Справа № 1815/2692/12
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/40879/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні
касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ромни
Сумської області

на постанову Роменського
міськрайонного суду Сумської області
від 22 жовтня 2012 року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 22 квітня
2013року

у справі №1815/2а-2692/12

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного
фонду України в м. Ромни Сумської
області

про визнання дій
протиправними,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Ромни
Сумської області (далі по тексту
Пенсійний фонд), яким просив визнати
протиправною відмову відповідача у
визнанні права ОСОБА_4 на вислугу років
та зарахувати в безперервний
педагогічний стаж період строкової
військової служби з 29.10.1981 року по 06.05.1983
року та період роботи на виборній
посаді відповідального секретаря
правління Роменської міської
організації Товариства "Знання" з 01.08.1985
року по 17.07.1988 року; зобов'язати
відповідача перерахувати позивачу
пенсію за вислугу років з дати
звернення з відповідною заявою.

Ухвалою Роменського міськрайонного
суду від 30 липня 2012 року у справі
№1815/2а-2692/12 позовні вимоги за період з
дати його звернення з відповідною
заявою по 11.01.2012 року залишені без
розгляду, в зв'язку з пропущенням
строку звернення до суду.

Постановою Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 22 жовтня 2012
року у справі №1815/2а-2692/12, залишеною без
змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 22 квітня 2013 року у зазначеній
справі, позов задоволено частково,
визнано протиправною відмову
Пенсійного фонду зарахувати в
безперервний педагогічний стаж ОСОБА_4
період строкової військової служби з
29.10.1981 року по 06.05.1983 року та період
роботи на виборній посаді
відповідального секретаря правління
Роменської міської організації
товариства "Знання" з 01.08.1985 року по
17.07.1988 року. В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено.

При ухваленні рішень суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з
часткової обґрунтованості позивачем
своїх вимог, оскільки відмова
відповідача зарахувати в безперервний
педагогічний стаж період строкової
військової служби та період
перебування на виборній посаді є
незаконною та суперечити вимогам норм
діючого законодавства.

Не погоджуючись з рішенням судів
попередніх інстанцій, Пенсійний фонд
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення судами
норм матеріального права, просить
вищезазначені судові рішення
скасувати, прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, встановленого пунктом 1
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і наданої ними правової оцінки
обставин у справі, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 проходив
строкову військову службу в період з
29.10.1981 року по 06.05.1983 року. З 01.08.1985 року
по 17.07.1988 року позивач працював
секретарем правління громадської
організації Роменської міської
організації "Знання".

31.08.2007 року ОСОБА_4 звернувся до
відповідача із заявою, якою просив
вирішити питання про призначення йому
пенсії за вислугу років, як працівнику
закладу освіти, з врахуванням
педагогічного стажу.

Згідно відповіді Пенсійного фонду від
07.09.2007 року підстави для зарахування
періоду роботи на посаді
відповідального секретаря товариства
«Знання» та строкової військової
служби до стажу, що дає право виходу на
пенсію за вислугою років, відсутні.

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
виходить з наступного.

Частиною 4 статті 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено, що періоди
трудової діяльності, які
зараховувались до стажу роботи для
призначення пенсії до вступу в силу
цього закону, зараховуються до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених раніше діючим
законодавством.

Статтею 56 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" не передбачено
зарахування військової служби до
стажу, що дає право на пільгову пенсію
при обчисленні стажу роботи після 01
січня 1992 року.

Судами в рішеннях правомірно вказано
на обставину проходження, ОСОБА_4
військової служби до 01.01.1992 року, а тому
вона повинна бути зарахована до
пільгового стажу для призначення
пенсії.

Посилання Пенсійного фонду в
касаційній скарзі на неможливість
зарахування до спеціального стажу
позивача роботу на виборній посаді є
необґрунтованим з огляду на наступне.

Згідно пп. «б» п.1 Положення «Про
порядок зарахування стажу для
призначення пенсії за вислугу років
працівникам освіти та охорони
здоров'я», затвердженого постановою
Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 року №1397,
робота на виборних посадах в
радянських установах, профспілкових та
інших громадських організаціях
зараховується до стажу роботи, який дає
право на пенсію за вислугу років.

Враховуючи наведене вище, Колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вказує на правомірність
висновків судів про задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 в частині
зарахування в безперервний
педагогічний стаж період строкової
військової служби та період роботи на
виборній посаді.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що адміністративними
судами правозастосування відбулось із
дотримання норм діючого законодавства
та з повним, достовірним, неупередженим
та об'єктивним з'ясуванням обставин
справи.

Відповідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваних судових рішенням, вони
ґрунтуються на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ромни
Сумської області - залишити без
задоволення.

Постанову Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 22 жовтня
2012року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 22 квітня 2013року у справі №1815/2а-2692/12
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і може переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: