Справа № 804/14728/13-а
Суддя: Парненко Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Парненко В.С.,
розглянувши у місті Дніпропетровську в
письмовому провадженні
адміністративну справу за
адміністративним позовом Підприємства
мисливсько-рибальське господарство»
Дніпродзержинської міської
організації Українського товариства
мисливців та рибалок до
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів
України у Дніпропетровській області
про зобов'язання вчинити певні дії,
скасування податкової застави та
скасування штрафних санкцій, -
11.11.2013 року Підприємство
мисливсько-рибальське господарство»
Дніпродзержинської міської
організації Українського товариства
мисливців та рибалок (надалі - позивач)
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів
України у Дніпропетровській області
(надалі - відповідач), з наступними
1. Зобов'язати Дніпродзержинську
об'єднану державну податкову інспекцію
вчинити певні дії, а саме внести зміни у
дані особового рахунку Підприємства
мисливсько-рибальське господарство»
Дніпродзержинської міської
організації Українського товариства
мисливців та рибалок по коду платежу
«Плата за землю, сплачена юридичними
рахувати як переплату;
2. Скасувати податкову заставу активів,
що виникла на підставі Акту опису майна
у податкову заставу від 15.03.2005 р.;
3. Скасувати штрафні санкції за
порушення законодавства про плату за
землю у сумі 5633,62 грн., з якої розмір
пені за несвоєчасне погашення
податкової заборгованості по сплаті
земельного податку складає 2265,71 грн. та
розмір штрафу складає 3367,91 грн.
В обґрунтування позову позивач
зазначив, що відповідачем без
визначених законодавством підстав,
нараховано штрафні санкції за
порушення законодавства про плату за
землю та накладено податкову заставу
активів підприємства, у зв'язку з чим
заявлено позовні вимоги про
зобов'язання відповідача скасувати
Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 27.11.2013 р.
провадження у справі зупинено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 31.01.2014 р.
провадження у справі поновлено.
Позивач надав клопотання про розгляд
справи без його участі у порядку
письмового провадження.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
судового розгляду повідомлявся
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи. Заперечень до
Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.
Згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового
розгляду, суд має право розглянути
справу у письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності сторін, в
письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає встановленими наступні
обставини та відповідні їм
Судом встановлено, а також відображено
позивачем у позові, що останній є
балансоутримувачем Будинку мисливців
і риболовів, яке розташоване в м.
Дніпродзержинську по вул.
Короленківська, 47а, та знаходиться на
земельній ділянці загальною площею 0,
З моменту отримання прав на вказану
будівлю, а саме з 07.03.2002 року,
підприємство отримало право
користування земельною ділянкою у
вказаних межах згідно договору оренди
земельної ділянки площею 0, 0675 га, що
знаходиться за адресою: м.
Дніпродзержинськ, вул. Короленківська,
47а, укладеного 24.09.2004 р. між позивачем та
Дніпродзержинською міською радою, на
підставі рішення № 370-15/ХХІУ від 23.06.2004
року (надалі - договір) (а.с.37-39).
Відповідно до п.1.5 договору цільовим
призначенням тимчасового користування
земельної ділянки є саме розміщення
Будинку мисливців і рибалок, про який
Проте, згідно даних Державного
земельного кадастру під будівлею за
адресою вул. Короленківська, 47а
рахується земельна ділянка площею 0, 3700
Тобто дана площа відрізняється від
площі, визначеної договором.
Таким чином, у період з моменту
отримання прав на земельну ділянку, а
саме з 07.03.2002 р. по 23.06.2004 р. (дату
укладення договору), вказані дані
земельного кадастру були підставою для
нарахування контролюючим органом
податку на землю у відповідності до
Закону України «Про плату за землю».
Розбіжності між кадастровими даними
розміру земельної ділянки і фактичним
розміром ділянки, що знаходиться в
користуванні підприємства, привели до
нарахування недоїмки зі сплати податку
на землю за вказаний період.
Окрім зазначеного, згідно до Закону
України «Про плату за землю» та Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні» (що були чинними на час
виникнення спірних відносин)
відповідним повідомленням-рішенням
відповідача до підприємства
застосовані штрафні санкції за
порушення законодавства про плату за
землю у сумі 5633,62 грн., з якої розмір
пені за несвоєчасне погашення
податкової заборгованості по сплаті
земельного податку становить 2265,71 грн.,
розмір штрафу - 3367,91 грн.
Викладене стало підставою для опису
майна позивача у податкову заставу
У зв'язку з чим, позивачем були сплачені
підтверджується платіжними
дорученнями (а.с.6-7).
Для захисту свої прав позивач
звернувся до Заводського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області з позовом до
Виконкому Дніпродзержинської міської
ради щодо встановлення меж земельної
Рішенням Заводського районного суду
міста Дніпродзержинська від 24.03.2005 р.
зобов'язано Виконком
Дніпродзержинської міської ради
привести дані Державного земельного
кадастру до відповідності з фактичними
даними користування позивачем
земельною ділянкою, яка знаходиться в
м. Дніпродзержинську по вул.
Короленківська, 47а під Будинком
мисливців і риболовів з прибудинковими
приміщеннями у розмірі 0,0675 га. та
встановлено факт користування
підприємством земельною ділянкою
площею 0,0675 га за сказаною адресою в
період з 07.03.2002 року по 23.06.2004 року.

Це рішення оскаржене не було та набрало
законної сили, що не було заперечено
сторонами.

Не зважаючи на викладене,
Дніпродзержинським міжрайонним
природоохоронним прокурором
Дніпропетровської області в особі
Державної податкової інспекції у м.
Дніпродзержинську Дніпропетровської
області заявлено позов про звернення
стягнення на активи в рахунок
погашення заборгованості позивача з
земельного податку юридичних осіб у
розмірі 5633,62 грн., з якої розмір пені за
несвоєчасне погашення податкової
заборгованості по сплаті земельного
податку складав 2265,71 грн., розмір штрафу
- 3367,91 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
20.05.2010 р. цей позов було задоволено.
Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
по справі № 2а-12226/09/0470 від 19.10.2011 р.
постанова Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
20.05.2010 р. була скасована, в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Дана постанова набрала законної сили,
що також не заперечувалось у ході
судового розгляду справи.

Суд наголошує, що в силу ч. 1 ст. 72
Кодексу адміністративного судочинства
України, встановлені вищезазначеними
судовими рішеннями факти мають
преюдиціальне значення в рамках
досліджуваного адміністративного
спору та доведенню знову не підлягають.

Враховуючи, що викладені рішення не
виконувались позивач скористався
правом адміністративного оскарження
дій податкової інспекції до податкових
установ вищого рівня, що
підтверджується наступним.

10.07.2013 р. позивач направив заяву до
відповідача про повернення надмірно
сплачених коштів та скасування
податкової застави та арешту активів
підприємства №5 (а.с.12-13). Листом
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у
Дніпропетровській області за № 2559/04-03-
15-04-26 від 07.08.2013 р. зазначено, що не має
законодавчих підстав для припинення
податкової застави (а.с.14-15).

Наступні звернення позивача Листом
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у
Дніпропетровській області №
2236/10/04-3615-04-20 від 04.09.2013 р. (а.с.16-17) та
Листом Міністерства доходів і зборів
України №13044/6/99-99/11-02-0115 від 11.10.2013 р.
(а.с.18-19) залишені без задоволення.

Позивачем зазначено, що останню
відповідь на звернення (лист
Міністерства доходів і зборів України
№ 13044/6/99-99-11-02-01 від 11.10.2013 р.) з пропуском
встановленого 20 - денного строку
розгляду скарг останній отримав 24.10.2013
р. Даний лист відправлено простим, не
рекомендованим відправленням та
знайдено на землі під поштовою скринею
у бруді, що підтверджується Актом
знахідки та розкриття поштової
кореспонденції (а.с.45). Зазначеним
листом, як зазначив позивач, у
задоволенні скарги також було
відмовлено. Копія даного документу в
матеріалах справи відсутня.

Судом встановлено, що в листах
(рішеннях) контролюючого органу усіх
рівнів було вказано на відсутність у
податкового органу уточнюючих
розрахунків до податкової декларації,
обов'язок щодо надання яких покладений
на позивача у відповідності до п.50.1 ст.
50 Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних відносин), в якій зазначено, що
у разі якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу) платник податків самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Позивач заперечував проти даних
висновків податкових органів та навів
наступні доводи.

Так, уточнюючий розрахунок зі сплати
земельного податку, як стверджує
позивач, подавався підприємством ще
24.05.2005 р. листом № 8 від 24.05.2005 р. Листом
ДПІ у м. Дніпродзержинську № 147/10/15-4 від
07.06.2005 р. це визнано, але додатково
вимагалась ще довідка з Управління
земельних ресурсів, яку управління
земельних ресурсів м.
Дніпродзержинська надати відмовилось.
Уточнюючий розрахунок ще раз був
складений підприємством та ДПІ у
м.Дніпродзержинську його було отримано
24.03.2008 р.

На підтвердження даних обставин,
позивачем направлено запит до
відповідача від 13.12.2013 р. №13 про надання
оригіналу та засвідченої копії листа №
8 від 24.05.2005 р. з усіма додатками (а.с.71).

У відповідь повідомлено, що відповідач
не має можливості надати запитувані
документи, оскільки вказані документи
07.04.2009 р. були відібрані експертною
комісією податкового органу до
знищення на підставі Переліку типових
документів, що утворюються в
діяльності органів державної влади і
місцевого самоврядування, інших
установ, організації і підприємств із
зазначенням термінів зберігання
документів як такі, що не мають
науково-історичної цінності, втратили
практичне значення та термін
зберігання яких минув (лист №13 від
13.12.2013 р.) (а.с.72).

Жодних інших доказів, пояснень, доводів
або заперечень відповідачем не надано.

У зв'язку з цим, суд зазначає, що у
відповідності до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, не
може самостійно надати докази, то вона
повинна зазначити причини, через які ці
докази не можуть бути надані, та
повідомити, де вони знаходяться чи
можуть знаходитися. Якщо особа, яка
бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію
суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

По суті заявлених позовних вимог, суд
зазначає наступне.

Розміри та порядок плати за
використання земельних ресурсів, а
також відповідальність платників та
контроль за правильністю обчислення і
справляння земельного податку
визначає Закон України «Про плату за
землю», який був чинний на час
виникнення спірних відносин.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про
плату за землю» (у відповідній
редакції) підставою для нарахування
земельного податку є дані державного
земельного кадастру, а орендної плати
за земельну ділянку, яка перебуває у
державній або комунальній власності, -
договір оренди такої земельної
ділянки. В ст. 14 Закону України «Про
плату за землю» передбачено, що
платники земельного податку, а також
орендної плати за земельні ділянки
державної або комунальної власності
(крім громадян) самостійно обчислюють
суму земельного податку та орендної
плати щороку за станом на 1 січня і до 1
лютого поточного року подають
відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою центральним
податковим органом, з розбивкою річної
суми рівними частками за місяцями.
Подання такої декларації звільняє від
обов'язку подання щомісячних
декларацій.

Згідно зі ст. 15 вказаного закону
власники землі та землекористувачі
сплачують земельний податок, а також
орендну плату за земельні ділянки
державної та комунальної власності з
дня виникнення права власності або
права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або
права користування земельною ділянкою
податок, а також орендна плата за
земельні ділянки державної та
комунальної власності сплачується за
фактичний період перебування землі у
власності або користуванні у поточному
році.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
плату за землю» податкове зобов'язання
по земельному податку, а також по
орендній платі за землі державної та
комунальної власності, визначене у
податковій декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за базовий податковий (звітний) період,
який дорівнює календарному місяцю,
щомісячно протягом 30 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного (податкового) місяця.

Пп.3 п.1 ст.9 Закону України «Про систему
оподаткування» (який був чинний на
момент виникнення спірних відносин)
встановлено, що платники податків і
зборів зобов'язані сплачувати належні
суми податків і зборів, у встановлені
Законами терміни. П.3 цієї статті
встановлено, що обов'язок юридичної
особи щодо сплати податків і зборів
припиняється зі сплатою податку, збору
або скасуванням або списанням
податкової заборгованості. Ст. 11
вищевказаного Закону встановлено, що
відповідальність за своєчасність
сплати податків і зборів і додержання
Законів про оподаткування несуть
платники податків і зборів відповідно
до Законів України.

Статтею 11 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні» (який був
чинний на момент виникнення спірних
відносин) встановлено, що державні
податкові інспекції мають право
застосовувати до платників податків
фінансові (штрафні) санкції, стягувати
до бюджетів та державних цільових
фондів суми недоїмки, пені у випадках,
порядку та розмірах, встановлених
законами України. Фінансові (штрафні)
санкції , суми недоїмки, пені, накладені
(застосовані) органами податкової
служби України, сплачуються платниками
податків добровільно або стягуються у
судовому порядку.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
систему оподаткування» контроль за
правильністю та своєчасністю
справляння податків і зборів
(обов'язкових платежів) здійснюється
державними податковими органами та
іншими органами в межах повноважень,
визначених законом.

Відповідно до пп. 2.1.4 ст. 2 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» податкові органи відносяться
до категорії контролюючих.

Відповідно до ст.8 даного закону з метою
захисту інтересів бюджетних
споживачів активи платника податків,
що має податковий борг, передаються у
податкову заставу.

Право податкової застави виникає
згідно із законом та не потребує
письмового оформлення.

Пунктом 8.2 ст. 8 визначено вичерпний
перелік підстав виникнення права
податкової застави.

Пп. 3.1.1. п.3.1. ст. 3 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (який
був чинний на момент виникнення
спірних відносин) передбачено, що
активи платника податків можуть бути
примусово стягнені в рахунок
погашення його податкових зобов'язань
виключно за рішенням суду. В інших
випадках платники податків самостійно
визначають черговість та форми
задоволення претензій кредиторів за
рахунок активів, вільних від заставних
зобов'язань забезпечення боргу. У разі,
якщо такого платника податків визнано
банкрутом, черговість задоволення
претензій кредиторів визначається
законодавством про банкрутство.

Відповідно до ст.93 Податкового кодексу
України майно платника податків
звільняється з податкової застави з
дня: отримання контролюючим органом
підтвердження повного погашення суми
податкового боргу в установленому
законодавством порядку; визнання
податкового боргу безнадійним;
набрання законної сили відповідним
рішенням суду про припинення
податкової застави у межах процедур,
визначених законодавством з питань
банкрутства; отримання платником
податків рішення відповідного органу
про скасування раніше прийнятих рішень
щодо нарахування суми грошового
зобов'язання або його частини (пені та
штрафних санкцій) внаслідок проведення
процедури адміністративного або
судового оскарження.

Суд наголошує, що відповідачем
належним чином не доведено
правомірність своїх дій щодо
нарахування штрафних санкцій за
порушення законодавства про плату за
землю та податкової застави активів
підприємства. Проти заявлених позовних
вимог не надано жодних доказів.

Згідно п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу
України у разі коли норма цього Кодексу
чи іншого нормативно-правового акта,
виданого на підставі цього Кодексу, або
коли норми різних законів чи різних
нормативно-правових актів, або коли
норми одного і того ж
нормативно-правового акта суперечать
між собою та припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу, рішення
приймається на користь платника
податків.

Водночас, згідно до частини другої
статті 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Враховуючи, що у судовому порядку
відповідним рішенням встановлено факт
користування позивачем земельною
ділянкою у розмірі 0,0675 га., а також
відсутність належного підтвердження
ненадання позивачем уточнюючих
розрахунків до податкової декларації,
суд приходить до висновку про
відсутність порушення з боку позивача
податкового законодавства.

