Справа № 2а/2470/1469/11
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 р.
Чернівці Справа №2а/2470/1469/11

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Григораша В.О.;

секретаря судового засідання - Сопко
В.Ю.;

за участю:

представників позивача - Братко О.В. та
Решетника В.Ф.;

представника відповідача - Попюк С.Н.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державної фінансової
інспекції у Чернівецькій області
до Державного підприємства легкого
машинобудування "Чернівцілегмаш" про
виконання вимог, -

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду адміністративному
позові Контрольно-ревізійне
управління в Чернівецькій області
(позивач), з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог від
03.02.2014року, просить зобов'язати
Державне підприємство легкого
машинобудування "Чернівцілегмаш"
(відповідач) виконати вимоги КРУ від
17.01.2011 року №24-06-10-14/288 шляхом:

- відображення по бухгалтерському
обліку підприємства дебіторську
заборгованість за недоотриману
орендну плату за експлуатацію
автокрана та забезпечення повернення
недоотриманих коштів від оренди
автокрана в загальній сумі 45735,00грн;

- стягнути з винуватих осіб
збитків від нестачі готової продукції
на загальну суму 1900,00 грн. та
перерахувати їх в дохід Державного
бюджету України.

Під час судового розгляду справи, за
клопотанням позивача судом здійснено
заміну первісного позивача -
Контрольно-ревізійного управління в
Чернівецькій області на її
правонаступника - Державну фінансову
інспекцію в Чернівецькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, проведеною ревізією
встановлено, що між відповідачем та ФОП
ОСОБА_4 укладено договір від 12.05.2009 року
№1 про надання у тимчасове платне
володіння автокрана з гідравлічним
приводом. Відповідно до п. 6 вказаного
договору орендна плата за коритування
автокраном становить 7200,00грн на місяць.
Протягом травня-грудня 2009 року за
оренду автокрана ФОП ОСОБА_4 внесено
орендної плати в сумі 23660,00 грн та за 10
місяців 2010 року - 9404,0 грн.

Разом з тим, орендна плата за
червень-грудень 2009 року повинна
складати 7 місяців * 7200,00 грн = 50400,00 грн
та за червень - жовтень 2010 року
відповідно 5 місяців * 7200,0 грн = 36000,0 грн.

Внаслідок порушення п. 6 умов договору
від 12.05.2009 року №1, відповідачем
недоотримано доходів від оренди
автокрану на загальну суму 50235,00 грн
(86400,00грн-33064,00грн). Враховуючи те, що
протягом січня 2011 року ФОП ОСОБА_4 було
сплачено заборгованість за 2010 рік у
розмірі 4500,00 грн, то відображенню по
бухгалтерському обліку підприємства
належить дебіторська заборгованість
за недоотриману орендну плату за
експлуатацію автокрана та
забезпечення повернення недоотриманих
коштів від оренди автокрана в
загальній сумі 45735,00грн ( 50235,00грн
-4500,00грн).

Окрім того, ревізією встановлено суму
збитків від нестачі
товарно-матеріальних цінностей та
готової продукції на суму 2220,41грн. При
цьому, відповідно до вимог Порядку
визначення розміру збитків від
розкрадання, нестачі, знищення
матеріальних цінностей, сума збитків
складає - 4440,82грн. На момент розгляду
справи в суді, матеріально
відповідальними особами відшкодовано
нестачу в сумі 2541,90грн, при цьому
невідшкодованими залишились збитки
від нестачі готової продукції в сумі
1900,00грн.

Відповідач, не погоджуючись із
позовними вимогами, надав суду
письмові заперечення, в яких зазначив
наступне. Вважає безпідставними
позовні вимоги в частині стягнення з
винних осіб збитків від нестачі
готової продукції на загальну суму
1900,00грн та перерахування їх в дохід
Державного бюджету України, у зв'язку
із наявністю на підприємстві
товарно-матеріальних цінностей,
описаних в акті перевірки як відсутні.

