавством України.

Пунктом 3 частини 1 статті 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
встановлено, що за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт до автомобільних
перевізників застосовуються
адміністративно-господарські штрафи
за експлуатацію легкового автомобіля,
облаштованого як таксі, без наявності
ліцензійної картки - штраф у розмірі
тридцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Оскільки перевіркою встановлено
відсутність у водія автомобіля
облаштованого як таксі ліцензійної
картки, автомобільний перевізник
повинен нести відповідальність у
вигляді штрафу, як це передбачено
пунктом 3 частини 1 статті 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт».

Розглядати справи про накладення
адміністративно-господарських штрафів
за порушення, зазначені у цій статті,
мають право посадові особи
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики з питань безпеки на наземному
транспорті (частина 4 статті 60 цього ж
Закону).

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про автомобільний транспорт»
автомобільний перевізник це фізична
або юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами.

В зв'язку з тим, що позивач є
автомобільним перевізником та
власником легкового автомобіля,
облаштованого як таксі, під час
експлуатації якого у водія була
відсутня ліцензійна картка, постановою
№ 038213 від 08 січня 2014 року до позивача
застосовано
адміністративно-господарський штраф в
сумі 510 грн.

Враховуючи встановлені у справі
обставини, суд вважає, що розмір
адміністративно-господарського штрафу
і підстави для його застосування до
позивача, повністю відповідають
вимогам Закону України «Про
автомобільний транспорт».

Суд при вирішенні спору не бере до
уваги пояснення позивача по справі,
враховуючи наступне.

Позивач, мотивуючи свою непричетність
до автомобільного перевізника,
посилається на договір оренди
автотранспорту від 11.09.2013 року, згідно
якого позивач як орендодавець-власник
транспортного засобу (технічний
паспорт НОМЕР_3) передав в оренду
легковий автомобіль ОСОБА_5

Згідно частин 1, 4 статті 203, частини 1
статті 220, частини 1 статті 236 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

У разі недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.

Нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення.

В зв'язку з тим, що частиною 2 статті 799
ЦК України встановлено, що договір
найму транспортного засобу за участю
фізичної особи підлягає нотаріальному
посвідченню, а договір оренди
легкового автомобіля між позивачем та
ОСОБА_5, укладений в простій письмовій
формі, такий договір оренди є нікчемним
і при вирішенні спору не може братися
до уваги в якості доказу.

Рішення суду в підтвердження дійсності
договору оренди легкового автомобіля,
позивач суду не надав.

За таких обставин позивач повністю
підпадає під поняття автомобільного
перевізника.

Позивач, як автомобільний
перевізник, зобов'язаний згідно із
чинним законодавством забезпечити
контроль за використанням
транспортного засобу власником якого
він є з боку будь-яких осіб, яким він
довіряє керування легковим
автомобілем, забезпечити водія при
перевезенні пасажирів документами,
перелік яких визначений у статті 39
Закону України «Про автомобільний
транспорт», та відсутність яких при
здійсненні експлуатації легкового
автомобіля ЗАЗ-DAEWOO, номерний знак
НОМЕР_2, встановлено посадовими особами
управління Укртрансінспекції у
Хмельницькій області при проведенні
рейдової перевірки, і такі порушення
зафіксовані актом перевірки.

«Порядком здійснення державного
контролю на автомобільному
транспорті» не передбачено
попередження власника автомобіля про
проведення рейдової перевірки,
достатньо для проведення такої
перевірки водія автомобіля, тому
твердження позивача про те, що він був
відсутній при складанні акту перевірки
є безпідставними.

Також є безпідставними пояснення
позивача щодо того, що він не був
присутній при винесенні постанови,
враховуючи таке.

Згідно частин 25, 26, 27 Порядку № 1567 від
08.11.2006 року, справа про порушення
розглядається в органі державного
контролю за місцезнаходженням суб'єкта
господарювання або за місцем виявлення
порушення (за письмовою заявою
уповноваженої особи суб'єкта
господарювання) не пізніше ніж
протягом двох місяців з дня його
виявлення.

Справа про порушення розглядається у
присутності уповноваженої особи
суб'єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про
порушення уповноважена особа суб'єкта
господарювання повідомляється під
розписку чи рекомендованим листом із
повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи
суб'єкта господарювання справа про
порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу
державного контролю або його заступник
виносить постанову про застосування
адміністративно-господарських
штрафів, яка оформляється згідно з
додатком 5.

Із пояснень представника відповідача
судом встановлено, що позивач
повідомлявся про час і місце розгляду
справи про порушення двічі, а саме: на
13.12.2013 року та на 08.01.2014 року, що
підтверджується об'єктивно копіями
поштових повідомлень, доданих до
матеріалів справи.

Оскільки позивач на розгляд
справи не прибув, відповідач цілком
правомірно прийняв постанову за його
відсутності, а копію постанови про
накладення штрафу направив позивачу
поштою, що також підтверджується
копією поштового повідомлення та
поясненнями представника відповідача.

На всі письмові звернення
позивача до відповідача, відповідачем
надані вичерпні письмові відповіді,
які жодним чином не порушують права
позивача, визначені чинним
законодавством.

Копії відповідей та докази їх
направлення позивачу додані до
матеріалів справи.

Пояснення позивача про те, що
легковий автомобіль ним під таксі не
був переобладнаний і в службі таксі не
реєструвався, не можуть бути підставою
для скасування постанови про
накладення штрафу, так як рейдовою
перевіркою зафіксовано, що на даху
автомобіля знаходилася шашка служби
таксі «НОМЕР_4». Крім того в своїх
поясненнях до акту перевірки водій
легкового автомобіля фактично визнав
факт перевезення пасажирів,
зазначивши, що нього є ліцензія на
надання послуг з перевезення
пасажирів, а ліцензійну картку на
автомобіль він зробити не встиг.

Позивачем не надано жодних
доказів які б могли заперечити такі
обставини, від допиту в якості свідка
водія автомобіля-ОСОБА_5, відмовився.

Аналізуючи викладене в сукупності, суд
не вбачає підстав для скасування
постанови управління
Укртрансінспекції у Хмельницькій
області про накладення на ОСОБА_4,
адміністративно-господарського
штрафу.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що позов необґрунтований та
повністю недоведений у судовому
засіданні дослідженими доказами, тому
у його задоволенні необхідно
відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 1, 6, 39, 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт», ст. ст. 203, 220,
236, 799 ЦК України, «Положенням про
Державну інспекцію України з безпеки
на наземному транспорті», «Порядком
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті», ст.ст. 9, 11,
86, 159 - 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

В повному обсязі постанова суду буде
виготовлена 06.03.2014 року.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 06
березня 2014 року

Суддя/підпис/В.К. Блонський"Згідно з
оригіналом" Суддя В.К. Блонський