Справа № 817/78/14
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/78/14

17 лютого 2014 року 09год. 43хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Борискіна С.А. за
участю секретаря судового засідання
Вавелюк А.І та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув

відповідача: представник не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Управління Пенсійного фонду України у
м.Рівне

до ТОВ "Поліссяавтотранс" про
стягнення фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій , -ВСТАНОВИВ :

Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне звернулося з позовом до ТОВ
"Поліссяавтотранс" про стягнення
заборгованості по витратам на виплату
та доставку пенсії.

Позовні вимоги мотивовані наявністю
боргу по сплаті витрат на виплату і
доставку пенсій, передбачених нормами
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" в сумі
1456,17 грн.

ТОВ "Поліссяавтотранс" вважає позов
Пенсійного фонду неправомірним з
підстав, викладених у письмовому
запереченні.

Так, у запереченні вказує, що ОСОБА_1
працював в Дубенській автоколоні
автобази тресту "Поліссяводбуд" з 25.02.1974
року (наказ №86 від 25.02.1974р.) по 02.03.1992
року (наказ 23К від 02.03.1992 року.), яка
знаходилась за адресою с.Бортничі
Дубенського району Рівненської
області і була структурним підрозділом
автобази тресту "Поліссяводбуд" на
посадах водія , слюсаря,
акумуляторника, а з 02.07.1986 року згідно
наказу №62К від 01.07.1986 року, ковалем 5
розряду.

Згідно наказу № 2 від 10.08.1988 року по
підприємству "Рівнемеліоводгосп"
автобаза тресту "Поліссяводбуд" з 10.08.1988
року була перейменована в автобазу
підприємства "Рівнемеліоводгосп", а з
01.08.1991 року згідно наказу № 55 від 16.09.1991
року по будівельно-монтажному
підприємству "Рівневодбуд" Рівненську
автотранспортну базу № 3 підприємства
"Рівневодбуд".

Зазначає, що згідно наказу №23 від 03.02.1992
року по будівельно-монтажному
підприємству "Рівневодбуд" "Про
реорганізацію АТБ №3 підприємства
"Рівневодбуд" та наказу № 44 від 20.02.1992
року по будівельно-монтажному
підприємству "Рівневодбуд" "Про
створення Дубенського державного
малого підприємства "Експрес" на базі
Дубенської автоколони було створено
Дубенське державне мале підприємство
"Експрес", до якого перейшли земельна
ділянка, основні засоби, майно та всі
інші активи Дубенської автоколони
автобази №3 підприємства "Рівневодбуд ,
та яке набуло всіх прав та обов'язків
новоствореної юридичної особи, яке
вийшло із складу автобази №3
підприємства "Рівневодбуд" та стало
одноосібним правонаступником
Дубенської автоколони.

Згідно наказу №63К від 02.03.1992 року по
будівельно-монтажному підприємству
"Рівневодбуд" "Про переведення
спеціалістів та працівників в
Дубенське державне мале підприємство
"Експрес" та наказу № 23К від 02.03.1992 року
по автобазі №3 підприємства
"Рівневодбуд" працівників Дубенської
автоколони в т.ч. і ОСОБА_1 було
звільнено по переводу в Дубенське
державне мале підприємство "Експрес" з
02.03.1992 року згідно п.5 ст.36 КЗпП України.

Таким чином, на підставі вище
викладеного доводить, що фактично
правонаступником Дубенської
автоколони стало Дубенське державне
мале підприємство Експрес" і воно несе
всі правові та матеріальні
зобов'язання, що стосуються діяльності
Дубенської автоколони та її
працівників.

При реорганізації автобази №3
підприємства "Рівневодбуд" всі архівні
документи, шо відносилися до
діяльності підприємства з дня його
заснування до 02.03.1992 року в т.ч. і
Документи про нарахування і виплату
заробітної плати працівників
залишилися у розпорядженні автобази,
так як не було технічної можливості
передати їх у новостворені
підприємства. Тому при зверненні
колишніх працівників автобази при
виході на пенсію, про видачу їм довідок
про заробіток для обчислення пенсії,
такі довідки їм видаються на підставі
архівних документів. Відповідна
довідка і була видана при зверненні
ОСОБА_1, та була завірена печаткою та
підписами керівників ЗАТ
"Поліссяавтотранс" тільки тій підставі,
що ЗАТ "Поліссяавтотранс" фактично
залишилося тільки зберігачем
інформації про діяльність автобази №3
підприємства "Рівневодбуд", а не її
правонаступником.

На підставі вище викладеного, вважає,
що ТОВ "Поліссяавторанс", яке було
створено рішення зборів акціонерів ЗАТ
"Поліссяавтотранс" (протокол №1 від
25.08.2010 року) немає юридичного та
фінансового права для компенсації
витрат по виплаті та доставці пенсії
ОСОБА_1 в сумі 1456,17 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про дату, час і місце судового розгляду
справи був повідомлений належним
чином. До початку судового розгляду
справи позивач подав клопотання про
розгляд справи без участі представника
управління.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, подав клопотання про розгляд
справи без його участі.

Судом не визнавалася обов'язковою
участь сторін в судовому засіданні. За
таких обставин, суд вважає за можливе
розглянути справу без участі
представників сторін на підставі
наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у відкритому судовому
засіданні подані письмові докази,
повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд вважає, що
позов не підлягає до задоволення.

В силу вимог пп. 1 п. 8 розділу XV
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003
року, страхові внески, що
перераховуються до солідарної системи,
сплачуються страхувальниками та
застрахованими особами на умовах і в
порядку, визначених цим Законом, та в
розмірах, передбачених Законом України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування" №400/97-ВР від
26.06.1997 року для відповідних платників
збору.

А відповідно до п. 2 розділу XV
"Прикінцеві положення" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003
року, пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 36 від 16.01.2003 року, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через професійні та корпоративні
фонди, вказаним особам, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України "Про
пенсійне забезпечення" № 1788-XII від
05.11.1991 року. При цьому зберігається
порядок покриття витрат на виплату і
доставку цих пенсій, що діяв до
набрання чинності цим Законом.

Закон України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" № 1058-ІV
від 09.07.2003 року, набрав чинності з 01.01.2004
року. До цього, діяв порядок покриття
витрат на виплату і доставку цих
пенсій, передбачений нормами Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" №
400/97-ВР від 26.06.1997 року.

Передбачений п. 2 "Прикінцевих положень"
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 року
порядок відшкодування витрат
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно,
конкретизований в Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, що
затверджена постановою правління
Пенсійного фонду України № 21-1 від
19.12.2003 року.

Так, згідно з п. 6.1 Інструкції, з
роботодавців (крім тих, які є
платниками фіксованого
сільськогосподарського податку), у
яких працювали або працюють пенсіонери
на роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України № 36 від
16.01.2003 року, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах,
відшкодуванню підлягають 100 відсотків
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до абз.1
п.2 "Прикінцевих положень" Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" №1058-ІV
від 09.07. 2003 року. А для роботодавців, де
працівники були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.
2003 року, крім тих, що були безпосередньо
зайняті повний робочий день на
підземних роботах (включаючи особовий
склад гірничорятувальних частин) з
видобутку вугілля, сланцю, руди та
інших корисних копалин, на будівництві
шахт та рудників за списком робіт і
професій, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України № 202 від
31.03.1994 року, розміри відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій встановлені
диференційовано, в залежності від того,
в якому календарному році призначено
та/або виплачено пенсію.

Відповідно до п. 6.2 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, що
затверджена постановою правління
Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.
2003 року, витрати на виплату та доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах особам, які мають стаж, що дає
право на призначення цих пенсій на
декількох підприємствах, покриваються
цими підприємствами пропорційно стажу
роботи. При цьому стаж роботи на
останньому підприємстві враховується
у повному розмірі, а з попередніх місць
роботи осіб він додається до стажу,
необхідного для призначення пенсій на
пільгових умовах.

Розмір сум до відшкодування,
відповідно до п.6.4 Інструкції,
визначається на поточний рік відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до ч. 2
"Прикінцевих положень" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003
року, які надсилаються підприємствам
до 20-го січня поточного року та
протягом 10 днів з новопризначених
(перерахованих) пенсій. А згідно з п. 6.8.
даної Інструкції, підприємства
щомісяця до 25-го числа вносять до
Пенсійного фонду зазначену в
повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Однак, попри зазначені вище приписи
законодавства позивачем не враховано
наступне.

Умови правонаступництва на час
існування правовідносин між
роботодавцем та працівником
регулювалися законами України "Про
підприємства в Україні", "Про
господарські товариства", Цивільним
Кодексом УРСР (ЦК УРСР), Законом України
"Про приватизацію державного майна",
Законом України "Про оренду державного
та комунального майна" та іншими
нормативними актами у редакції, чинній
на час правовідносин.

За змістом ч.2 ст.32 ЦК УРСР засновник
юридичної особи або власник її майна не
відповідають за її зобов'язаннями, а
юридична особа не відповідає за
зобов'язаннями власника або
засновника, крім випадків,
передбачених законодавчими актами чи
установчими документами юридичної
особи.

Згідно ч.1 ст.37 ЦК УРСР юридична особа
припиняється шляхом ліквідації або
реорганізації (злиття, поділу або
приєднання). При злитті і поділі
юридичних осіб майно (права і обов'язки)
переходить до нововиниклих юридичних
осіб. При приєднанні юридичної особи до
іншої юридичної особи її майно (права і
обов'язки) переходить до останньої.
Майно переходить в день підписання
передаточного балансу, якщо інше не
передбачене законом або постановою про
реорганізацію.

За змістом ст.9 Закону України "Про
підприємства в Україні" підприємство
діє на основі статуту. Статут
затверджується власником (власниками)
майна, а для державних підприємств -
власником майна за участю трудового
колективу.

У статуті підприємства визначаються
власник та найменування підприємства,
його місцезнаходження, предмет і цілі
діяльності, його органи управління,
порядок їх формування, компетенція та
повноваження трудового колективу і
його виборних органів, порядок
утворення майна підприємства, умови
реорганізації та припинення
діяльності підприємства.

