Справа № 826/19426/13-а
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В приміщенні Окружного
адміністративного суду міста Києва за
адресою у м. Києві по вул.
Хрещатик, 10, Окружний адміністративний
суд міста Києва у складі:
головуючого Бояринцевої М.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Камчатська Губернія"
до Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Камчатська Губернія"
звернулося до суду з позовом про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 1
В обгрунтування заявлених вимог
позивач посилається на Податковий
кодекс України, Цивільний кодекс
України, Господарський кодекс України,
Порядок оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затверджений
наказом Державної податкової
адміністрації України від 22 грудня 2010
року № 984, Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затверджене
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88, Порядок
заповнення податкової накладної,
затверджений наказом Міністерства
фінансів України від 1 листопада 2011
року № 1379, та зазначає, що Державною
податковою інспекцією у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві при проведенні
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю "Камчатська Губернія"
неправомірно зроблений висновок про
те, що правочини вчинені за участю
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Камчатська Губернія"
та Приватним виробничо-комерційним
підприємством "Камчадал-Плюс" не
спричинили реального настання
правових наслідків, оскільки
господарські взаємовідносини між
позивачем та його контрагентом
підтверджуються необхідними
первинними документами. Також
представник позивача вказує на те, що
підставою для донарахування
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Камчатська Губернія"
податкових зобов'язань стало те, що у
картках особової справи по Приватному
виробничо-комерційному підприємству
"Камчадал-Плюс" Державною податковою
інспекцією у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві не були відкореговані дані.
Представник відповідача заперечила по
суті заявлених позовних вимог з огляду
на положення Податкового кодексу
України, Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та зазначила, що
Державною податковою інспекцією у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
правомірно винесено податкове
повідомлення-рішення від 1 липня 2013
здійснення операцій за участю
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Камчатська Губернія"
та Приватного виробничо-комерційного
підприємства "Камчадал-Плюс" не
підтверджується первинними
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
грунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Камчатська Губернія"
є юридичною особою та перебуває на
обліку в Державній податковій
інспекції у Дніпровському районі
Головного управління Міндоходів у м.
В період з 24 травня 2013 року по 28 травня
2013 року Державною податковою
інспекцією у Дніпровському районі м.
Києва Державної податкової служби на
підставі наказу від 21 травня 2013 року №
1074, згідно з підпунктом 78.1.1 пункту 78.1
статті 78, пункту 79.2 статті 79
Податкового кодексу України проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю "Камчатська Губернія"
з питань правильності нарахування,
повноти та своєчасності внесення до
бюджету суми податку по податку на
додану вартість в частині нарахування
податкового кредиту з податку на
додану вартість за грудень 2012 року та
податку на прибуток за ІV квартал 2012
року по взаємовідносинам з Приватним
виробничо-комерційним підприємством
За результатами проведеної перевірки
Державною податковою інспекцією у
Дніпровському районі м. Києва
Державної податкової служби складено
акт від 3 червня 2013 року № 1891/22-621-36688871,
яким встановлено порушення
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Камчатська Губернія"
пунктів 201.1, 201.2, 201.4, 201.6, 201.7 статті 201,
пункту 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження податку на додану вартість
за грудень 2012 року на суму:
- заниження податку на додану вартість,
що підлягає сплаті до бюджету у сумі 525
- завищено від'ємне значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду рядок 19
на суму 816 300 грн.
На підставі складеного акту перевірки 1
липня 2013 року Державною податковою
інспекцією у Дніпровському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві винесено податкове
збільшено Товариству з обмеженою
відповідальністю "Камчатська Губернія"
суму грошового зобов'язання в розмірі
657 249 грн., з якої: за основним платежем -
525 799 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 131 450 грн. за платежем:
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг), код платежу: 14010100.
Не погоджуючись з винесеним податковим
повідомленням-рішенням позивач
оскаржив його в адміністративному
Рішенням Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 6 вересня 2013
року № 4111/00126-15-10-06-02 залишено без змін
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 1
липня 2013 року № .

Як встановлено під час розгляду справи,
Державна податкова інспекція у
Дніпровському районі м. Києва
Державної податкової служби під час
проведення перевірки прийшла до
висновку про неправомірність
віднесення до складу податкового
кредиту суми ПДВ по взаємовідносинам з
Приватним виробничо-комерційним
підприємством "Камчадал-Плюс", оскільки
правочини вчинені за участю позивача
та його контрагента не спричинили
настання реальних правових наслідків.

Щодо визначення позивачем податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість суд зазначає про наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
господарська діяльність - це
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Згідно зі статтею 200 Податкового
кодексу України сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 статті 200 Кодексу, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені розділом
V Кодексу (пункт 200.2 статті 200 Кодексу).

Підпунктом 14.1.181. пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
встановлено, що податковий кредит - це
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Пунктом 198.1. статті 198 Податкового
кодексу України встановлено право
суб'єкта підприємницької діяльності на
віднесення сум сплаченого податку на
додану вартість до податкового кредиту
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно пункту 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Виходячи з системного аналізу
наведених норм права суд приходить до
висновку, що необхідними підставами
для включення позивачем до складу
податкового кредиту відповідних сум
податку на додану вартість є: придбання
ним товарів, робіт та послуг з метою
його подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності; сплата чи
нарахування сум податку на додану
вартість у зв'язку з таким придбанням, з
врахуванням рівня звичайних цін.

Податковий кодекс України визначає
лише окремі випадки, за яких неможливе
включення витрат по сплаті податку на
додану вартість до податкового кредиту
звітного періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс) (пункт 201.7
статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового
кодексу України право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Підставою для нарахування податкового
кредиту, відповідно до пункту 201.10
статті 201 Податкового кодексу України є
податкова накладна, яка видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача.

Відповідно до статті 9 розділу 3 Закону
України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" (в редакції, яка
діяла на час виникнення спірних
правовідносин) підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Частиною другою статті 9 даного Закону
передбачено, що первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд виходить з наступного.

1 січня 2012 року між Приватним
виробничо-комерційним підприємством
"Камчадал-Плюс", як постачальником, та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Камчатська
Губернія", як покупцем, укладено
договір поставки № 1, за умовами якого
постачальник зобов'язується поставити
і передати у власність покупця товар, а
покупець зобов'язується прийняти цей
товар і здійснити оплату відповідно до
умов цього договору. Пунктом 4.1
договору визначено, що якість товару
повинна відповідати державним
стандартам, технічним умовам, іншій
документації, що встановлює вимоги до
якості товару, і підтверджуватися
сертифікатом виробника і/або паспортом
якості встановленим для даного виду
товару. Відповідно до пунктів 6.1, 6.2, 6.3
договору, поставка товару здійснюється
у партіях відповідно до замовлення
покупця. Поставка товару здійснюється
автомобільним транспортом
постачальника або автомобільним
транспортом третьої особи та в
будь-якому випадку за рахунок
постачальника. Поставка товару
здійснюється на умовах базису поставки
DDP (визначено Правилами Інкотермс у
редакції 2000 року) до місцезнаходження
складу покупця (конкретне місце
поставки визначається у відповідній
специфікації до даного договору).
Фактичною датою поставки товару є дата
приймання покупцем даного товару в
місці поставки, яка відповідає даті
товарної накладної, підписаної
сторонами. Згідно підпункту 8.1.1
договору, ціна товару вказується у
накладній.

Згідно видаткових накладних № 1 від 3
грудня 2012 року, № 2 від 10 грудня 2012 року,
№ 3 від 13 грудня 2012 року, № 6 від 31 грудня
2012 року, Приватне
виробничо-комерційним підприємством
"Камчадал-Плюс" поставило замовлений
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Камчатська Губернія"
товар (ікра лососева зерниста) на
загальну суму 8 052 596,40 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
Приватне виробничо-комерційне
підприємство "Камчадал-Плюс" виписало
на користь позивача податкову накладну
№ 1 від 31 грудня 2012 року на загальну
суму 8 052 596,40 грн., в тому числі ПДВ - 1 342
099,40 грн.

Товар (ікра лососева зерниста)
поставлений Приватним
виробничо-комерційним підприємством
"Камчадал-Плюс" на склад Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Камчатська Губернія" за адресою: м.
Київ, вул. Здолбунівська, 3, згідно
товарно-транспортних накладних № 011501001
та № 011502002 від 10 грудня 2012 року, № 011504003
від 13 грудня 2012 року, № 011505004 від 31
грудня 2012 року, № 011506005 від 3 січня 2013
року, № 011507006 від 6 січня 2013 року, № 011508007
від 9 січня 2013 року, № 011509008 від 12 січня
2013 року.

На підтвердження орендування
нежитлового приміщення за адресою: м.
Київ, вул. Здолбунівська, 3 позивачем
надано копії договорів від 1 січня 2012
року та від 1 січня 2013 року, укладених
між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Тех-Авто", як
орендарем, та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Камчатська
Губернія", як суборендарем.

На підтвердження відображення спірних
господарських операцій у
бухгалтерському обліку Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Камчатська Губернія" позивачем надано
картку по контрагенту за період з 1
січня 2012 року по 31 грудня 2013 року.

На підтвердження оплати придбаного
товару позивачем надано виписку по
рахунку в АТ "Укрексімбанк" за період з 1
січня 2012 року по 31 грудня 2013 року.

Під час розгляду справи представник
позивача зазначив, що придбаний у
Приватного виробничо-комерційного
підприємства "Камчадал-Плюс" товар
(ікра лососева зерниста) в подальшому
був реалізований Товариству з
обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд",
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Лідер-Продукт",
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Долівенко",
Приватному підприємству "Дівіал-2000" та
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Стар груп-02",
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Ікра.ЮА", Приватному
виробничо-комерційному підприємству
"Едельвейс-А", Товариству з обмеженою
відповідальністю "Інтерпродсервіс",
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Фортуна-СБ",
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Лідер-Крим",
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Експансія".

На підтвердження своєї позиції
позивачем надано копії видаткових та
податкових накладних.

Позивач на підтвердження реальності
придбання товару надано копію
сертифікату відповідності продукції -
ікра лососева зерниста 1 гатунку, ікра
лососева зерниста солена 1 гатунку
торгової марки "Камчадал", "Губернаторъ
Камчатки", "Камчатский посол", виданого
виробнику продукції Товариству з
обмеженою відповідальністю "Орландо".

Також представником позивача надано
копію висновку державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
від 30 липня 2008 року № 05.03.02-04/47728, копію
експертного висновку № 3208п/1/12 від 14
листопада 2012 року, копію експертного
висновку № 1301 від 14 листопада 2012 року
та копію сертифікату відповідності
продукції - ікра лососевих риб зерниста
солена, виробник продукції - Товариство
з обмеженою відповідальністю "Авача".

На підтвердження отримання Приватним
виробничо-комерційним підприємством
"Камчадал-Плюс" зі Сполучених Штатів
Америки товару (ікри лососевої) в
кількості 20 882 кг., який, як зазначає
представник позивача, в подальшому був
реалізований Товариству з обмеженою
відповідальністю "Камчатська
Губернія", позивачем надано копію
сертифікату безпеки для здоров'я від 20
жовтня 2010 року № WUA41822779.

Проте, надаючи правову оцінку
обставинам справи, суд не може
погодитись з доводами позивача та
критично ставиться до наданих
позивачем первинних документів
бухгалтерського обліку,
підтверджуючих здійснення
господарських операцій у грудні 2012
року з Приватним виробничо-комерційним
підприємством "Камчадал-Плюс", з огляду
на нижченаведене.

