Справа № 2а-6101/10/1070
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/23686/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Іванківська міжрайонна державна
податкова інспекція Київської області

на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 09.07.2010

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 02.12.2010

у справі № 2а-6101/10/1070

за позовом Іванківської
міжрайонної державної податкової
інспекції
Київської області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лікеро-горілчаний
завод «Тетерів»

про застосування
арешту у вигляді зупинення операцій на
рахунках платників
податків

ВСТАНОВИВ:

Іванківська міжрайонна державна
податкова інспекція Київської області
(далі по тексту - позивач, Іванівська
МДПІ Київської області) звернулась до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лікеро-горілчаний
завод «Тетерів» (далі по тексту -
відповідач, ТОВ «Лікеро-горілчаний
завод «Тетерів») про застосування
арешту у вигляді зупинення операцій на
рахунках платників податків.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 09.07.2010, яка
залишена без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 02.12.2010, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 16.06.2010 позивачем видано
наказ №112 про проведення виїзної
позапланової перевірки відповідача з
16.06.2010 по 22.06.2010. Підставою для
проведення перевірки визначено п. 3, п. 5
ч. 6 ст. 111 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні».

16.06.2010 позивачем виписано направлення
№103 на проведення позапланової
документальної перевірки відповідача
з питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2009 по
31.03.2010.

Проте, як зазначає позивач, при виході
на юридичну адресу відповідача,
посадовими особами податкового органу
встановлено та зафіксовано факт
відмови посадових осіб підприємства
відповідача від проведення виїзної
позапланової перевірки, що було
зафіксовано в акті від 16.06.2010.

Відмовляючи у задоволенні позову суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Відповідно до пп. 9.3.9 п. 9.3 ст. 9 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», арешт коштів на рахунку
платника податків здійснюється за
заявою податкового органу виключно на
підставі рішення суду в порядку,
передбаченому законодавством.

Згідно з пп. 9.1.1 п. 9.1 ст. 9 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»,
адміністративний арешт активів
платника податків є виключним способом
забезпечення можливості погашення
його податкового боргу.

Підпунктом 9.1.2 п. 9.1 ст. 9 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
встановлено, що арешт активів може бути
застосовано, якщо з'ясовується одна з
таких обставин: а)платник податків
порушує правила відчуження активів,
визначені п. 8.6 ст. 8 цього Закону;
б)фізична особа, яка має податковий
борг, виїжджає за кордон; в)платника
податків, який отримав податкове
повідомлення або має податковий борг,
визнано неплатоспроможним за
зобов'язаннями, іншими ніж податкові,
крім випадків, коли стосовно такого
платника податків запроваджено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів у зв'язку з порушенням щодо
нього провадження у справі про
банкрутство; г)платник податків
відмовляється від проведення
документальної перевірки за наявності
законних підстав для її проведення або
від допуску посадових осіб податкового
органу до обстеження приміщень, що
використовуються для одержання
доходів або пов'язані з отриманням
інших об'єктів оподаткування,
електронних контрольно-касових
апаратів, комп'ютерних систем, що
застосовуються для розрахунків за
готівку або з використанням карток
платіжних систем, вагокасових
комплексів, систем та засобів
штрихового кодування; д)відсутні
свідоцтва про державну реєстрацію
суб'єктів підприємницької діяльності,
спеціальні дозволи (ліцензії) на її
здійснення, торгові патенти,
сертифікати відповідності електронних
контрольно-касових апаратів,
комп'ютерних систем; є)відсутня
реєстрація особи як платника податків
в органі державної податкової служби,
якщо така реєстрація є обов'язковою
відповідно до закону, або коли платник
податків, що отримав податкове
повідомлення або має податковий борг,
здійснює дії з переведення активів за
межі України, їх приховування або
передачі іншим особам.

Відповідно до пп. 9.3.8 п. 9.3 ст. 9 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», адміністративний арешт не
може бути накладено, якщо платник
податків відмовляється допустити
працівника контролюючого органу до
документальної або матеріальної
перевірки у зв'язку з відсутністю у
такого працівника контролюючого
органу підстав для її проведення,
визначених законодавством.

Вивчивши матеріали справи та норми
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, колегія суддів вважає
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції про відсутність правових
підстав для застосування до
відповідача адміністративного арешту
активів платника податків.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що позивачем не
доведено дій правомірності заявлених
позовних вимог та не надано суду
належних доказів щодо наявності
підстав для застосування арешту у
вигляді зупинення операцій на рахунках
відповідача, тому в задоволенні позову
відмовлено правомірно.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Іванківська
міжрайонна державна податкова
інспекція Київської області відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 06.09.2010 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.11.2010
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров