Справа № 817/2151/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/47624/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С.
(суддя-доповідач), Голяшкіна О.В.,
Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Здолбунівському районі Рівненської
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 10
липня 2013 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 02 вересня 2013 року у справі за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду
України в Здолбунівському районі
Рівненської області про визнання
протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 пред'явила
позов до управління Пенсійного фонду
України в Здолбунівському районі
Рівненської області

(далі - УПФ в Здолбунівському районі
Рівненської області) про визнання
протиправною та скасування вимоги
відповідача № Ф-336 від 27.05.2013 р. про
сплату недоїмки із єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 1191
грн. 73 коп.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 10 липня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 02 вересня
2013 року, позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано
вимогу УПФ в Здолбунівському районі
про сплату недоїмки № Ф-336 від 27.05.2013
року на суму 1191 (одна тисяча сто
дев'яносто одна) грн. 73 коп.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі УПФ в
Здолбунівському районі Рівненської
області, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, та прийняти
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_4 є фізичною
особою-підприємцем, платником єдиного
податку, перебуває на спрощеній
системі оподаткування з 01 січня 2012 року
та отримує пенсію за віком, призначену
відповідно до статті 17 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», із
зниженням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

УПФ в Здолбунівському районі
Рівненської області 27 травня 2013 року
позивачу було виставлено вимогу № Ф-336
про сплату недоїмки зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 1191,73 грн.,
що виникла за І квартал 2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції дійшов висновку, що
оскільки позивач є пенсіонером,
отримує пенсію за віком та
добровільної згоди на участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування не надавала, а
тому

ОСОБА_4 звільнена від сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, вимога УПФ в
Здолбунівському районі Рівненської
області є протиправною.

Суд апеляційної інстанції погодився із
висновком суду першої інстанції та
залишив постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 10
липня 2013 року без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується із правовою позицією
судів першої та апеляційної інстанцій
із огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Закон України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
визначає правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
платниками єдиного внеску є, зокрема,
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Водночас, відповідно до частини 4
статті 4 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» за цим Законом
призначаються трудові пенсії: за віком,
по інвалідності, в разі втрати
годувальника, за вислугу років.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (в редакції
Закону № 1058 від 09 липня 2003 року) особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення чоловіками 60
років, жінками - 55 років та наявності
страхового стажу не менше п'яти років.

Разом з цим, частиною 1 статті 17 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
передбачено, що жінки, які народили
п'ятеро або більше дітей і виховали їх
до восьмирічного віку, і матері
інвалідів з дитинства, які виховали
їх до цього віку, мають право на пенсію
за віком після досягнення 50 років і
при стажі роботи не менше 15 років із
зарахуванням до стажу часу догляду за
дітьми. При цьому до числа інвалідів з
дитинства належать також діти-інваліди
віком до 16 років, які мають право на
одержання соціальної пенсії.

Позивач є матір'ю інваліда з дитинства
та їй призначено пенсію за віком на
підставі частини 1 статті 17 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» із
зниженням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», тому колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що суди першої та
апеляційної інстанцій повно і всебічно
встановили обставини справи, дали їм
належну юридичну оцінку, правильно
застосували норми матеріального і
процесуального права та прийшли до
вірного висновку, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 є пенсіонером
та отримує пенсію за віком, а тому
звільнена від сплати єдиного внеску і у
відповідача були відсутні правові
підстави для направлення їй вимоги про
сплату недоїмки від 27 травня 2013 року №
Ф 336.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанцій та
встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення-без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій, підстав
для задоволення касаційної скарги
немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Здолбунівському районі Рівненської
області залишити без задоволення, а
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 10 липня 2013
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 02 вересня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та в порядку, передбачених
статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: