Справа № К/9991/91026/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/91026/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, судді Горбатюка С.А.
(доповідач)

Суддів Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.

провівши у касаційному порядку
попередній розгляд адміністративної
справи за позовом Полтавського
міського центру зайнятості (далі -
Полтавський МЦЗ) до ОСОБА_2 про
стягнення коштів за касаційною скаргою
ОСОБА_2 на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 17
лютого 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 26 вересня 2011 року

встановила:

У січні 2009 року Полтавський МЦЗ у
Полтавському окружному
адміністративному суді пред'явив позов
до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Просив стягнути з ОСОБА_2 незаконно
отримані кошти у вигляді допомоги з
безробіття у сумі 1861,57 грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2011
року, залишеною без зміни ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 26 вересня
2011 року, позов Полтавського МЦЗ
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Полтавського МЦЗ 1861,57 грн. виплачених в
якості допомоги безробіття.

Не погоджуючись із вказаними судовими
рішеннями ОСОБА_2 подала касаційну
скаргу, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить їх
скасувати та постановити нове рішення
у справі про відмову у задоволенні
позову Полтавського МЦЗ.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 26 вересня 2007 року
ОСОБА_2 звернулася до Полтавського МЦЗ
із заявою про надання статусу
безробітної з виплатою матеріальної
допомоги, в якій зазначила, що не
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається та пенсії не
отримує.

Наказом Полтавського МЦЗ № НТ070926 від 26
вересня 2007 року відповідачу було
надано статус безробітного та
призначено допомогу з безробіття.

Згідно з довідкою Полтавського МЦЗ
відповідачем отримано допомогу з
безробіття в загальному розмірі 1861,57
грн.

Разом з тим, як видно з матеріалів
справи, ОСОБА_2 наказом від 01 серпня 2007
року № 2 прийнята на посаду
секретаря-референта ВГО "Громадське
об'єднання "Дума" та наказом від 01
квітня 2008 року № 38 звільнена із
займаної посади за власним бажанням.

Факт отримання відповідачем доходів
при виконанні трудових обов'язків у'
зазначений період підтверджується
листом від 25 вересня 2008 року, згідно з
яким ОСОБА_2 перебувала в трудових
відносинах з ВГО "Громадське об'єднання
"Дума" та отримувала заробітну плату та
аванси.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили із того, що ОСОБА_2,
перебуваючи у центрі зайнятості у
статусі безробітного, не надала
відомості про те, що вона почала
займатися трудовою діяльністю,
працевлаштувалася та отримує доходи.

Такий висновок судів є правильним з
огляду на таке.

Відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" право на матеріальне
забезпечення на випадок безробіття та
надання соціальних послуг мають
застраховані та незастраховані особи -
військовослужбовці звільнені у зв'язку
із скороченням чисельності штату без
права на пенсію, в тому числі особи, які
вперше шукають роботу та інші не
застраховані особи, у разі їх
реєстрації в установленому законом
порядку як безробітних.

Згідно з підпунктом "б" пункту 3 статті 1
Закону України "Про зайнятість
населення" до зайнятого населення
належать та не можуть бути
безробітними і отримувати допомогу по
безробіттю громадяни, які самостійно
забезпечують себе роботою, включаючи
підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
члени кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві.

За приписами статті 2 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" безробітними визнаються
працездатні громадяни, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших, передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Відповідно до
підпункту 8 пункту 1 статті 31 цього
Закону - виплата допомоги по безробіттю
припиняється у разі призначення
виплати на підставі документів, що
містять неправдиві відомості.

Оскільки ОСОБА_2 займалася трудовою
діяльністю та отримувала доходи, то
вона не мала права бути визнаною
безробітною і забезпечуватися
допомогою по безробіттю.

Суми допомоги по безробіттю їй
виплачені незаконно і вони підлягали
поверненню.

За таких обставин суд першої інстанції
правильно задовольнив позов.

Судові рішення є законними і
обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність висновків
судів та встановлених обставин у
справі.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення без зміни.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а оскаржувані постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 26 вересня 2011 року в
адміністративній справі за позовом
Полтавського міського центру
зайнятості до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальних збитків - без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.