За змістом ст.34 Закону України "Про
підприємства в Україні" у разі поділу
підприємства до нових підприємств, які
виникли в результаті цього поділу,
переходять за роздільним актом
(балансом) у відповідних частинах
майнові права і обов'язки
реорганізованого підприємства.

При виділенні з підприємства одного
або кількох нових підприємств до
кожного з них переходять за роздільним
актом (балансом) у відповідних частинах
майнові права і обов'язки
реорганізованого підприємства.

При перетворенні одного підприємства в
інше до підприємства, яке щойно
виникло, переходять усі майнові права і
обов'язки колишнього підприємства.

За змістом ст.4 Закону України "Про
господарські товариства" господарські
товариства, а зокрема товариства з
обмеженою відповідальністю та закриті
акціонерні товариства діють згідно
установчих документів: установчого
договору та статуту, які повинні
містити ряд відомостей, в тому числі
відомості щодо формування майна та
статутного фонду товариства,
обов'язків його правонаступництва.

Згідно ч.6 ст.18 Закону України "Про
приватизацію майна державних
підприємств" утворене в процесі
приватизації акціонерне товариство є
правонаступником приватизованого
підприємства, створеного шляхом
перетворення державних підприємств у
акціонерні товариства внаслідок
продажу часток (акцій, паїв), що
належать державі в майні господарських
товариств.

Згідно ч.1 ст.28 Закону України "Про
приватизацію майна державних
підприємств" особи, які придбали
державні підприємства як цілісні
майнові комплекси, є правонаступниками
їх майнових прав і зобов'язань
відповідно до умов договору між
продавцем і покупцем та законодавства
України.

За містом ст.17 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" Створене орендарем
підприємство, господарське товариство
тощо стає правонаступником прав та
обов'язків державного підприємства,
організації відповідно до договору
оренди.

Якщо об'єктом оренди є цілісний
майновий комплекс структурного
підрозділу, створене орендарем
підприємство, господарське товариство
тощо стає правонаступником прав та
обов'язків державного підприємства,
організації, пов'язаних з діяльністю
цього структурного підрозділу.

Згідно з наказами
Будівельно-монтажного підприємства
"Рівневодбуд" від 03.02.1992 р. №23 "Про
реорганізацію АТБ №3 підприємства
"Рівневодбуд" та від 20.02.1992р. №44 "Про
створення Дубенського державного
малого підприємства "Експрес" на базі
Дубенської автоколони було створене
Дубенське державне мале підприємство
"Експрес", яке є повним і одноосібним
правонаступником всіх прав та
обов'язків Дубенської автоколони
Рівненської автобази №3
Будівельно-монтажного підприємства
"Рівневодбуд".

Відповідно до наказів
Будівельно-монтажного підприємства
"Рівневодбуд" від 02.03.1992р. №63к "Про
переведення спеціалістів та
працівників в Дубенське державне мале
підприємство "Експрес" та автобази №3
підприємства "Рівневодбуд" від 02.03.1992р.
№3 ОСОБА_1, коваля 5 розряду, було
звільнено з Дубенської автоколони по
переводу в Дубенське державне мале
підприємство "Експрес" з 02.03.1992р., згідно
з п.5 ст.36 КЗпП України .

При цьому позивачем не врахована та
обставина, що у вище перелічених
наказах відповідач, ЗАТ
"Поліссяавтотранс", орендне
підприємство "Поліссяавтотранс"
взагалі не згадується, навпаки - в них
зазначено, що Дубенське державне мале
підприємство "Експрес" є повним і
одноосібним правонаступником всіх
прав та обов'язків Дубенської
автоколони Рівненської автобази №3
Будівельно-монтажного підприємства
"Рівневодбуд", де і працював ОСОБА_1

При переведенні до Дубенського
державного малого підприємства
"Експрес" ОСОБА_1 фактично зберіг ту
саму посаду, що він обіймав до 03.02.1992 р.

На день видачі наказу №3 від 02.03.1992 р.
ОСОБА_1 як працівник Дубенської
автоколони звільнений із займаної
посади по переводу до державного
малого підприємства "Експрес", яке є
повним і одноосібним правонаступником
всіх прав та обов'язків Дубенської
автоколони Рівненської автобази №3
Будівельно-монтажного підприємства
"Рівневодбуд".

Враховуючи викладене відповідач по
справі не може бути правонаступником
ні БМП "Рівневодбуд" ні Дубенське
державне мале підприємство "Експрес", а
отже не відповідає за зобов'язання щодо
витрат на доставку та виплату пенсій.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

У відповідності до постанови
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 08 серпня 2013
року у справі №2а/1770/2225/2012 встановлено,
що ТОВ "Поліссяавтотранс" не є
правонаступником підприємства
"Рівневодбуд", а відтак наявні всі
правові підстави для визнання
недійсними розрахунків фактичних
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій за вказані позивачем періоди.

З врахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що у задоволенні
адміністративного позову про
стягнення заборгованості по витратах
на виплату та доставку пенсій слід
відмовити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах, у яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Борискін С.А.