Справа № К-21876/10-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2014 р. м. Київ
К-21876/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Кошіля В.В., Шипуліної Т.М.,

секретар судового засідання Гончарук
І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства «Біловодський
комбінат хлібопродуктів»

на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 18 грудня 2009
року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27 квітня 2010
року

у справі № 2а-2698/09/1870

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Біловодський комбінат
хлібопродуктів»

до Роменської міжрайонної державної
податкової інспекції Сумської області

про визнання частково нечинними
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Відкрите акціонерне товариство
«Біловодський комбінат
хлібопродуктів» (далі - позивач)
звернулось до суду з позовом до
Роменської міжрайонної державної
податкової інспекції Сумської області
(далі - відповідач) про визнання
нечинними податкових
повідомлень-рішень від 12 листопада 2008
року: № /0 в частині визначення
податкового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 29121,00 грн., у тому
числі: 21985,00 грн. - основний платіж, 7136,00
грн. - штрафні (фінансові) санкції;
№/0 в частині визначення
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 26382,00 грн., у
тому числі: 17588,00 грн. - основний платіж,
8794,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 18 грудня 2009
року у задоволенні позову відмовлено
за необґрунтованістю.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27 квітня 2010
року постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 18 грудня 2009
року залишено без змін.

У касаційній скарзі ВАТ «Біловодський
комбінат хлібопродуктів», посилаючись
на порушення судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 18
грудня 2009 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27 квітня 2010 року і ухвалити нове
судове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

З урахуванням неприбуття у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, та які були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами за відсутності сторін.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Роменська МДПІ Сумської області
провела планову виїзну перевірку ВАТ
«Біловодський комбінат
хлібопродуктів» з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01 липня 2007 року по 30 червня 2008
року, валютного та іншого
законодавства за період з 01 липня 2007
року по 30 червня 2008 року, за
результатами якої був складений акт №
00740/2301/00955851 від 30 жовтня 2008 року.

За висновками акта перевірки,
позивачем були порушені, зокрема:
вимоги пунктів 5.1, 52 статті 5, підпунктів
7.4.1, 7.4.3 пункту 7.4 статті 7 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», в результаті чого
занижено податок на прибуток у періоді,
який перевірявся, на загальну суму 94930,81
грн.; підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3,
пункту 4.1 статті 4, пунктів 7.1, 7.2 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого занижено
суму податку на додану вартість у
періоді, який перевірявся, на загальну
суму 75944,52 грн.

Зокрема, у акті перевірки було вказано,
що у період з 01 липня 2007 року по 30 червня
2008 року ВАТ «Біловодський комбінат
хлібопродуктів» надавало послуги по
зберіганню зернових культур, зокрема,
фізичним особам - підприємцям, перелік
яких наведено у додатку № 4 до акту
перевірки (т.2 арк. справи 244-247) (які є
працівниками ТОВ «Роменський завод
продовольчих товарів», ПП «Зерноторг»
та ВАТ «Біловодський комбінат
хлібопродуктів»), які є платниками
єдиного податку, згідно умов укладених
договорів складського зберігання
зерна з якими тариф на зберігання 1 тони
в місяць складає 9,50 грн., тоді як
позивач в бухгалтерському обліку такі
операції не відображав, плату за
зберігання зерна не нараховував, що
призвело до заниження валового доходу
на загальну суму 87938,87 грн., у тому числі:
за 3 квартал 2007 року у сумі 12204,15 грн., за 4
квартал 2007 року у сумі 16709,67 грн., за 1
квартал 2008 року у сумі 39532,00 грн., за 2
квартал 2008 року у сумі 19492,42 грн., та до
заниження податкових зобов'язань з
податку на додану вартість на загальну
суму 17587,68 грн., у тому числі: за липень
2007 року у сумі 256,42 грн., за серпень 2007
року у сумі 387,24 грн., за вересень 2007 року
у сумі 1309,28 грн., за жовтень 2007 року у
сумі 647,76 грн., за листопад 2007 року у сумі
37,58 грн., за грудень 2007 року у сумі 2656,90
грн., за січень 2008 року у сумі 2343,19 грн.,
за лютий 2008 року у сумі 873,48 грн., за
березень 2008 року у сумі 4566,82 грн., за
квітень 2008 року у сумі 1698,44 грн., за
травень 2008 року у сумі 2150,46 грн., за
червень 2008 року у сумі 660,23 грн.

12 листопада 2008 року Роменська МДПІ
Сумської області на підставі вказаного
акту перевірки прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0, яким
згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3
пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначила ВАТ «Біловодський комбінат
хлібопродуктів» суму податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) за платежем:
податок на прибуток в розмірі 131245,00
грн., у тому числі: за основним платежем
- 94931,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 36314,00 грн.

12 листопада 2008 року Роменська МДПІ
Сумської області на підставі вказаного
акту перевірки прийняла податкове
повідомлення-рішення № /0, яким
згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4, підпунктом 17.1.3
пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначила ВАТ «Біловодський комбінат
хлібопродуктів» суму податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) за платежем:
податок на додану вартість в розмірі
113917,00 грн., у тому числі: за основним
платежем - 75945,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 37972,00 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що відповідно до положень підпунктів
7.4.1, 7.4.3 пункту 7.4 статті 7 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», пункту 4.2 статті 4 Закону
України «Про податок на додану
вартість», господарські операції з
надання послуг фізичним особам -
підприємцям зі зберігання зерна мали
бути відображені в бухгалтерському
обліку позивача та підлягали
оподаткуванню виходячи з договірних
цін (фактичної ціни господарської
операції), тоді як товариством не було
здійснено нарахування щомісячної
плати за зберігання зерна, з
урахуванням того, що фактичні
обставини справи свідчать про
реальність наданих ВАТ «Біловодський
комбінат хлібопродуктів» послуг зі
зберігання зерна протягом часу з
моменту його отримання до дати наказів
про списання зерна в переробку.

Однак, погодитись з такими висновками
судів попередніх інстанцій колегія
суддів не може, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, у періоді, який
перевірявся, між ВАТ «Біловодський
комбінат хлібопродуктів» (зерновим
складом) та фізичними особами -
підприємцями ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12
(поклажодавцями) були укладені
договори складського зберігання
(однотипні за своїм змістом),
відповідно до умов яких: поклажодавець
зобов'язаний передати зерно (пшениця,
ячмінь, жито, гречка, овес, горох,
кукурудза, соняшник, соя, ріпак,
зерносуміш) у відповідній кількості, а
зерновий склад зобов'язаний прийняти
його на зберігання на умовах,
визначених цим договором (пункт 1
договорів); тариф на послуги зернового
складу зі зберігання (за 1 тону в місяць)
становить 9,50 грн. (пункт 12 договорів); в
разі продажу зерна зерновому складу
або передачі на переробку в борошно
плата за зберігання зерна не
нараховується (пункт 29 договорів).

Також, у періоді, який перевірявся, ВАТ
«Біловодський комбінат
хлібопродуктів» (переробником) та
вказаними вище фізичними особами -
підприємцями (замовниками) були
укладені договори на переробку зерна
пшениці (жита) в борошно, відповідно до
умов яких (в редакції додаткових угод):
переробник зобов'язується за
дорученням замовника відповідно до
умов цього договору переробляти
давальницьку сировину, зерно пшениці
(жита) в готову продукцію, а замовник
зобов'язується приймати готову
продукцію, борошно та висівки, та
оплачувати послуги по переробці (пункт
1.1 статті 1 договорів); якщо замовник
бажає переробити зерно пшениці (жита),
яке зберігається у переробника,
замовник надає переробнику
відповідний лист, де зазначає вид і
кількість зерна, яке підлягає
переробці в борошно. Зазначений лист є
підставою для видачі наказу для
списання зерна з особового рахунку
замовника, на якому воно зберігалось, в
переробку. В такому разі плата за
попереднє і подальше зберігання партії
зерна, яке передається на переробку, не
нараховується.

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що господарській операції
зі складського зберігання зерна та з
переробки зерна пшениці (жита), яке
зберігалось у позивача, мали реальний
характер, що підтверджується
складськими квитанціями на зерно,
листами фізичних осіб - підприємців про
переміщення зерна для переробки в
борошно, наказами ВАТ «Біловодський
комбінат хлібопродуктів» на відпуск
(відвантаження) хлібопродуктів, актами
приймання-передачі виконаних робіт
(послуг), актами про зачистку
виробничого корпусу та результатах
переробки зерна (т.1 арк. справи 77-250, т.2
арк. справи 1-189).

Положеннями статті 509 Цивільного
кодексу України (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно частини 1 статті 526 Цивільного
кодексу України (в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до частин 1, 2 статті 837
Цивільного кодексу України (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

За приписами частини 1 статті 629
Цивільного кодексу України (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу
України (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
закріплений принцип свободи договору,
сутність якого полягає у тому, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

В даному випадку, позивач та фізичні
особи - підприємці, укладаючи договори
складського зберігання зерна,
відповідно до положень статті 627
Цивільного кодексу України (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин), скористались своїм
правом та встановили, що в разі продажу
зерна зерновому складу або передачі на
переробку в борошно плата за
зберігання зерна не нараховується
(пункт 29 договорів).

Крім іншого, положення щодо
ненарахування плати за попереднє і
подальше зберігання партії зерна, яке
передається на переробку, знайшли своє
відображення і в договорах про
переробку зерна пшениці (жита) в
борошно (пункт 4.2 договорів в редакції
додаткових угод), укладених між
позивачем та цими ж фізичними особами -
підприємцями.

З огляду на викладене, а також виходячи
з наведених вище правових норм, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про неправомірність визначення
позивачу податкових зобов'язань (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) з податку на прибуток у
розмірі 29121,00 грн. та з податку на додану
вартість у розмірі 26382,00 грн. згідно
оспорюваних податкових
повідомлень-рішень та, як наслідок,
обґрунтованість позовних вимог, з
огляду на що ухвалені у даній справі
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню із ухваленням нового
судового рішення про задоволення
позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 229
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції має
право скасувати судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове рішення, якщо обставини
справи встановлені повно і правильно,
але суди першої та апеляційної
інстанцій порушили норми
матеріального чи процесуального права,
що призвело до ухвалення незаконного
судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного, а також
зважаючи на те, що обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
попередніх інстанцій порушили норми
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення, суд касаційної інстанції
дійшов висновку про наявність підстав
для скасування постанови Сумського
окружного адміністративного суду від 18
грудня 2009 року та ухвали Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27 квітня 2010 року і ухвалення нового
рішення про задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 221, 223, 229, 230,
232, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Касаційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства «Біловодський
комбінат хлібопродуктів»
задовольнити.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 18 грудня 2009
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27 квітня 2010 року скасувати і
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити повністю.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Роменської
міжрайонної державної податкової
інспекції Сумської області № /0
від 12 листопада 2008 року в частині
визначення Відкритому акціонерному
товариству «Біловодський комбінат
хлібопродуктів» податкового
зобов'язання за платежем: податок на
прибуток у сумі 29121,00 грн., з яких: 21985,00
грн. - за основним платежем, 7136,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.
Скасувати податкове
повідомлення-рішення Роменської
міжрайонної державної податкової
інспекції Сумської області №/0
від 12 листопада 2008 року в частині
визначення Відкритому акціонерному
товариству «Біловодський комбінат
хлібопродуктів» податкового
зобов'язання за платежем: податок на
додану вартість у сумі 26382,00 грн., з яких:
17588,00 грн. - за основним платежем, 8794,00
грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
_____________________ Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ В.В. Кошіль

_____________________ Т.М. Шипуліна