Справа № 806/7148/13-а
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2014 р.
Житомир справа №
806/7148/13-a

категорія 9.5

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Капинос О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Житомирі
адміністративну справу за позовом
Відділу освіти Малинської районної
державної адміністрації до
Коростенської об'єднаної державної
фінансової інспекції Державної
фінансової інспекції в Житомирській
області про визнання неправомірними
та зобов'язання виключити п.2, п.3, п.10,
п.15, п.16 Вимоги №62-17/2252 від 04.10.2013 р.,-

встановив:

Відділ освіти Малинської районної
державної адміністрації звернулось до
суду з позовом до Коростенської
об'єднаної державної фінансової
інспекції Державної фінансової
інспекції в Житомирській області про
визнання неправомірними та
зобов'язання виключити п.2, п.3, п.10, п.15,
п.16 Вимоги №62-17/2252 від 04.10.2013 р. В
обґрунтування позову позивач зазначає
що Коростенською об"єднаною державною
фінансовою інспекцією Державної
фінансової інспекції в Житомирській
області було проведено планову ревізію
фінансово-господарської діяльності
відділу освіти Малинської районної
державної адміністрації за період з
01.09.2010, 2011-2012 роки та завершений звітний
період 2013 року, за результатами якої
було складено акт №62-09/103 від 03.09.2013
року. На підставі вказаного акту
відповідачем було винесено вимогу
№62-17/2252 від 04.10.2013 року про усунення
порушень, виявлених ревізією, зокрема в
частині: стягнення з осіб, винних у
безпідставному списанні скетч-карток -
начальника відділу освіти Коробейника
Віталія Володимировича кошти на суму
9798,00 грн.; стягнення з осіб, винних у
безпідставному списанні пального
кошти в сумі 11978,60 грн.; внести,
керуючись частиною 3 статті 631 ЦК
України, зміни до договору оренди в
частині підвищення розміру орендної
ставки та відобразити в
бухгалтерському обліку дебіторську
заборгованість; відобразати
дебіторську заборгованість; стягнути з
осіб, винних у понаднормовому списанні
матеріальних цінностей на суму 17320,72
грн.; стягнути з осіб, винних у
понаднормовому матеріальних цінностей
(продуктів харчування) на суму 7815,61 грн.
Позивач вважає, що жодних порушень
чинного законодавства ним допущено не
було, а тому просить визнати
протиправною та скасувати вимогу у
вказаних частинах.

Сторони в судове засідання не
з"явились, подали письмові клопотання,
згідно яких просять розглянути справу
в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що сторони в судове
засідання не з"явилися, хоча були
повідомлені про дату, час та місце
судового розгляду належним чином,
просять розглянути справу за
відсутності їх представників, потреби
заслуховувати свідків чи експертів
відсутні, справа розглядається у
відповідності до ч.6 ст.128 КАС України в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Проаналізувавши наявні у справі
матеріали, суд приходить до висновку,
що позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що відповідно до п.
4.3.1.1 Плану контрольно-ревізійної
роботи Коростенської об'єднаної
державної фінансової інспекції на ІІ
квартал 2013 року та на підставі
направлення від 01.07.2013 року №108
головним державним фінансовим
інспектором Коростенської об'єднаної
державної фінансової інспекції
Бородіною О.О. проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
відділу освіти Малинської районної
державної адміністрації за період
01.09.2010, 2011-2012 роки та завершений звітний
період 2013 року, про що складено акт від
03.09.2013 року № 62-09/109 (далі - акт ревізії
а.с. 107-119).

На підставі висновків акту ревізії
Коростенською об'єднаною державною
фінансовою інспекцією позивачу
направлено вимогу від 04.10.2013 року №
62-17/2252, відповідно до яких зобов"язано
вчинити ряд дій (а.с.73-86).

Однак, суд не погоджується з висновками
акту ревізії та винесеними на його
підставі вимогами в частині предмету
оскарження з огляду на наступне.