Закон України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
та Податковий кодекс України
встановлюють, що будь-які документи (у
тому числі договори, податкові
накладні, рахунки тощо) мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Для підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Проте, позивачем під час розгляду
справи не надано доказів на
підтвердження фактичного отримання
товару (ікри лососевої зернистої) від
Приватного виробничо-комерційного
підприємства "Камчадал-Плюс", згідно
договору від 1 січня 2012 року № 1, та
доказів на підтвердження виникнення
податкових зобов'язань, які б давали
право на формування податкового
кредиту.

При цьому, суд зазначає про наступне.

Згідно пункту 3.1.3 договору поставки від
1 січня 2012 року № 1, постачальник
поставляє товар разом із всією
відповідною і належно оформленою
документацією (накладні, податкові
накладні, зведені податкові накладні,
реєстри до зведених податкових
накладних, паспорт якості, сертифікат
відповідності, інші сертифікати,
висновок санітарно-гігієнічної
експертизи, інструкції і т.п.), що є
необхідними відповідно до
законодавства України та умов цього
договору. Відповідно до пунктів 6.1, 6.2, 6.3
договору, поставка товару здійснюється
у партіях відповідно до замовлення
покупця. Поставка товару здійснюється
автомобільним транспортом
постачальника або автомобільним
транспортом третьої особи та в
будь-якому випадку за рахунок
постачальника. Поставка товару
здійснюється на умовах базису поставки
DDP (визначено Правилами Інкотермс у
редакції 2000 року) до місцезнаходження
складу покупця (конкретне місце
поставки визначається у відповідній
специфікації до даного договору).
Фактичною датою поставки товару є дата
приймання покупцем даного товару в
місці поставки, яка відповідає даті
товарної накладної, підписаної
сторонами. Пунктом 8.2.1 зазначеного
договору, покупець здійснює оплату за
поставлений товар шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок постачальника протягом
дев'яносто календарних днів з моменту
фактичної дати поставки.

Як вбачається з податкової накладної №
1 від 31 грудня 2012 року, Приватне
виробничо-комерційне підприємство
"Камчадал-Плюс" визначило наступні дати
виникнення податкового зобов'язання: 3
грудня 2012 року (ікра лососева зерниста,
1/100 в кількості 1 009 штук, ікра лососева
зерниста, 1/140 в кількості 5 400 штук, ікра
лососева зерниста в п/у (набір) в
кількості 269 штук), 10 грудня 2012 року
(ікра лососева зерниста в кількості 10 800
штук, ікра лососева зерниста, 1/500 в
кількості 42 штуки), 13 грудня 2012 року
(ікра лососева зерниста, 1/130 в кількості
1 074 штуки, ікра лососева зерниста, 1/140 в
кількості 4 860 штук, ікра лососева
зерниста, 1/500 в кількості 157 штук), 31
грудня 2012 року (ікра лососева зерниста,
1/130 в кількості 10 800 штук, ікра лососева
зерниста (ГОСТ), 1/130 в кількості 8 288 штук,
ікра лососева зерниста (кета), 1/140 в
кількості 21 600 штук, ікра лососева
зерниста (горб.), 1/140 в кількості 21 600
штук, ікра лососева зерниста (нерка), 1/140
в кількості 10 800 штук).

Дати виникнення податкових зобов'язань
співпадають з датами складання
видаткових накладних.

Разом з тим, згідно наданих
представником позивача
товарно-транспортних накладних,
поставка товару (ікра лососева
зерниста) здійснювалася 10 грудня 2012
року, 13 грудня 2012 року, 31 грудня 2012 року,
3 січня 2013 року, 6 січня 2013 року, 9 січня
2013 року, 12 січня 2013 року.

Доказів попередньої оплати
замовленого товару суду не пред'явлено.

Відносно того, що між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Камчатська Губернія" та Приватним
виробничо-комерційним підприємством
"Камчадал-Плюс" здійснено взаємозалік
однорідних вимог, суд зазначає про
наступне.

1 січня 2011 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Камчатська Губернія", як продавцем, та
Приватним виробничо-комерційним
підприємством "Камчадал-Плюс", як
покупцем, укладено договір
купівлі-продажу № 0101111, за умовами
якого продавець зобов'язується
передати у власність, а покупець
прийняти та оплатити товар в строки та
на умовах, зазначених у даному
договорі. Пунктом 1.2 договору
визначено, що поставка товарів
проводиться у відповідності до заявок,
які подаються покупцем. Заявка
обов'язково повинна містити дані щодо
асортименту та кількості товару, а
також адресу та місце поставки товару.

30 березня 2011 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Камчатська Губернія", як позикодавцем,
та Приватним виробничо-комерційним
підприємством "Камчадал-Плюс", як
позичальником, укладено договір № 30
про надання поворотної фінансової
допомоги, за умовами якого
позикодавець надає позичальнику
поворотну фінансову допомогу, а
позичальник зобов'язується повернути
надані грошові кошти в порядку та на
умовах, передбачених даним договором.
Пунктом 2.1 договору визначено, що
поворотна фінансова допомога
надається в національній валюті
України в межах суми 5 000 000 грн.
без ПДВ.

29 грудня 2011 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Камчатська Губернія" та Приватним
виробничо-комерційним підприємством
"Камчадал-Плюс" підписана додаткова
угода до договору № 30 від 30 березня 2011
року, згідно якої пункт 2.1 договору
викладено у наступній редакції:
"Поворотна фінансова допомога
надається в національній валюті
України в межах суми 6 000 000 грн. без ПДВ",
пункт 3.1 договору викладено в наступній
редакції: "Поворотна фінансова
допомога підлягає поверненню до 31
грудня 2012 року".

31 грудня 2012 року директор Приватного
виробничо-комерційного підприємства
"Камчадал-Плюс" Задіянчук О.В. звернувся
до генерального директора Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Камчатська Губернія" Піддубного О.В. із
листом, в якому просив надати згоду на
взаємозалік заборгованості, який буде
оформлено актом взаємозаліку
однорідних вимог.

31 грудня 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Камчатська Губернія" та Приватним
виробничо-комерційним підприємством
"Камчадал-Плюс" підписаний акт
взаємозаліку однорідних вимог станом
на 31 грудня 2012 року, в якому зазначено,
що Приватне виробничо-комерційне
підприємство "Камчадал-Плюс" має
непогашене грошове зобов'язання перед
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Камчатська Губернія"
в сумі 6 000 000 грн. без ПДВ, яке виникло на
підставі договору № 30 про
надання поворотної фінансової
допомоги від 30 березня 2011 року.
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Камчатська Губернія"
має грошове зобов'язання перед
Приватним виробничо-комерційним
підприємством "Камчадал-Плюс" в сумі 6 000
000 грн. з ПДВ, яке виникло на підставі
договору поставки № 1 від 1 січня 2012
року. Керуючись статтею 601 Цивільного
кодексу України, сторони дійшли згоди
про зарахування зустрічних однорідних
вимог за зобов'язаннями, зазначеними у
пункті 1 та пункті 2 даного акта, і таким
чином з моменту підписання цього акта
сторони погодили, що товар на суму 6 000 000
грн. з ПДВ, поставлений згідно договору
поставки № 1 від 1 січня 2012 року та
видаткової накладної № 6 від 31 грудня
2012 року зараховується в рахунок
погашення поворотної фінансової
допомоги по договору № 30 про надання
повторної фінансової допомоги від 30
березня 2011 року. В акті також вказано
про те, що, оскільки призначення
платежу змінюється, то вищевказана
сума в розмірі 6 000 000 грн. з урахуванням
ПДВ зараховується в рахунок фінансової
допомоги та відповідно на цю суму
видається податкова накладна.

При цьому, суд не приймає до уваги
доводи представника позивача, що акт
взаємозаліку однорідних вимог є лише
звіркою між підприємствами та
підтверджує намір в наданні
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Камчатська Губернія"
поворотної фінансової допомоги та
існування кредиторської
заборгованості Товариства з обмеженою
відповідальністю "Камчатська
Губернія", згідно договору поставки від
1 січня 2012 року № 1, оскільки
положеннями статті 601 Цивільного
кодексу України визначено, що
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін.

Разом з тим, представником позивача під
час розгляду справи зазначено, що
фактично поворотна фінансова допомога
Приватному виробничо-комерційному
підприємству "Камчадал-Плюс" в сумі 6 000
000 грн. не надавалась, відповідно суд не
приймає до уваги ті обставини, що
позивачем здійснено 31 грудня 2012 року
розрахунок з Приватним
виробничо-комерційним підприємством
"Камчадал-Плюс" за товар, який вказаний
у податковій накладній № 1 від 31 грудня
2012 року. Доказів перерахування та
отримання фінансової допомоги суду не
пред'явлено.

Суд також не приймає до уваги надану
представником позивача виписку по
рахунку в АТ "Укрексімбанк" за період з 1
січня 2012 року по 31 грудня 2013 року, як
доказ оплати товару (ікри лососевої
зернистої), оскільки у відомостях щодо
оплати вказано, що кошти сплачувалися
за рибні консерви.

З урахуванням наведеного та враховуючи
положення статті 187 Податкового
кодексу України суд зазначає, що станом
на 31 грудня 2012 року у Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Камчатська Губернія" не виникли
зобов'язання по операціям на загальну
суму 8 052 596,40 грн., які б давали право
позивачу на включення до податкового
кредиту суму ПДВ на підставі
податкової накладної від 31 грудня 2012
року № 1.

Крім того, суд звертає увагу, що з
товарно-транспортних накладних
вбачається, що перевезення товару
здійснював генеральний директор
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Камчатська Губернія"
Піддубний О.В., що не відповідає умовам
договору поставки від 1 січня 2012 року №
1, згідно якого поставка товару
здійснюється автомобільним
транспортом постачальника або
автомобільним транспортом третьої
особи та в будь-якому випадку за
рахунок постачальника.

Також суд зазначає, що з наданої
представником позивача картки по
контрагенту за період з 1 січня 2012 року
по 31 грудня 2013 року не вбачається
відображення спірних господарських
операцій у бухгалтерському обліку
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Камчатська
Губернія", оскільки протягом грудня 2012
року здійснювався облік товару,
отриманого від Приватного
виробничо-комерційного підприємства
"Камчадал-Плюс", згідно договору від 1
січня 2012 року № КГ-0000035 та відсутні
відомості щодо відображення операцій,
згідно договору поставки від 1 січня 2012
року № 1.

При цьому, в наданих представником
позивача первинних документах,
складених згідно договору від 1 січня
2012 року № 1, відсутня інформація щодо
виробника продукції, а тому суд
позбавлений можливості встановити, що
товар зазначений у видаткових та
податковій накладних, складених
Приватним виробничо-комерційним
підприємством "Камчадал-Плюс", є
товаром, який був реалізований
позивачем Товариству з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд",
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Лідер-Продукт",
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Долівенко",
Приватному підприємству "Дівіал-2000" та
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Стар груп-02",
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Ікра.ЮА", Приватному
виробничо-комерційному підприємству
"Едельвейс-А", Товариству з обмеженою
відповідальністю "Інтерпродсервіс",
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Фортуна-СБ",
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Лідер-Крим",
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Експансія". При
цьому, суд зазначає, що у видаткових та
податкових накладних, складених
позивачем, наявна інформація про
торгову марку реалізованого товару.

Разом з тим, згідно акту Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі м. Києва Державної
податкової служби від 3 червня 2013 року
№ 1891/22-621-36688871, в період з 1 січня 2012 року
по 31 грудня 2012 року Приватне
підприємство "Камчадал", яке є основним
постачальником Приватного
виробничо-комерційного підприємства
"Камчадал-Плюс" та імпортером ікри
лососевої зернистої, згідно даних АРМ
"Митниця" імпортувало ікри лососевої
зернистої на територію України в
кількості 10,3 т. на загальну суму 2 531 483
грн., а Товариство з обмеженою
відповідальністю "Камчатська Губернія"
отримало від Приватного
виробничо-комерційного підприємства
"Камчадал-Плюс" ікру лососеву в
кількості 95,7 т.

Представник позивача під час розгляду
справи зазначив, що Приватне
виробничо-комерційне підприємство
"Камчадал-Плюс" отримує товар не тільки
від Приватного підприємства "Камчадал".
Проте, доказів на підтвердження своєї
позиції представником позивача суду не
пред'явлено.

Крім того, суд не приймає до уваги
надану представником позивача копію
сертифікату безпеки для здоров'я від 20
жовтня 2010 року № WUA41822779, як доказ того,
що Приватним виробничо-комерційним
підприємством "Камчадал-Плюс"
реалізований товар Товариству з
обмеженою відповідальністю
"Камчатська Губернія" в грудні 2012 року,
отриманий зі Сполучених Штатів Америки
в кількості 20 882 кг., оскільки у
вказаному сертифікаті зазначено дату
виробництва - серпень 2010 року та
вказано, що строк придатності складає 24
місяці, тобто станом на грудень 2012 року
закінчився строк придатності товару,
зазначеного у сертифікаті. При цьому,
згідно пункту 4.2 договору поставки від 1
січня 2012 року № 1, постачальник за цим
договором поставляє покупцю товар із
залишковим терміном придатності не
менше ніж 2/3 від загального терміну
придатності товару.

Правова позиція викладена в оглядовому
листі Вищого адміністративного суду
України від 6 липня 2009 року № 982/13/13-09
передбачає, що суду необхідно
перевірити фізичні, технічні та
технологічні можливості певної особи
до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-то: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва, приміщень для зберігання
товарів тощо, якщо такі умови необхідні
для здійснення певної операції;
можливість здійснення операцій з
відповідною кількістю певного товару у
відповідні строки з урахуванням
терміну його придатності, доступності
на ринку тощо; наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності.

Разом з тим, згідно акту Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі м. Києва Державної
податкової служби від 29 травня 2013 року
№ 411/2230/25071892 про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання Приватного
виробничо-комерційного підприємства
"Камчадал-Плюс" за період діяльності
грудень 2012 року, на Приватному
виробничо-комерційному підприємстві
"Камчадал-Плюс" відсутні фізичні та
технічні можливості до вчинення
задекларованих господарських
операцій, відсутність кваліфікованого
персоналу, відсутній штат працюючих
осіб, відсутні транспортні засоби та
будь-яке устаткування для ведення
господарської діяльності, не
можливість встановити причетність
службової особи до господарської
діяльності підприємства, що свідчить
про безпідставне формування
податкового кредиту підприємствам
реального сектору економіки,
вбачається проведення транзитних
фінансових потоків, спрямованих на
здійснення операцій з надання
податкової вигоди переважно з
контрагентами, які не виконують свої
податкові зобов'язання, зокрема, коли
операції здійснюються через
посередників з метою штучного
формування валових витрат та
податкового кредиту, не мають
реального товарного характеру.

Отже, всі вищенаведені дані в
сукупності свідчать про відсутність
фактичного здійснення господарських
операцій за участю позивача та
Приватного виробничо-комерційного
підприємства "Камчадал-Плюс" у грудні
2012 року.

При цьому, суд зазначає, що за
відсутності факту отримання товару
відповідні суми не можуть включатися
до складу податкового кредиту навіть
за наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про правомірність висновків
відповідача щодо безпідставності
включення Товариством з обмеженою
відповідальністю "Камчатська Губернія"
до складу податкового кредиту суми ПДВ
на підставі первинних документів,
складених Приватним
виробничо-комерційним підприємством
"Камчадал-Плюс" у грудні 2012 року.

Відносно доводів представника
позивача про те, що підставою для
донарахування Товариству з обмеженою
відповідальністю "Камчатська Губернія"
податкових зобов'язань стало те, що у
картках особової справи по Приватному
виробничо-комерційному підприємству
"Камчадал-Плюс" Державною податковою
інспекцією у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві не були відкореговані дані, суд
зазначає про наступне.

Як вбачається з листа Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 20 червня 2013
року № 124/10/22-317, податковий орган
повідомив керівника Приватного
виробничо-комерційного підприємства
"Камчадал-Плюс" про те, що Державною
податковою інспекцією у м.
Івано-Франківську Головного
управління Міндоходів
Івано-Франківської області сформовано
та передано картку по акту від 27
вересня 2010 року № 1609/23-1/25071892 без
податкового повідомлення-рішення від 6
жовтня 2010 року № /0 та судових
ухвал, які є в наявності вищевказаного
податкового органу. Також в листі
вказано про те, що після отримання
матеріалів в повному обсязі Державною
податковою інспекцією у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві будуть приведені
картки особової справи Приватного
виробничо-комерційного підприємства
"Камчадал-Плюс" до відповідності.

Листом від 15 листопада 2013 року за №
4939/10/26-51-11-01-41 Державна податкова
інспекція у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві повідомила директора Приватного
виробничо-комерційного підприємства
"Камчадал-Плюс" Задіянчука О.В. про
те, що станом на 30 жовтня 2013 року по
Приватному виробничо-комерційному
підприємству "Камчадал-Плюс" в картці
особливого рахунку структурними
підрозділами Державної податкової
інспекції, до компетенції яких
відноситься внесення змін до бази
даних, операції відповідно до ухвали
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 лютого 2013
року у справі № 71/13/876 не проведено.
Недоїмка по податку на додану вартість
складає 2 674 147,82 грн.

Згідно листа Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 14 лютого 2014 року №
1159/10/26-51-25-04-37, Приватне
виробничо-комерційне підприємство
"Камчадал-Плюс" станом на 14 лютого 2014
року не має заборгованості зі сплати
податків, зборів, спеціальних внесків.

Як встановлено під час розгляду справи,
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 лютого 2013
року у справі № 71/13/876 за позовом
Приватного виробничо-комерційного
підприємства "Камчадал-Плюс" до
Державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківську про скасування
податкових повідомлень-рішень
апеляційну скаргу Приватного
виробничо-комерційного підприємства
"Камчадал-Плюс" задоволено, ухвалу
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 5 квітня 2011
року про залишення без розгляду
позовної заяви скасовано з
направленням справи № 2а-650/11/0970 до суду
першої інстанції для продовження її
розгляду.

При цьому, суд зазначає, що обставини
щодо оскарження Приватним
виробничо-комерційним підприємством
"Камчадал-Плюс" податкового
повідомлення-рішення від 6 жовтня 2010
року № /0 та зміни інформації в
картці особової справи Приватного
виробничо-комерційного підприємства
"Камчадал-Плюс" щодо донарахованих
податкових зобов'язань на підставі
вказаного податкового
повідомлення-рішення не впливають на
встановлення обставин щодо
безпідставності формування
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Камчатська Губернія"
податкового кредиту в грудні 2012 року на
підставі первинних документів,
складених Приватним
виробничо-комерційним підприємством
"Камчадал-Плюс".

Згідно підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54
Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Пунктом 58.1 статті 58 Податкового
кодексу України встановлено, що у разі
коли сума грошового зобов'язання
платника податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 54 цього Кодексу
(крім декларування товарів,
передбаченого для громадян), або у разі
коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V цього
Кодексу, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109
Податкового кодексу України
податковими правопорушеннями є
протиправні діяння (дія чи
бездіяльність) платників податків,
податкових агентів, та/або їх посадових
осіб, а також посадових осіб
контролюючих органів, що призвели до
невиконання або неналежного виконання
вимог, установлених цим Кодексом та
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Згідно пункту 123.1 статті 123 Податкового
кодексу України у разі якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що відповідачем правомірно
та в межах своїх повноважень винесено
податкове повідомлення-рішення від 1
липня 2013 року № .

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необґрунтованість
позовних вимог, тому позов визнається
таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 98, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Камчатська Губернія" до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленим статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
М.А. Бояринцева