Стосовно вимоги щодо зобов'язання
відображення по бухгалтерському
обліку підприємства дебіторської
заборгованості за недоотриману оренду
плату за експлуатацію автокрана та
забезпечення повернення недоотриманих
коштів від оренди автокрана у
загальній сумі 50235,00грн відповідач
зазначає, що на аркуші 7 акту ревізії
позивач надає розрахунок орендної
плати за період з червня по жовтень 2010
року в сумі 36000,00грн (7місяців * 7200,00грн).
Разом з тим, 01.06.2010 року, за згодою
сторін, до договору були внесені зміни,
відповідно до яких пункт 6.1. договору
від 12.05.2009 року №1 викладено у новій
редакції: своєчасно сплачувати орендну
плату з розрахунку 45 грн/годину згідно
відпрацьованого часу. Таким чином,
після внесення змін до договору
орендна плата визначалася згідно
табелів відпрацьованого часу, які
укладалися між сторонами та
скріплювалися підписами. Згідно
табелів відпрацьованого часу сума
орендної плати за вказаний період часу
складала 16155,00 грн (359год. * 45,00грн).

Відповідач зазначає, що в акті
перевірки позивачем підтверджується,
що за вказаний період дії договору
ОСОБА_4 було сплачено 11833,00грн (9404,00грн -
орендна плата та враховано 2429,00грн на
придбання запчастин). Також відповідач
звертає увагу суду на те, що протягом
січня 2011 року ФОП ОСОБА_4 було сплачено
заборгованість за 2010 рік у розмірі
4500,00грн. Таким чином, ОСОБА_4 було
сплачено 11833,00 + 4500,00 = 16333,00 грн. Тобто,
орендна плата за 2010 рік була сплачена у
повному обсязі, відповідно до умов
договору, а висновки позивача є
необгрунтованими.

Представники позивача в судовому
засіданні підтримали позовні вимоги та
просили суд задовольнити їх у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позовних
вимог та просив суд відмовити у їх
задоволені у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, встановивши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, дослідивши та оцінивши надані
докази в сукупності, проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов підлягає
частковому задоволенню, з таких
підстав.

Судом встановлені такі обставини у
справі та відповідні їм
правовідносини.

В період з 30.06.2010 року по 27.12.2010 року
представниками позивача, на виконання
пункту 2.16 Плану контрольно-ревізійної
роботи Голов КРУ України на II квартал
2010 року, проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності ДП
легкого машинобудування
"Чернівцілегмаш" за 2008-2009 роки та
завершений звітний період 2010 року.

За підсумками проведеної ревізії,
Контрольно-ревізійним управлінням в
Чернівецькій області складено акт
ревізії від 04.01.2011 року №24-06/2, яким
зафіксовано виявлені порушення (а.с.9-33).

На підставі п. 7 ст. 10 Закону України "Про
державну контрольну-ревізійну службу
України", листом КРУ у Чернівецькій
області від 17.01.2011 року №24-06-10-14/228
відповідачу направлено вимоги про
усунення виявлених ревізією недоліків
та порушень (а.с.7-8). Позивач вважає, що
відповідачем не забезпечено повне
виконання вимог КРУ, а саме щодо:

- відображення по бухгалтерському
обліку підприємства дебіторської
заборгованості за недоотриману оренду
плату за експлуатацію автокрана та
забезпечення повернення недоотриманих
коштів від оренди автокрана в
загальній сумі 50235,00 грн (п. 2 вимог КРУ);

- стягнення з винних осіб збитків
від нестачі готової продукції на
загальну суму 1900,00грн та перерахування
їх в дохід Державного бюджету України
(п. 4 вимог КРУ).

З метою виконання вказаних вимог
ревізії в примусовому порядку, позивач
30.06.2011 року звернувся до Чернівецького
окружного адміністративного суду з
позовом про зобов'язання відповідача
виконати вимоги КРУ в Чернівецькій
області від 17.01.2011 року №24-06-10-14/288.

Справа судом першої інстанції
слухалась повторно після скасування
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 28.11.2013 року №К/9991/2006/12
(а.с.161-163) в касаційному порядку
постанови Чернівецького окружного
адміністративного суду від 13.07.2011 року
(а.с.76-77) та ухвали Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 10.11.2011 року у справі
№2а/2470/1469/11(а.с.103-104) за вказаним позовом,
якими було відмовлено у його
задоволенні повністю.

Направляючи справу на новий розгляд,
Вищий адміністративний суд України в
ухвалі від 28.11.2013 року зауважив, що
судами попередніх інстанцій залишено
поза увагою та не надано жодної оцінки
посиланням відповідача на те, що
01.06.2010року до п. 6 Договору №1 від 12.05.2009
року було внесено зміни та викладено
його у новій редакції, згідно з якою
замовник зобов'язується своєчасно
сплачувати орендну плату з розрахунку
45 грн./год. згідно відпрацьованого часу.

Відповідно до ч.5 ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
висновки і мотиви, з яких скасовні
рішення, є обов`язковими для суду
першої чи апеляційної інстації при
новому розгляді справи.

До вказаних правовідносин суд
застосовує наступні положення
законодавства та робить висновки по
суті спору.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.2 ст. 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Законом України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні"
від 26.01.1993року №2939-XII (Закон України
№2939) визначено статус державної
контрольно-ревізійної служби в
Україні, її функції та правові основи
діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 цього Закону,
головним завданням державної
Контрольно-ревізійної служби України є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів та
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах, у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконання
місцевих бюджетів, розробленням
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Статтею 8 Закону України №2939 на Головне
контрольно-ревізійне управління
України, контрольно-ревізійні
управління в Республіці Крим, областях,
містах Києві і Севастополі покладено
функції з проведення у підконтрольних
установах ревізії
фінансово-господарської діяльності,
використання і збереження фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильності визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
стану і достовірності бухгалтерського
обліку та фінансової звітності.

Згідно пунктів 7, 10 ст. 10 Закону України
№3929 Головному контрольно-ревізійному
управлінню України,
контрольно-ревізійним управлінням в
Республіці Крим, областях, містах Києві
і Севастополі, контрольно-ревізійним
підрозділам (відділам, групам) у
районах, містах і районах у містах
надається право пред'являти керівникам
та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства та звертатися до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених ревізією
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Проте, дане право варто розглядати у
контексті норм статті 10 зазначеного
Закону, які встановлюють обов'язок
службових осіб об'єктів, що
ревізуються, виконувати лише законні
вимоги службових осіб державної
контрольно-ревізійної служби.

Стосовно позовних вимог про виконання
п.2 вимог КРУ шодо відображення по
бухгалтерському обліку підприємства
дебіторської заборгованості за
недоотриману оренду плату за
експлуатацію автокрана та
забезпечення повернення недоотриманих
коштів від оренди автокрана в
загальній сумі 50235,00 грн суд зазначає
наступне.

Ревізією відповідності документів на
надання послуг умовам укладених
договорів встановлено, що між ДП
"Чернівцілегмаш" (Власник) та ФОП ОСОБА_4
(Замовник) укладено договір від 12.05.2009
року №1 (а.с.41), згідно якого Власник
передає, а Замовник бере у тимчасове
платне володіння автокран на шасі
МАЗ-5337 з гідравлічним приводом, КС-3577-2
1989 року випуску, державний номер
НОМЕР_1. У п. 6 вказаного договору
визначено, що Замовник зобов'язується
своєчасно і в повному обсязі проводити
оплату за оренду автокрана в сумі
7200,00грн за місяць (45грн*8год.*20 роб. днів).
Термін дії вказаного договору складає 1
(один) рік з моменту передачі автокрана,
та пролонгований сторонами до
31.12.2010року. В матеріалах справи
знаходиться акт прийому-передачі
автокрана МАЗ-5337 від 18.05.2010 року (а.с.40).

Ревізією встановлено, що протягом
травня-грудня 2009 року за оренду
автокрана ОСОБА_4 внесено орендної
плати в сумі 23660,00грн та за 10 місяців 2010
року 9404,00грн, всього в сумі 33064,00грн.
Крім того, ОСОБА_4 до ревізії було
надано видаткові накладні на придбання
запасних частин до автокрану на
загальну суму 3101,00грн, в тому числі за
2009рік на суму 672,00грн та за 2010 рік на
2429,00грн, які зараховувались до суми
орендної плати.

Згідно умов договору орендна плата за
червень-грудень 2009 року повинна
складати 7 міс. * 7200,00грн = 50400,00грн та за
червень - жовтень 2010 року, відповідно 5
міс. * 7200,00грн = 36000,00грн, всього в сумі
86400,00грн.