В п.2 вимог від 04.10.2013 року № 62-17/2252
зазначено, що ревізією розрахунків з
підзвітними особами в частині видачі
скетч-карток на поповнення мобільного
зв"язку встановлено, що відділом освіти
за період з 01.09.2010 року та станом на
момент ревізії в порушення Угоди між
відділом освіти і районним комітетом
працівників освіти і науки від 09.03.2011
року № 10-К та зареєстрованого
Управлінням праці та соціального
захисту населення Малинської РДА, ч.4
підп. 5.3.9 п. 5.3 статті Закону України від
28.12.1994 №334/94-ВР "Про оподаткування
прибутку підприємств" (за період з
01.09.2010 по 31.12.2010); п. 139.1.9. с. 139 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ; п. 3.6
ст. 8; п.1, п.5 ст. 9, ч. 1 ст. 10 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІУ,
видавались начальнику відділу освіти
Коробейнику В.В. скетч-картки на
поповнення мобільного зв"язку на
мобільний телефон та списувались на
витрати відділу освіти, які не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, згідно актів
на списання всього в сумі 9798,00 грн., в
зв"язку з чим:

- стягнути з осіб, винних у
безпідставному списанні скетч-карток -
начальника відділу освіти Коробейника
Віталія Володимировича кошти на суму
9798,00 грн.

Однак, суд критично оцінює даний доказ,
оскільки викладені в ньому висновки
спростовані дослідженими в ході
розгляду справи доказами.

Відповідно до ст.ст. 1,3 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІУ
(далі по тексту Закон № 996-ХІУ),
бухгалтерський облік це - процес
виявлення, вимірювання, реєстрації,
накопичення, узагальнення, зберігання
та передачі інформації про діяльність
підприємства зовнішнім та внутрішнім
користувачам для прийняття рішень.

Метою ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства.

Бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Згідно п.п. 1,2 ст. 9 Закон № 996-ХІУ,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Пунктами 4,5 статті 9 Закон № 996-ХІУ
встановлено, що регістри
бухгалтерського обліку повинні мати
назву, період реєстрації господарських
операцій, прізвища і підписи або інші
дані, що дають змогу ідентифікувати
осіб, які брали участь у їх складанні.

Господарські операції повинні бути
відображені в облікових регістрах у
тому звітному періоді, в якому вони
були здійснені.

Відповідно до п.6 ст. 8 Закон № 996-ХІУ,
керівник підприємства зобов'язаний
створити необхідні умови для
правильного ведення бухгалтерського
обліку, забезпечити неухильне
виконання всіма підрозділами, службами
та працівниками, причетними до
бухгалтерського обліку, правомірних
вимог бухгалтера щодо дотримання
порядку оформлення та подання до
обліку первинних документів.

З матеріалів справи вбачається, що
мобільний телефон є власністю
методичного кабінету відділу освіти
Малинської РДА, який фінансується з
районного бюджету, і переданий у
користування згідно наказу № 66 від
29.04.2005 року начальнику відділу освіти
(а.с. 40).

Пунктом 1 вказаного наказу № 66 від
29.04.2005 року затверджено витрати по
утриманню мобільного телефону в межах
кошторисних призначень, згідно чинного
законодавства.

Посилання на те, що посада начальника
відділу освіти не відноситься до посад,
видатки на утримання якої здійснюються
за рахунок районного бюджету, є
безпідставними, так як за рахунок
районного бюджету утримується група по
обслуговуванню методичного кабінету,
якому належить вказаний мобільний
телефон, і який здійснює видатки на
утримання мобільного телефону для
цілей методичної роботи. Причому,
здійснення таких витрат прямо
пов"язане з забезпеченням методичної
роботи.

Разом з тим, матеріали справи містять
копії первинних бухгалтерських
документів, які підтверджують
закупівлю вказаних скетч-карток, а
саме: податкові накладні, акти
виконаних робіт, реєстр видачі каси та
використання карток поповнення у
відділі освіти Малинської РДА за
період з 01.09.2010 року по 01.06.2013 року, наказ
№ 66 від 29.04.2005 року, авансовий звіт, акт
списання карток на поповнення рахунку
№13 від 28.02.2013 року, акт списання карток
на поповнення рахунку №1 від 28.03.2013
року, акт списання карток на поповнення
рахунку № 1 від 30.09.2010 року, акт списання
карток на поповнення рахунку б/н від
29.10.2010 року, акт списання карток на
поповнення рахунку № 2 від 31.12.2010 року,
акт списання карток на поповнення
рахунку № 3 від 28.02.2011 року, акт списання
карток на поповнення рахунку № 4 від
29.04.2011 року, акт списання карток на
поповнення рахунку № 5 від 30.06.2011 року,
акт списання карток на поповнення
рахунку № 6 від 31.10.2011 року, акт списання
карток на поповнення рахунку № 7 від
30.01.2012 року, акт списання карток на
поповнення рахунку № 8 від 30.03.2012 року,
акт списання карток на поповнення
рахунку № 12 від 28.12.2012 року, акт
списання карток на поповнення рахунку
№ 11 від 31.10.2012 року, акт списання карток
на поповнення рахунку № 10 від 30.08.2012
року, акт списання карток на поповнення
рахунку № 9 від 29.06.2012 року, виписки по
рахунку за отримані картки поповнення
за 2010-2013 роки (а.с. 28-70, 167-177).

Таким чином, посада начальника відділу
освіти передбачає керівництво
методичною роботою, для виконання саме
цих функцій, а тому начальнику відділу
освіти, як керівнику методичною
роботою, було передано у користування
мобільний телефон, а також
здійснювалися видатки по утриманню
цього телефону для цілей методичного
кабінету із джерел з яких такі цілі
фінансуються.

Вказане підтверджується наказом №66
від 29.04.2005 року та первинними
бухгалтерськими документами, з яких
вбачається що телефон переданий до
методичного кабінету відділу освіти
Малинської РДА і переданий в
користування начальнику відділу, який,
як встановлено раніше, виконує функції
по керівництву методичним кабінетом.

За таких умов, посилання відповідача на
порушення, допущені при фінансуванні
витрат на утримання телефону є
безпідставними і таким що суперечать
фактичним обставинам справи.

Крім того, безпідставним є посилання на
порушення позивачем Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" та Податкового кодексу
України, оскільки вказані норми не
регулюють відносини, які виникли між
сторонами, а також їх перевірка не
входить до компетенції фінансової
інспекції.

В п.3 вимог від 04.10.2013 року № 62-17/2252
зазначено, що ревізією розрахунків з
підзвітними особами в частині видачі
талонів на бензин та дизпаливо
встановлено що відділом освіти за
період 2011 - січня травня 2013 років
способом співставлення даних касових
ордерів (видача талонів на бензин
оформлюється видатковими касовими
ордерами) про видачу талонів на пальне
під звіт з підтверджуючими документами
на їх списання встановлено, що відділом
освіти в порушення п. 2, п. 11 Інструкції
про порядок застосування подорожнього
листа службового легкового автомобіля
та обліку транспортної роботи,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 17.02.1998
№74; 1.2. Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88, п. 57 наказу Державного
казначейства України від 08.12.2000 № 125
"Про затвердження інструкції з обліку
запасів бюджетних установ"; п. 1, ст. 9, ст.
11 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
від 16.07.1999 № 996-ХІУ, посадовими особами
відділу освіти подорожні листи
фактичного використання пального на
орендовані автомобілі не складались та
до ревізії не надано, внаслідок чого
безпідставно списано бензину всього в
кількості 1580 літрів в сумі 11978,60 грн., у
зв"язку з чим:

- стягнути з осіб, винних у
безпідставному списанні пального
кошти в сумі 11978,60грн.

Суд не може погодитися з таким
висновком відповідача з огляду на
наступне.

05.07.2011 року Верховною Радою України
прийнято Закон України "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо усунення надмірного
державного регулювання у сфері
автомобільних перевезень" № 3565-УІ (далі
- Закон № 3565-УІ).

