Справа № 822/4278/13-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/4278/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Біла Л.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білої Л.М.

суддів: Загороднюка А.Г. Матохнюка Д.Б.

при секретарі: Лозінській Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - Тихонюка В.П., Ладанської Л.П.

відповідача - Білого В.В.. Семенюка Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Вищого
професійного училища №4
м.Хмельницького на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Вище професійне училище №4
м.Хмельницького до Державна фінансова
інспекція у Хмельницькій області про
визнання протиправним та скасування в
частині п.2 вимоги від 30.01.2012 року №
22-05-03-14/384 , -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2012 року Вище професійне
училище №4 м. Хмельницького
звернулось в суд з позовом до
Державної фінансової інспекції в
Хмельницькій області про визнання
протиправним та скасування пункту 2
вимоги відповідача "Про усунення
порушень виявлених в ході ревізії
Вищого професійного училища №4 м.
Хмельницького від 30.01.2012 року
№22-05-03-14/384 в частині зобов'язання
позивача повернути у власність
держави, в особі Міністерства
освіти і науки, молоді та спорту
України, відчужене майно (частина
гуртожитку) площею 1086,9 кв.м.
балансовою вартістю 817082,00 грн.

Відповідно до постанови
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 14 червня
2012 року позов задоволено повністю.
Висновки суду першої інстанції
ґрунтувались на тому, що пункт 2
вимоги №22-05-03-14/384 в частині
зобов'язання позивача повернути у
власність держави, в особі
Міністерства освіти і науки, молоді
та спорту України, відчужене майно
(частина гуртожитку) площею 1086,9 кв.м.
балансовою вартістю 817082,00 грн.,
викладений з перевищенням
повноважень, не узгоджується з
повноваженнями
контрольно-ревізійного управління і
є безпідставним.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2012 року апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в
Хмельницькій області залишено без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 14
червня 2012 року без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 09 жовтня 2013 року касаційну
скаргу Державної фінансової
інспекції в Хмельницькій області
задоволено частково. Постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 14 червня
2012 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 18 вересня 2012 року в цій справі
скасовано, направлено справу на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в даній
ухвалі від 09 жовтня 2013 року зазначила,
що до повноважень відповідача входить
пред'являти обов'язкові для виконання
вимоги керівнику підконтрольної
установи - Училища № 4, спрямовані на
усунення виявлених під час ревізії
порушень та відновлення порушених
інтересів держави. Також, судом
касаційної інстанції звернуто увагу на
те, що судам попередніх інстанцій
необхідно встановити та дослідити
обставини здійснення приватизації
частини гуртожитку площею 1086,9 кв. м.
балансовою вартістю 817082,00 грн.,
причинно-наслідковий зв'язок між
здійсненням приватизації цього майна
та можливим нанесенням збитків державі
в особі Міністерства освіти і науки,
молоді та спорту України, а також
надати належну правову оцінку
встановленим під час проведення
ревізії порушенням вимог чинного
законодавства України.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 04.12.2013 року
в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій вказав, що оскаржувана
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
На підставі доводів, викладених в
апеляційній скарзі, апелянт просить
скасувати постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від
04.12.2013 року.

В судовому засіданні представники
апелянта підтримали доводи викладені в
апеляційній скарзі та просили щодо її
задоволення.

Представники відповідача в судовому
засіданні просили відмовити в
задоволенні апеляційної скарги
позивача.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи,
заслухавши учасників процесу,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що апеляційна скарга Вищого
професійного училища №4
м.Хмельницького підлягає задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
контрольно-ревізійним управлінням в
Хмельницькій області,
правонаступником якого є Державна
фінансова інспекція в Хмельницькій
області, відповідно до пункту 1.1.2 плану
роботи на 4 квартал 2011 року проведено
ревізію фінансово - господарської
діяльності Вищого професійного
училища № 4 м. Хмельницького за 2009-2010
роки та завершений звітний період 2011
року. Результати ревізії оформлені
актом від 30.12.2011 року № 03-08/328.

