Справа № 803/354/14
Суддя: Александрова Марія Ананіївна
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року Справа № 803/354/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Александрової М.А.,

розглянувши в місті Луцьку в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Ковельського міськрайонного центру
зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття до ОСОБА_1 про стягнення
коштів,

ВСТАНОВИВ:

Ковельський міськрайонний центр
зайнятості - робочий орган виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття звернувся з
адміністративним позовом до ОСОБА_1 про
стягнення коштів в сумі 431 грн. 22 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ОСОБА_1 був зареєстрований як такий, що
шукає роботу з 24 лютого 2004 року у
Ковельському міськрайонному центрі
зайнятості (Ковельсткий МРЦЗ).
Відповідно до статті 2 Закону України
"Про зайнятість населення" 02 березня 2004
року відповідачу було надано статус
безробітного та призначено виплату
допомоги по безробіттю.

За результатами розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
позивачем виявлено, що перебуваючи на
обліку у Ковельському МРЦЗ відповідач
одночасно у липні 2004 року перебував у
трудових відносинах із
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю "Україна"
(СТзОВ "Україна") та отримував дохід, а
тому допомога по безробіттю в розмірі
931 грн. 22 коп. отримана ним незаконно.
Ковельським МРЦЗ 28 жовтня 2013 року
направлено відповідачу претензію про
повернення безпідставно отриманих
коштів, однак ОСОБА_1 в добровільному
порядку вимогу виконав частково - в
сумі 500 грн.

З наведених підстав позивач просив
стягнути з ОСОБА_1 на користь
Ковельського міськрайонного центру
зайнятості-робочого органу виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття кошти в сумі 431 грн.
22 коп.

В судове засідання представник
позивача не прибув, проте від позивача
надійшло до суду письмове клопотання
про розгляд справи за відсутності
представника (а.с. 24).

Відповідач у судове засідання не
прибув, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с. 21).

Відповідно до частини четвертої статті
122 Кодексу адміністративного
судочинства України (КАС України)
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності, а відповідно
до частини четвертої статті 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Згідно із частиною шостою статті 128 КАС
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта. Як передбачено частиною
першою статті 41 КАС України, у разі
неявки у судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи якщо
відповідно до положень цього Кодексу
розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Оскільки в судове засідання
представник позивача та відповідач не
прибули, від позивача надійшло
клопотання про розгляд справи за
відсутності представника, що не
перешкоджає судовому розгляду, а дану
справу можливо розглянути і вирішити
на основі наявних матеріалів, тому
судовий розгляд справи здійснено в
порядку письмового провадження, без
фіксування адміністративного процесу
технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити повністю з таких мотивів
та підстав.

Судом встановлено, що 24 лютого 2004 року
ОСОБА_1 зареєстрований у Ковельському
МРЦЗ як безробітний (категорія
безробітних - застраховані особи, які
мають право на матеріальні виплати з
урахуванням страхового стажу) (а.с. 5).

На підставі заяви ОСОБА_1 від 02 березня
2004 року йому було призначено допомогу
по безробіттю. За період з червня 2004
року по березень 2005 року відповідачу
було виплачено 931 грн. 22 коп.
(перераховано на банківський рахунок),
що підтверджується додатком до
персональної картки відповідача
НОМЕР_2 про прийняті рішення щодо
нарахувань та платежів (а.с. 6, 7-8).

23 березня 2005 року ОСОБА_1 на підставі
його заяви знято з обліку в
Ковельському МРЦЗ (а.с. 9). Дану
обставино підтверджено пунктом 13
персональної картки відповідача (а.с.5,
зворот).

За результатами проведення звірки
(перевірки) достовірності даних, що
підтверджують працевлаштування та
отримання доходу у 2004 і 2005 роках
Ковельським МРЦЗ встановлено, що
ОСОБА_1 у липні 2004 року, під час
перебування на обліку у центрі
зайнятості як безробітний, 1 день
працював у СТзОВ "Україна" та отримав
заробітну плату в розмірі 8 грн. 89 коп.
(а.с. 10).

Результати розслідування страхового
випадку та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення
зафіксовано у акті № 96 від 23 серпня 2013
року (а.с. 13, зворот).

Відповідно до довідки Ковельського
МРЦЗ № 1341 від 24 жовтня 2013 року за період
з 01 липня 2004 року по 23 березня 2005 року
відповідач отримав 931 грн. 22 коп.
допомоги по безробіттю (а.с. 12).

28 жовтня 2013 року позивачем направлено
відповідачу претензію про повернення
протягом 15 календарних днів отриманої
допомоги по безробіттю в сумі 931 грн. 22
коп. (а.с. 4). Відповідачем 31 січня 2014 року
в добровільному порядку сплачено 500
грн. в рахунок повернення отриманої
допомоги по безробіттю (а.с. 25).

Відповідно до частини першої статті 4
Закону України "Про зайнятість
населення" від 05 липня 2012 року № 5067-VІ (з
наступними змінами та доповненнями) до
зайнятого населення належать особи,
які працюють за наймом на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших умовах, передбачених
законодавством, особи, які
забезпечують себе роботою самостійно
(у тому числі члени особистих
селянських господарств), проходять
військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

Згідно із частинами другою, третьою
статті 36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" від 02 березня 2000 року №
1533-ІІІ (з наступними змінами та
доповненнями) застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг. Сума виплаченого забезпечення
та вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Як передбачено пунктами 4, 6-9 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України,
Державної податкової адміністрації
України від 13 лютого 2009 року № 60/62,
постановою правління Пенсійного фонду
України від 13 лютого 2009 року № 7-1, для
проведення перевірки центри
зайнятості взаємодіють з Державною
податковою адміністрацією України та
Пенсійним фондом України шляхом обміну
інформацією про отримані особами, які
перебувають на обліку в державній
службі зайнятості як безробітні,
доходи від провадження
підприємницької діяльності, виконання
робіт за трудовим договором, у тому
числі за сумісництвом, під час роботи
за кордоном, виконання робіт (надання
послуг) за цивільно-правовими
договорами. Обмін інформацією
здійснюється між Державним центром
зайнятості, Державною податковою
адміністрацією України та Пенсійним
фондом України як центральними
органами виконавчої влади. У разі
встановлення центром зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг. Якщо відомості про доходи є
недостовірними з вини особи, центри
зайнятості припиняють відповідні
виплати, а суми здійснених виплат з дня
їх призначення повертаються особою.
Рішення про повернення коштів особою
оформлюється наказом. У разі відмови
особи повернути кошти, а також у разі
неповернення їх у встановлений строк
стягнення таких коштів здійснюється у
судовому порядку відповідно до
законодавства. Рішення центру
зайнятості щодо повернення коштів може
бути оскаржено в центрі зайнятості
вищого рівня або в судовому порядку.

Станом на день розгляду справи
відповідачем не надано суду доказів
про оскарження рішення центру
зайнятості щодо повернення коштів,
визнання його протиправним і
скасування.

Таким чином, з урахуванням
встановлених обставин справи та
наведених норм чинного законодавства
України, суд приходить до висновку, що
оскільки, у зв'язку із встановленням
позивачем належності відповідача до
категорії зайнятих, на ОСОБА_1 лежить
обов'язок повернути кошти у вигляді
незаконно отриманої допомоги по
безробіттю в сумі 431 грн. 22 коп. (931 грн. 22
коп. - 500 грн.), тому позовні вимоги
підлягають до задоволення.

Керуючись частиною шостою статті 128,
статтями 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", Закону України "Про
зайнятість населення", суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 АДРЕСА_1
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Ковельського міськрайонного
центру зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття (р/р 1157, УДКСУ у
Волинській області м. Луцьк, МФО 803014,
код ЗКПО 20123578) кошти в розмірі 431 грн. 22
коп. (чотириста тридцять одна гривня 22
копійки).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
М.А. Александрова