Відповідно ч. 7 Закону № 3565-УІ внесено
зміни до Закону України "Про
автомобільний транспорт" від 5 квітня
2001 року N 2344-III, а саме: у тексті Закону
слова "дорожній лист" виключити.

Згідно ч. 1 Прикінцевих положень цей
Закон набирає чинності через 30 днів з
дня його опублікування.

Закон було офіційно оприлюднено шляхом
опублікування 14.07.2011 р. в офіційному
друкованому виданні - газеті "Голос
України", N 126. Тобто Закон набув
чинності з 14.08.2011 року.

Разом з цим, 16.04.2013 року набрав чинності
наказ Державної служби статистики
України від 19.03.2013 року № 95, відповідно
до якого втратив чинність наказ
Державного комітету статистики
України від 17.02.1998 року № 74 "Про
затвердження типової форми первинного
обліку роботи службового легкового
автомобіля та Інструкції про порядок
її застосування", де в тексті преамбули
чітко зазначено, що відповідно до
Положення про Державну службу
статистики України, затвердженого
Указом Президента України від 06 квітня
2011 року N 396, Закону України "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо усунення надмірного
державного регулювання у сфері
автомобільних перевезень", статей 4, 14
Закону України "Про державну
статистику" та з метою приведення
нормативно-правових актів Державної
служби статистики України у
відповідність із чинним
законодавством, визнати таким, що
втратив чинність, наказ Державного
комітету статистики України від 17
лютого 1998 року N 74 "Про затвердження
типової форми первинного обліку роботи
службового легкового автомобіля та
Інструкції про порядок її
застосування", зареєстрований у
Міністерстві юстиції України 05 березня
1998 року за N 149/2589.

Аналіз наведених вище норм права, дає
підстави для висновку, що форма
подорожнього листа службового
легкового автомобіля втратила
чинність через необхідність
приведення нормативно-правових актів у
відповідність Закону №3565-УІ та
починаючи з 14.08.2011 року застосування
типової форми №3 подорожнього листа
службового легкового автомобіля не є
обов"язковим, в тому числі, з метою
списання використаного пального і
відображення витрат на його придбання
в податковому обліку.

Разом з цим, матеріали справи містять
копії первинних бухгалтерських
документів, які засвідчують факт
списання використаного пального і
відображення витрат на його придбання,
а саме: реєстр списання пального в
відділі освіти Малинської РДА з
підзвіту комірника ОСОБА_5 за період з
01.01.2012 року по 01.01.2013 року, реєстр видачі
пального в відділі освіти Малинської
РДА з підзвіту комірника ОСОБА_5 за
період з 01.01.2012 року по 01.01.2013 року,
довідки про перевезення, податкові
накладні, трудові угоди, договір
перевезення (а.с. 9-26, 132-141, 147-166).

Отже, пальне списувалось не
безпідставно, а у відповідності із
підписаними договорами та документами,
які містять всі необхідні для обліку
реквізити.

З огляду на викладене, суд вважає, що
позивачем не допущено порушення вимог
чинного законодавства в цій частині.

В п. 10 вимог від 04.10.2013 року № 62-17/2252
зазначено, що автомобіль (модель
LАNOS-ТF69Y, марка DАWOО, реєстраційний
№АМ3636АХ, 2008 року випуску) не є майном
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ Малинського району,
відповідно застосування рішення сесії
Малинської районної ради (вісімнадцята
сесія п'ятого скликання) від 19.11.2008 року
№292 в частині зменшення розміру
орендної плати є безпідставним.
Враховуючи, що відповідно до Положення
відділ освіти підпорядкований голові
Малинської районної державної
адміністрації також кошти, які
надходять від оренди майна є коштами
спеціального фонду кошторису відділу
освіти відповідно мають витрачатися на
утримання відповідної установи, в
порушення п.3 договору від 08.12.2008, ст.
ст.629, 631, 638 Цивільного Кодексу України,
п.15, п.12, п.18, п.19, п.20, п.48 Порядку
складання, розгляду, затвердження та
основних вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.02.2002 №228, ст. 48 Бюджетного кодексу
України від відділом освіти надано
пільги вищестоящій установі а саме
Малинській районній державній
адмістрації в частині зменшення суми
оренди на 99% за період з 01.09.2010 по 01.07.2013,
як наслідок відділом освіти
недоотримано орендної плати на суму
32014,22грн. Під час ревізії відділом
освіти проведено звірку розрахунків з
Малинською районною державною
адміністрацією, якою дебіторської та
кредиторської заборгованості по
відповідним розрахункам не
відображено. Також, враховуючи, що
вищезазначений автомобіль не
відноситься до об'єкту спільної
територіальної власності громад сіл,
селищ Малинського району відповідно в
договір внесено недостовірні дані, в
зв'язку з чим:

- внести, керуючись частиною 3 статті 631
Цивільного кодексу України, зміни до
договору оренди в частині підвищення
розміру орендної ставки та відобразити
в бухгалтерському обліку дебіторську
заборгованість. В разі відмови
контрагентом внести такі зміни
розірвати договір в установленому
законодавством порядку. В іншому
випадку стягнути з осіб, винних у
заниженні орендних ставок, шкоду у
порядку та розмірі встановленому ст.
ст. 130-136 Кодексу законів про працю
України. Стягнути з Малинської
райдержадміністрації недоотримані
кошти за здане в оренду майно в сумі
32014,22 грн.

Суд не погоджується з даними вимогами з
огляду на таке.

Встановлено, що відділом освіти
Малинської районної державної
адміністрації (надалі-Орендодавець) в
особі начальника відділу Коробейника
В.В. та Малинської районною державною
адміністрацією (надалі-Орендар) в особі
голови райдержадміністрації Малегуса
Ігоря Євгеновича укладено Договір
оренди автомобіля (б/н) від 08.12.2008 року
(далі - договір).

Предметом договору є строкове платне
користування на окреме
індивідуально-визначене майно
автомобіль модель LАNOS-ТF69Y, марка DАWOО,
реєстраційний №АМ3636АХ, 2008 року
випуску, що знаходиться на балансі
відділу освіти Малинської
райдержадміністрації і перебуває у
спільній власності територіальних
громад сіл, селищ Малинського району,
вартість якого становить 59725,00 грн.

Пунктом 3 договору визначена орендна
плата в розмірі 8958,75 грн. за рік (15%
вартості орендованого автомобіля),
визначеної на підставі Методики.
Згідно п. 3.1. Договору передбачено, що
згідно рішення сесії Малинської
районної ради (вісімнадцята сесія
п'ятого скликання) від 19.11.2008 року № 292
розмір орендної плати зменшено на 99%, у
зв'язку з цим орендна плата становить
89,59 грн. за рік. Тобто саме на виконання
даного рішення визначались умови
договору.

Так, за оренду автомобіля (модель
LАNOS-ТF69Y, марка DАWOО, реєстраційний
№АМ3636АХ, 2008 року випуску) відділу
освіти Малинської РДА сплачено
Малинською райдержадміністрацією в
періоді з 01.09.2010 року по 01.07.2013 року 253,64
грн.

Відповідно до п. 19 ст. 43 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР, виключно
на пленарних засіданнях районної,
обласної ради вирішується питання за
дорученням відповідних рад питань про
продаж, передачу в оренду, концесію або
під заставу об'єктів комунальної
власності, які забезпечують спільні
потреби територіальних громад і
перебувають в управлінні районних,
обласних рад, а також придбання таких
об'єктів в установленому законом
порядку.

