Справа № 2а-3162/12/0170/4
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/78470/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
суддіБорисенко І.В.Суддів Кошіля
В.В. Моторного О.А.розглянувши в порядку
письмового провадженнякасаційну
скаргуДержавної податкової інспекції
у м. Ялті Автономної Республіки Крим
Державної податкової службина
постановуОкружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
03.07.2012та ухвалуСевастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 05.11.2012у справі №
2а-3162/12/0170/4за позовомфізичної
особи-підприємця ОСОБА_4доДержавної
податкової інспекції у м. Ялті
Автономної Республіки Крим Державної
податкової службипровизнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернулась до Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим із позовом до
Державної податкової інспекції у
м.Ялті АР Крим Державної податкової
служби про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 14.03.2012.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 03.07.2012, залишеною
без змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 05.11.2012, позовні вимоги задоволено.

Державна податкова інспекція у м. Ялті
Автономної Республіки Крим Державної
податкової служби подала касаційну
скаргу, у відповідності до якої,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального права, просить скасувати
судові рішення першої та апеляційної
інстанцій та ухвалити нове рішення,
яким у позові відмовити.

Письмових заперечень на касаційну
скаргу відповідача позивачем надано
не було.

З урахуванням неприбуття у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
справи за наявними у справі
матеріалами в порядку письмового
провадження у відповідності до п.2 ч.1
ст.222 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах
касаційної скарги, перевіривши повноту
встановлення судовими інстанціями
фактичних обставин справи та
правильність застосування ними норм
матеріального та процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що:

- ДПІ у м. Ялта АР Крим ДПС було
проведено позапланову документальну
невиїзну перевірку з питань
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів, а також
дотримання іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 за період з
01.01.2010 року по 31.12.2010 року, за
результатами якої складено акт
№120/17-02/НОМЕР_1 від 01.03.2012;

- перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог податкового
законодавства України, а саме: абзац е)
пп.4.2.9 п.4.2, 4.3.20 п.4.3 ст.4 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»,
ст.13 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян», внаслідок чого позивачем
занижено загальномісячний
оподатковуваний доход в сумі 9 135 839 грн.,
в частині невіднесення до його складу
додаткового блага у вигляді знижки, як
різниці між ринковою вартістю
отриманого у власність об'єкта
нерухомого майна в рахунок погашеної
заборгованості та самою сумою
заборгованості;

- на підставі вказаного акту перевірки
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
14.03.2012, яким позивачу визначено суму
податкових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб у розмірі 1 370 375,85
грн.

Попередніми судовими інстанціями
також встановлено, що:

- ухвалою Господарського суду АРК від
27.10.2010 у справі №5002-22/4821-2010 була
затверджена мирова угода, укладена між
позивачем, ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «Ратибор»,
за змістом якої сторони домовилися, що
в рахунок погашення заборгованості ФОП
ОСОБА_5 перед позивачем на підставі
Договору позики від 12.02.2010 року,
Договору доручення від 12.02.2010 року і
Додаткової угоди до нього, ТОВ
«Ратибор» передає позивачеві об'єкт
нерухомого майна, розташований за
адресою АДРЕСА_1. Сторони визначили, що
вартість об'єкту нерухомості складає 738
160 грн., що підтверджується висновком
фахівця №6044 від 08.06.2006 року;

- 23.11.2010 позивачем було здійснено
реєстрацію права власності на
зазначені нежитлові приміщення за
реєстраційним номером 27599271;

- постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду АРК
від 27.12.2010 у справі №5002-22/4821-2010 ухвалу
Господарського суду АРК від 27.10.2010 було
скасовано, внаслідок чого реєстрація
права власності на зазначений об'єкт
нерухомості за позивачем була
скасована 14.01.2011;

- постановою Вищого господарського
суду України від 22.03.2011 у справі
№5002-22/4821-2010 постанову
Севастопольського апеляційного
господарського суду АРК від 27.12.2010
скасовано, а ухвалу Господарського
суду АРК від 27.10.2010 залишено без змін;

- внаслідок цього 20.09.2011 позивачем була
здійснена реєстрація права власності
на вказаний об'єкт нерухомості та в
подальшому зазначене нерухоме майно
було зареєстроване за ПП «Аріон-2010»
24.11.2011.

Позиція податкового органу полягає у
тому, що визначена позивачем вартість
об'єкту нерухомого майна (яке передане
йому у власність від ТОВ «Ратибор» в
рахунок погашення заборгованості у
сумі 750 000 грн. на підставі договору
поруки від 12.02.2010, згідно з яким останнє
є поручителем ФОП ОСОБА_5 перед
позивачем за укладеним між ними
договором позики) не відповідає
ринковим цінам, оскільки висновком
незалежної оцінки об'єкта нерухомості,
наданого ТОВ «Альтернатива-Експерт»,
визначено ринкову вартості отриманого
позивачем об'єкта нерухомості в сумі 9
885 839 грн. З огляду на що відповідач
дійшов висновку, що така встановлена
ринкова вартість об'єкта нерухомого
майна є його звичайною ціною, а різниця
між звичайною ціною об'єкта нерухомого
майна та сумою заборгованості за
договором позики є додатковим благом
позивача, яке, в порушення вимог
податкового законодавства, не було
відображено платником податку в
податковій декларації за 2010 рік у
вигляді оподаткованого доходу.

Суд першої інстанції, з яким погодився
суд апеляційної інстанції,
задовольняючи позов, дійшов висновку
про безпідставність прийнятого
відповідачем податкового
повідомлення-рішення, оскільки
податковим органом не доведено
отримання позивачем доходу у вигляді
додаткового блага, що підлягає
оподаткуванню у 2010 році, та
правильність визначення ставки
податку при нарахуванні грошового
зобов'язання платнику податку.

Суд касаційної інстанції погоджується
з висновками судів попередніх
інстанцій щодо безпідставності
прийнятого відповідачем податкового
повідомлення-рішення, з огляду на
наступне.

За змістом пп. 9.12.1 п. 9.12 ст.9 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» оподаткування доходів,
отриманих фізичною особою від продажу
нею товарів (надання послуг, виконання
робіт) у межах її підприємницької
діяльності без створення юридичної
особи, а також фізичною особою, яка
сплачує ринковий збір, здійснюється за
правилами, встановленими спеціальним
законодавством з цих питань, з
урахуванням норм цього пункту.

Згідно п.22.10 ст.22 названого Закону
втратив чинність Декрет Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян» від 26 грудня 1992
року №13-92, крім розділу IV у частині
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю, який застосовується з
урахуванням положень пункту 9.12 статті 9
цього Закону та діє до набрання
чинності спеціальним законом з питань
оподаткування фізичних осіб суб'єктів
підприємницької діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.13 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян» згідно з цим
розділом Декрету оподаткуванню
підлягають доходи громадян, одержані
протягом календарного року від
здійснення підприємницької діяльності
без створення юридичної особи, а також
інші доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Між тим, як встановлено судами
попередніх інстанцій, реєстрація права
власності на об'єкт нерухомості була
здійснена позивачем 20.09.2011, з огляду на
що колегія суддів зазначає, що у
платника податку не виникає об'єкту
оподаткування податком на доходи
фізичних осіб у період, що підлягав
перевірці (2010 рік).

З врахуванням викладеного, суд
касаційної інстанції вважає, що
попередні судові інстанції,
встановивши необґрунтованість позиції
відповідача щодо отримання позивачем
доходу у вигляді додаткового блага, що
підлягає оподаткуванню у 2010 році,
дійшли правильного висновку щодо
протиправності спірного податкового
повідомлення-рішення № від 14.03.2012.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права при вирішенні
даної справи та вважає, що суди повно
встановили обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи, та надали їм правову оцінку на
підставі норм закону, що підлягали
застосуванню до даних правовідносин.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що при прийнятті
оскаржуваних судових рішень судами
першої та апеляційної інстанцій були
порушені норми матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до ст.224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
знаходить підстав, які могли б
призвести до скасування оскаржуваних
судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Ялті
Автономної Республіки Крим Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

2. Постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 03.07.2012 та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 05.11.2012
залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, встановлених чинним
законодавством України.

Головуючий суддя
І.В. Борисенко

Судді
В.В. Кошіль

О.А. Моторний