Оскільки заходи відповідальності
(зокрема, у вигляді штрафних санкцій та
податкової застави) при відсутності
правопорушення не можуть бути
застосовані до платника (адже
визначальним фактором є саме факт
правопорушення), то підстави для
нарахування штрафних санкцій та
перебування активів платника у
податковій заставі відсутні.

А отже позовні вимоги 2 та 3 підлягають
задоволенню.

Щодо спонукання податкового органу
внести зміни до облікової картки, слід
врахувати таке.

На виконання покладених на податковий
орган функцій наказом ДПА України від
18.07.2005 № 276 затверджено Інструкцію про
порядок ведення органами державної
податкової служби оперативного обліку
платежів до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється
органами державної податкової служби
України. Норми зазначеної Інструкції,
встановлюють порядок ведення органами
державної податкової служби
оперативного обліку податків і зборів
(обов'язкових платежів), надходження
яких контролюється органами державної
податкової служби і які передбачені
бюджетною класифікацією України за
доходами до Державного бюджету
України, місцевих бюджетів та
державних цільових фондів, а також сум
штрафних (фінансових) санкцій та пені,
що застосовуються до платників
податків відповідно до чинного
законодавства.

Відповідно, є безпідставним
відображення податковим органом при
веденні оперативного обліку податків в
обліковій картці погашення
податкового боргу, сплату якого
платник податків не мав здійснювати.

Таким чином, для належного відновлення
порушеного права позивача, суд вважає
за необхідне задовольнити позовну
вимогу 1.

За наведених обставин у сукупності,
враховуючи викладені обставини,
дослідивши надані сторонами докази,
суд прийшов до висновку про
задоволення адміністративного позову
Підприємства «Дніпродзержинське
мисливсько-рибальське господарство»
Дніпродзержинської міської
організації Українського товариства
мисливців та рибалок до
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів
України у Дніпропетровській області
про зобов'язання вчинити певні дії,
скасування податкової застави та
скасування штрафних санкцій у повному
обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Підприємства
«Дніпродзержинське
мисливсько-рибальське господарство»
Дніпродзержинської міської
організації Українського товариства
мисливців та рибалок до
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів
України у Дніпропетровській області
про зобов'язання вчинити певні дії,
скасування податкової застави та
скасування штрафних санкцій -
задовольнити.

Зобов'язати Дніпродзержинську
об'єднану державну податкову інспекцію
вчинити певні дії, а саме внести зміни у
дані особового рахунку Підприємства
«Дніпродзержинське
мисливсько-рибальське господарство»
Дніпродзержинської міської
організації Українського товариства
мисливців та рибалок по коду платежу
«Плата за землю, сплачена юридичними
особами», за якими сплату 16321,64 грн.
рахувати як переплату;

Скасувати податкову заставу активів,
що виникла на підставі Акту опису майна
у податкову заставу від 15.03.2005 р.;

Скасувати штрафні санкції за порушення
законодавства про плату за землю у сумі
5633,62 грн., з якої розмір пені за
несвоєчасне погашення податкової
заборгованості по сплаті земельного
податку складає 2265,71 грн. та розмір
штрафу складає 3367,91 грн.

В порядку розподілу судових витрат
стягнути з Державного бюджету України
на користь Підприємства
«Дніпродзержинське
мисливсько-рибальське господарство»
Дніпродзержинської міської
організації Українського товариства
мисливців та рибалок судовий збір в
сумі 172,06 грн. (сто сімдесят дві грн., 06
коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, а у разі її апеляційного
оскарження - з моменту проголошення
судового рішення суду апеляційної
інстанції.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у десятиденний
строк з дня отримання копії постанови,
виготовленої у повному обсязі.

Суддя (підпис) Постанова
не набрала законної сили 10.02.14 Суддя З
оригіналом згідно Помічник суддіВ.С.
Парненко В.С. Парненко Ю.Ю. Ковтун