Частиною 5 статті 60 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" від 21
травня 1997 року N 280/97-ВР встановлено, що
органи місцевого самоврядування від
імені та в інтересах територіальних
громад відповідно до закону здійснюють
правоможності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності,
в тому числі виконують усі майнові
операції, можуть передавати об'єкти
права комунальної власності у постійне
або тимчасове користування юридичним
та фізичним особам, здавати їх в оренду,
продавати і купувати, використовувати
як заставу, вирішувати питання їхнього
відчуження, визначати в угодах та
договорах умови використання та
фінансування об'єктів, що
приватизуються та передаються у
користування і оренду.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема Рішенням Малинської районної
ради від 19.11.2008 року № 293, надано дозвіл
зменшити на 99 % суму орендної плати за
використання автомобіля DАWOО SE 1,5 номер
кузова SUPTF69YD8W431310 районній державній
адміністрації, згідно договору оренди
між Малинською районною державною
адміністрацією та відділом освіти
райдержадміністрації (а.с. 27).

Зокрема, зі змісту вказаного рішення
вбачається, що питання щодо зменшення
розміру оренди було ініційоване саме
Малинською райдержадміністрацією
перед Малинською районною радою.

Разом з цим, майно відділу освіти
формується з двох джерел, зокрема,
витрати на утримання посади начальника
відділу освіти фінансується з
державного бюджету, інше майно є
власністю територіальних громад
району.

Встановлено, що дане авто було придбане
за кошти районного бюджету, та входить
до складу майна територіальних громад.
А тому рішення районної ради, щодо
порядку розпорядження майном
територіальних громад, яке стоїть на
балансі у відділі освіти, є обов"язкоим
для виконання.

Таким чином, виконуючи рішення
районної ради, яке є чинне і ніким не
оскаржене, позивач у своїй діяльності
вимог чинного законодавства не
порушував.

Відповідно, оцінюючи надані докази та
обґрунтування сторін, суд дійшов
висновку, що п.10 вимог не відповідає
фактичним обставинам справи та
прийнято безпідставно.

В п.15 вимог від 04.10.2013 року № 62-17/2252
зазначено, що проведеною вибірковою
ревізією списання вартості продуктів
харчування відповідно до норм
харчування дітей, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
які відшкодовувалась з районного
бюджету за період з 01.01.2011 року по 31.03.2013
року встановлено, що в порушення рішень
Малинської районної ради щодо
затвердження середніх розмірів
вартості продуктів харчування у день
однієї дитини, потерпілої від
Чорнобильської катастрофи (№90 від
25.03.2011, №227 від 22.02.2012, №380 від 20.02.2013)
внаслідок завищення середніх розмірів
харчування на одну дитину з районного
бюджету зайво відшкодовано 17320,72 грн., в
зв'язку з чим:

- стягнути з осіб, винних у
понаднормовому списанні матеріальних
цінностей на суму 17320,72 грн. У разі
пропуску встановленого строку -
відшкодувати порушення за рахунок
керівника, що допустив зайві грошові
виплати (ст. 133 КЗпП), або особи якою
проведено зайву грошову переплату.

Однак суд вважає дані висновки
безпідставними з наступних підстав.

Встановлено, що рішеннями Малинської
районної ради № 90 від 25.03.2011 року, №227
від 22.02.2012 року та №380 від 20.02.2013 року,
встановлювались середні розміри
витрат вартості продуктів харчування у
день однієї дитини (а.с. 144-146).

З тексту вказаних рішень вбачається, що
вони не встановлюють межу вартості
продуктів харчування, а тому у разі
перевищення цієї вартості позивач не
міг допускати порушень вказаних рішень
районної ради, оскільки, дані кошти
саме районна рада і виділяла, що
підтверджується, звітами про
надходження та використання коштів
загального фонду (форма №2д, №2м) за
2010-2013 роки (а.с. 120-127).

З огляду на викладене суд приходить до
висновку про безпідставність п. 15
вимоги від 04.10.2013 року № 62-17/2252.