Враховуючи зазначене, ревізією
зроблено висновок про те, що в
порушення пункту 6 умов договору від
12.05.2009 року №1 підприємством
недоотримано доходів від оренди
автокрану на загальну суму 50235,00грн
(86400,00грн - 33064,00грн - 3101,00грн), в тому
числі у 2009році - 26068,00грн та
червні-жовтні 2010року -24167,00грн.

Враховуючи те, що протягом січня 2011
року згідно прибуткових касових
ордерів за №4 від 04.01.2011року, №5 від
18.01.2011року та №13 від 27.012011року ОСОБА_4
було сплачено заборгованість за 2010 рік
у розмірі 4500,00 грн, то під час розгляду
справи позивачем було зменшено суму
недоотриманих відповідачем доходів
від оренди автокрану до 45735,00грн
(50235,00грн - 4500,00 грн) (а.с.177-179, 182).

Як вбачається із матеріалів справи,
позовна вимога позивача зводиться до
відображення по бухгалтерському
обліку дебіторської заборгованості та
забезпечення повернення недоотриманих
коштів від оренди автокрану у сумі
45735,00грн, серед якої: за 2009 рік - 26068,00 грн
та за червень-жовтень 2010 року - 19667,00грн.

Разом з тим, в ході судового розгляду
встановлено, що 01.06.2010 року ДП
"Чернівцілегмаш" та фізичною особою ФОП
ОСОБА_4, за домовленістю, внесено зміни
до пункту 6 , підпункт 6.1., абзац 4
договору №1 від 12.05.2009 року, який
викладено в наступні редакції:
своєчасно сплачувати орендну плату з
розрахунку 45 гривень/годину згідно
відпрацьованого часу (а.с.238).

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу
України, правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Як встановлено судовим розглядом, на
виконання пункту 6 договору №1 від
12.05.2009 року із змінами від 01.06.2010 року
між сторонами цього договору
складались табелі відпрацьованого
часу орендованого автокрану за період
червень-жовтень 2010року (а.с.55-59),
відповідно до яких, сума орендної плати
за вказаний період відповідно до
відпрацьованого часу складала 16155,00
грн. (359 год. * 45), з яких:

- за червень 2010 року - 53 год. * 45 грн = 2385,00
грн (а.с.59);

- за липень 2010 року - 71 год. * 45 грн. = 3195,00
грн (а.с.58);

- за серпень 2010 року - 64 год. * 45 грн. = 2880,00
грн (а.с.57);

- за вересень 2010 року - 92 год. * 45 грн. =
4140,00 грн (а.с.56);

- за жовтень 2010 року - 79 год. * 45 грн. = 3555,00
грн (а.с.55).

За таких обставин, суд вважає
передчасним та помилковим твердження
позивача про те, що згідно з умовами
Договору №1 від 12.05.2009 року орендна
плата за червень-жовтень 2010 року
повинна була скласти 36000,00грн з
розрахунку 7200,00грн на місяць.

З огляду на те, що ревізією встановлено
та не заперечувалось представниками
позивача в ході судового розгляду, що
протягом 10 місяців 2010 року ОСОБА_4 було
внесено орендної плати в сумі 9404,00грн
та придбано запасних частин до
автокрану на суму 2429,00грн, які
зараховано до суми орендної плати за
оренду автокрана, а також те, що
протягом січня 2011 року ним було
сплачено заборгованість за 2010 рік у
розмірі 4500,00грн, то загальна сума
сплачених коштів за оренду автокрана
за червень-жовтень 2010року складає
16333,00грн (9404+2429+4500грн).

З врахуванням наведеного, суд дійшов
висновку, що оскільки сума сплачених
ОСОБА_4 коштів за оренду автокрана за
червень-жовтень 2010року складає
16333,00грн, а сума орендної плати
відповідно до відпрацьованого часу за
вказаний період часу складала 16155,00 грн,
то відповідно орендна плата була
сплачена ним у повному обсязі,
відповідно до умов договору, а висновки
позивача є необгрунтованими.

Виходячи із встановлених обставин
справи, суд вважає, що позовні вимоги
щодо зобов`язання відповідача виконати
п.2 вимог КРУ в частині відображення по
бухгалтерському обліку підприємства
дебіторську заборгованість за
недоотриману оренду плату за
експлуатацію автокрана та
забезпечення повернення недоотриманих
коштів від оренди автокрана за
червень-жовтень 2010 року в сумі 19667,00грн
задоволенню не підлягають.