Відповідачем, з метою усунення
порушень виявлених ревізією на адресу
ВПУ № 4 30.01.2012 року направлено вимогу №
22-03-03-14/384, в пункті 2 якої зазначено,
що в порушення вимог ч. 5 ст. 63 Закону
"Про освіту", ст. 49 Закону України "Про
професійно-технічну освіту", п.п. 1, 3, 5 ч.
1 ст. 3, абз. 2 ч. 1 ст. 4, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 5, ч. 1
ст. 6 Закону України "Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків", п. 5 ст. 4 Закону України
"Про передачу об'єктів державної та
комунальної власності", п. 6.9. Статуту
училища та вимог листів спеціальної
комісії Міністерства освіти та науки з
майнових питань здійснено відчуження
шляхом приватизації частини
гуртожитку училища загальною площею
1086, 7 кв. м., які мали бути переплановані
під службове житло, чим завдано
матеріальної шкоди - збитків державі в
особі власника - Міністерства освіти та
науки України на суму 817082 грн.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 вказаної
вимоги позивача зобов`язано повернути
у власність держави в особі
Міністерства освіти і науки, молоді та
спорту України, відчужене майно
(частину гуртожитку) площею 1086, 9 кв.м.
балансовою вартістю 817082 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов до висновку, що
відповідач - Державна фінансова
інспекція в Хмельницькій області при
винесені пункту 2 вимог від 30.01.2012 року
№ 22-05-03-14/384 в частині зобов'язання
позивача повернути у власність
держави, в особі Міністерства освіти і
науки, молоді та спорту України,
відчужене майно (частини гуртожитку, що
знаходиться за адресою м. Хмельницький,
вул. Інститутська, б. 14/1) площею 1086,9 кв.
м. балансовою вартістю 817082,00 грн., діяла
у межах своїх повноважень та у спосіб
визначений законодавством України.

Крім того, також встановлено , виключно,
порушення вимог законодавства з боку
позивача при відчуженні шляхом
приватизації частини гуртожитку
училища, а тому зазначені обставини
підлягають виправленню шляхом
належного оформлення документації, у
відповідності до чинного
законодавства, в тому числі і щодо
повернення частини гуртожитку у
власність держави, що встановив
відповідач.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Статтею 2 Закону України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні"
від 26.01.1993 року (далі - Закон) визначено,
що головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

За змістом ч.ч. 1, 7 ст.10 Закону головному
контрольно-ревізійному управлінню
України, контрольно-ревізійним
управлінням в Республіці Крим,
областях, містах Києві і Севастополі,
контрольно-ревізійним підрозділам
(відділам, групам) у районах, містах і
районах у містах надається право
перевіряти у підконтрольних установах
грошові та бухгалтерські документи,
звіти, кошториси й інші документи, що
підтверджують надходження і
витрачання коштів та матеріальних
цінностей, проводити перевірки
фактичної наявності цінностей
(грошових сум, цінних паперів, сировини,
матеріалів, готової продукції,
устаткування тощо); пред'являти
керівникам та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів.

Аналіз зазначених норм дає підстави
вважати, що вимоги
контрольно-ревізійних установ повинні
бути чіткими, спрямованими на усунення
виявлених порушень.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» приватизація державного
житлового фонду - це від чуження
квартир (будинків), житлових приміщень
у гуртожитках, при значених для
проживання сімей та одиноких осіб,
кімнат у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів, та на лежних до них
господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т. ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України. Дер жавний житловий фонд - це
житловий фонд місцевих Рад народних де
путатів та житловий фонд, який
знаходиться у повному господарському
віданні чи оперативному управлінні
державних підприємств, організа цій,
установ. Особливості приватизації
житлових приміщень у гурто житках
визначаються законом.

Закон України «Про забезпечення
реалізації житлових прав мешкан ців
гуртожитків» (далі-Закон), який є
спеціальним нормативно-право вим
актом, регулює зазначені
правовідносини таким чином.

Статтею 1 Закону визначено, що всі
гуртожитки, на які поширюється дія
цього Закону, підлягають передачі у
власність територіальних гро мад.
Передача гуртожитків згідно із
зазначеним Законом у власність те
риторіальних громад здійснюється
відповідно до порядку, передбачено го
Законом України «Про передачу об'єктів
права державної та кому нальної
власності».

Статтею 4 Закону передбачено, що
громадяни, які на законних підста вах
проживають у гуртожитках державної
форми власності, набувають право на
приватизацію житлових приміщень у
таких гуртожитках після їх передачі у
власність відповідної територіальної
громади. Проте ця ре дакція Закону
набула чинності 8 вересня 2011 року, тоді
як приватизація проводилася в період з
2009 - 2011 рр.

На час виникнення спірних
правовідносин між сторонами, зазначена
вище норма була викладена у такій
редакції: «Громадяни, на яких
поширюється дія цього Закону, які
проживають у гуртожитках, що є
об'єктами права державної чи
комунальної власності, мають право на
приватизацію займаного житла у вигляді
окремої кімнати (кількох кімнат, жилих
блоків, секцій). Приватизація жилих
приміщень (кімнат, жилих блоків, секцій)
у гуртожитках, що є об'єктами права
державної чи комунальної власності,
здійснюється відповідно до Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» та прийнятих
відповідно до нього підзаконних актів,
з урахуванням особливостей, визначених
цим Законом. Громадяни, які проживають
у гуртожитках, що перебува ють у
власності підприємств, установ,
організацій, утворених у процесі
корпоратизації чи приватизації,
набувають право на приватизацію зай
маних жилих приміщень після передачі
таких гуртожитків у комунальну
власність та за умови, що вони фактично
проживають у таких гуртожит ках
правомірно і тривалий час (не менше
п'яти років)».

Дана норма стосується гурто житків, які
є об'єктами приватної власності. У той
же час гуртожиток, у якому мешкають
позивачі, є об'єктом державної
власності і не потребує переходу до
будь-якої власності для проведення
приватизації кімнат його мешканцями.

За приписами чинного законодавства
України гуртожитки призначе ні для
проживання одиноких громадян або для
проживання сімей і нале жать до
соціальної сфери.

Згідно з п. 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про забезпечен ня
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків», який набув чин ності з 1
січня 2009 р., закони та інші
нормативно-правові акти, прий няті до
набрання чинності цим Законом, діють у
частині, що не супе речить йому.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 20.04.2013 року.

Крім того, сформована спірна частина
вимоги не відповідає завданням КРУ, не
забезпечує збереження активів, іншими
словами неможливо зобов'язати будь-яку
особу повернути те, що належить іншій
особі.

Як слідує з матеріалів справи, за
період з 1 квітня 2009 по 30 листопада 2011
роках була проведена приватизація
житлових приміщень в гуртожитку
загальною площею 1086, 7 кв.м. 19 особами та
членами їх сімей (довідка про
приватизацію житлового фонду ВПУ № 4 м.
Хмельницького; повідомлення БТІ від
28.11.2011 року).

За змістом описаних вище
нормативно-правових актів та загальних
засад цивільного законодавства 19 осіб
та члени їх сімей набули права
власності на житлові приміщення в
гуртожитку.

На момент розгляду справи право
власності не припинялося, не
оскаржувалося, всі рішення про
приватизацію є чинними, ніким не
скасованими, а тому виконання даної
вимоги приведе до порушення прав та
інтересів інших осіб, а саме власників
приватизованого житла.

Крім того, як слідує з пояснень
позивача, частина гуртожитку, яку було
дозволено використати для службового
житла на даний момент залишається в
статусі гуртожитку, всі бажаючі
іногородні учні повністю забезпечені
житлом в гуртожитку.

Частиною 2 ст.19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За результатом апеляційного розгляду
справи, враховуючи вищевикладене,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про відмову в задоволенні
адміністративного позову позивача, що
призвело до порушення прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача, а тому наявні підстави для
скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
та невідповідність висновків суду
обставинам справи призвели до
помилкового висновку, у зв'язку з чим,
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Вищого професійного
училища №4 м.Хмельницького
задовольнити.

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 04 грудня 2013
року, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов Вищого
професійного училища №4 м.
Хмельницького задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
пункт 2 вимоги Державної фінансової
інспекції в Хмельницькій області від
30.01.2012 року № 22-05-03-14/384 в частині
зобов'язання позивача повернути у
власність держави, в особі
Міністерства освіти і науки, молоді та
спорту України, відчужене майно
(частину гуртожитку) площею 1086, 9 кв.м.
балансовою вартістю 817082 грн.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі на протязі п'яти днів.

Головуючий
/підпис/ Біла Л.М.

Судді
/підпис/ Загороднюк А.Г.

/підпис/ Матохнюк Д.Б.

З оригіналом згідно:

секретар