В п.16 вимог від 04.10.2013 року № 62-17/2252
зазначено, що ревізією дотримання
натуральних норм продуктів харчування
для дітей дошкільних навчальних
закладів відділу освіти за період з
01.09.11 по 31.05.2013 встановлено, що в
порушення постанови Кабінету
Міністрів України від 21.05.1992 р. № 258 "Про
норми харчування та часткову
компенсацію вартості продуктів для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
розробленого примірного меню, яке
узгоджено з органами санітарної
служби, з урахуванням натуральних норм
харчування, правильності і
рівномірності забезпечення дітей
продуктами харчування та за
правильністю складання калькуляцій по
харчуванню дітей по скомплектованих
раціонах з обов'язковим дотриманням
натуральних (фізіологічних) норм
продуктів встановлено завищення
натуральних добових норм харчування, а
саме завищено норми картоплі, чаю та
солі, які не заміняються іншими
продуктами харчування, що призвело до
списання понад встановленої норми
продуктів харчування за період з 01.09.2011
по 31.05.2013 роки на загальну суму 7815,61 грн.,
в зв'язку з чим:

- стягнути з осіб, винних у
понаднормовому списанні матеріальних
цінностей (продуктів харчування) на
суму 7815,61 грн. У разі пропуску
встановленого строку - відшкодувати
порушення за рахунок керівника, що
допустив зайві грошові виплати (ст. 133
КЗпП), або особи якою проведено зайву
грошову переплату.

Однак, суд вважає такі висновки
безпідставними, виходячи з такого.

Пунктами 1, 2 постанови Кабінету
Міністрів України від 21.05.1992 р. № 258 "Про
норми харчування та часткову
компенсацію вартості продуктів для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
затверджено розроблені Міністерством
охорони здоров'я України норми
харчування для зазначених громадян у
стаціонарах спеціалізованих
лікувальних, лікувально-санаторних і
курортних закладах, а також дітей у
дошкільних і шкільних закладах
(додатки N 1-3).

Надано Міністерству соціальної
політики право визначати виходячи із
розроблених Міністерством охорони
здоров'я фізіологічних (медичних) норм
харчування (додаток N 4) і середніх цін
на продукти харчування, що склалися у
регіоні, розміри грошової компенсації
вартості продуктів харчування,
встановлені вказаним Законом для
громадян, віднесених до 1 і 2 категорії,
для потерпілих дітей у разі
захворювання кровотворних органів
(гострі лейкози), щитовидної залози
(аденома, рак), злоякісними пухлинами, а
також для батьків потерпілих дітей, які
не відвідують дитячі дошкільні та
шкільні заклади і не забезпечуються
продуктами харчування на суму
середньої вартості харчування в цих
закладах і не перебувають на повному
державному забезпеченні.

Проте, в судом встановлено, що виділені
кошти позивачем використовувались
лише на харчування дітей, а не на цілі
зазначені в постанові КМУ від 21.05.1992 р.
№ 258, що підтверджується наявними в
матеріалах справи доказами, а саме:
звітами про надходження та
використання коштів загального фонду
(форма №2д, №2м) за 2010-2013 роки (а.с. 120-127).

Таким чином, враховуючи встановлені
обставини, суд вважає безпідставним
вимогу Коростенської ОДФІ про
стягнення коштів за списанні продукти
харчування.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що відповідачем всупереч
вимог ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
не було доведено правомірності
прийнятого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Таким чином, зважаючи на завдання
адміністративного судочинства, суд
вважає, що правильним способом захисту
порушеного права позивача буде
скасування оскаржуваних пунктів
вимоги, а тому виходить за межі
позовних вимог.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що п.п. 2,3,10,15,16
вимоги Коростенської об'єднаної
Державної фінансової інспекції від
04.10.2013 року № 62-17/2252 є протиправними та
підлягають скасуванню, а позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.86,94,158-162,186,254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати п.2,
п.3, п.10, п.15, п.16 Вимоги № 62-17/2252 від 04.10.2013
року про усунення порушень виявлених
ревізією фінансово-господарської
діяльності відділу освіти Малинської
РДА за період з 01.09.2010, 2011-2012 роки та
завершальний період 2013 року.

Постанова суду може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення.

У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий суддя
О.В. Капинос