Таким чином, позовні вимоги про
зобов`язання відповідача виконати п.2
вимог КРУ щодо відображення по
бухгалтерському обліку підприємства
дебіторської заборгованості за
недоотриману оренду плату за
експлуатацію автокрана та
забезпечення повернення недоотриманих
коштів від оренди автокрана підлягають
частковому задоволенню на суму 26068,00грн
за 2009рік.

Стосовно позовних вимог про виконання
п.4 вимог КРУ щодо стягнення з винних
осіб збитків від нестачі готової
продукції на загальну суму 1900,00грн та
перерахування їх в дохід Державного
бюджету України, суд зазначає наступне.

Пунктом 4 вимог КРУ визначено, що
ревізією встановлено суму збитків від
нестачі товарно-матеріальних
цінностей та готової продукції
(запчастини до сіялки СУ1- 12 шт. та ліжко
ортопедичне - 2 шт.) на суму 2220,41грн. При
цьому, відповідно вимог Порядку
визначення розмірів збитків від
розкрадання, нестачі, знищення
(псування) матеріальних цінностей,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.01.1996року №116
сума збитків від нестачі складає
4440,20грн. Разом з тим, матеріально
відповідальними особами відшкодовано
нестачу в сумі 2541,90грн, залишилась
невідшкодованими збитки від нестачі в
сумі 1900,00грн, в зв`язку з чим
відповідачу необхідно стягнути з
винних осіб збитків від нестачі
готової продукції на загальну суму
1900,00грн та перерахувати їх в дохід
Державного бюджету України.

Як вбачається із матеріалів справи, у
відповідача наявні всі необхідні
товарно-матеріальні цінності описані
позивачем в акті перевірки як відсутні,
а саме: картка рахунку №26 по готовій
продукції - ТМЦ сіялка СУ1, ТМЦ ліжко
ортопедичне (а.с.67-73); заява ТОВ
"Облторгсервіс" на відпуск запчастин до
сіялки від 14.01.2011 року (а.с.64); видаткова
накладна №РН-0000004 від 20.01.2011 року (а.с.62),
прибутковий касовий ордер по отриманим
коштам за реалізацію готової продукції
ТОВ "Облторгсервіс" (а.с.63).

Таким чином, вказані докази у справі
підтверджують наявність на
підприємстві ТМЦ, які описані в акті
КРУ як відсутні, та свідчать про їх
продаж у подальшому. А тому, зважаючи на
встановлення під час розгляду справи
самого факту нестачі та відповідно і
відсутні ознаки вини та порушення
трудових обов'язків осіб, а тому
правові підстави для притягнення до
матеріальної відповідальності винних
осіб, - відсутні.

У зв'язку із відсутністю порушень
трудових обов'язків, наявності прямої
шкоди та причинного зв'язку між
порушенням та виною працівника, суд
вважає, що відсутні підставі для
стягнення з винних осіб збитків від
нестачі готової продукції. Таким чином,
суд не вбачає підстав для задоволення
позовних вимог в частині стягнення з
винних осіб збитків від нестачі
готової продукції на загальну суму
1900,00грн та перерахування їх в дохід
Державного бюджету України, а тому
позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.1 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до визначених статтею 129
Конституції України основних засад
судочинства та згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. А згідно ст. 86
цього Кодексу суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

У процесі судового розгляду справи,
позивач, як суб'єкт владних повноважень
лише частково довів правомірність
позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено. Оскільки
сторонами не понесено жодних судових
витрат, суд не вирішує питання про їх
стягнення.

Керуючись ст.ст. 11, 69, 70, 71, 72, 76, 77, 79, 86, 94,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
задовольнити частково.

2. Зобов'язати Державне підприємство
легкого машинобудування
"Чернівцілегмаш" виконати п.2 вимог КРУ
у Чернівецькій області від 17.01.2011 року
№24-06-10-14/228 щодо відображення по
бухгалтерському обліку підприємства
дебіторську заборгованість за
недоотриману оренду плату за
експлуатацію автокрана та
забезпечення повернення недоотриманих
коштів від оренди автокрана за 2009 рік в
загальній сумі 26068,00 грн.

3. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено 24
лютого 2014 року (23.02.2014 року - вихідний
день).

Суддя
Григораш В.О.