Справа № К/9991/63876/11-С
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/63876/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло О.М.Судді:
Ланченко Л.В. Пилипчук
Н.Г.,розглянувши у попередньому
судовому засіданнікасаційні скарги
Державної податкової адміністрації у
Харківській області та Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 07.06.2011 р.

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14.09.2011 р.

у справі №2а-2472/11/2070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Яна»

до Державної податкової адміністрації
у Харківській області,

Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова

про скасування податкового
повідомлення-рішення.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 07.06.2011 р.,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14.09.2011 р.,
частково задоволено адміністративний
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Яна» (далі - позивач)
до Державної податкової адміністрації
у Харківській області, Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова (далі - відповідачі),
рішення від 01.03.2011 р. № про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 8 412, 30 грн. скасовано в
частині застосування штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 7 986, 30
грн., в іншій частині зазначене рішення
залишено без змін.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, відповідачі
звернулись до Вищого
адміністративного суду України із
касаційними скаргами, у яких з підстав
порушення судовими інстанціями норм
матеріального права просять їх
скасувати та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Позивач письмових заперечень на
касаційні скарги відповідачів на
адресу суду касаційної інстанції не
надіслав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

Представниками податкового органу
було проведено перевірку позивача за
дотриманням суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності патентів і
ліцензій.

За результатами перевірки складено акт
від 14.02.2011 р. №1047/20/40/23/6653631, згідно
висновків якого встановлено порушення
позивачем пп. 9, 11, 12, 13 ст. 3 «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», що полягали у нероздрукуванні
фіскальних звітних чеків; проведенні
розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій
без використання режиму попереднього
програмування обліку кількості
товарів (послуг); неведенні у
встановленому порядку обліку товарних
запасів на складах та/або за місцем їх
реалізації; невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахункових операцій суми
готівкових коштів, яка зазначена в
даному звіті РРО на суму 0, 20 грн.

На підставі вказаного акту
відповідачем було прийнято рішення від
01.03.2011 р. № про застосування
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
8 412, 30 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційних скаргах,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню з
огляду на наступне.

Так, спірним є вказане рішення у
частині визначених штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 7 986, 30
грн., застосованих за встановленні
перевіркою порушення позивачем вимог
п. 12 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Відповідно до п. 12. ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Згідно до ст. 6 вказаного Закону облік
товарних запасів фізичною особою -
підприємцем ведеться у порядку,
визначеному чинним законодавством, а
юридичною особою (її філією,
відділенням, іншим відокремленим
підрозділом) - у порядку, визначеному
відповідним національним положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік - процес виявлення, вимірювання,
реєстрації, накопичення, узагальнення,
зберігання та передачі інформації про
діяльність підприємства зовнішнім та
внутрішнім користувачам для прийняття
рішень.

Згідно до ч. 2, ч. 5 ст. 8 цього ж Закону
питання організації бухгалтерського
обліку на підприємстві належать до
компетенції його власника (власників)
або уповноваженого органу (посадової
особи) відповідно до законодавства та
установчих документів. Підприємство
самостійно визначає облікову політику
підприємства.

При цьому законодавством не
передбачено, що за місцем знаходження
господарської одиниці суб'єкта
господарювання повинні знаходитись
оригінали первинних документів на
придбання товарно-матеріальних
цінностей, які є підставою для
бухгалтерського обліку, ведення якого
відповідно до ст. 8 вказаного Закону
покладено на уповноважену особу.

Як вбачається з матеріалів справи,
перевірка позивача проводилась
представниками податкового органу за
адресою магазина: пр. Леніна, 38 В, м.
Харків, в ході чого була виявлена
відсутність накладних на товар.

Тоді як, бухгалтерія позивача
розташована за адресою: вул.
Мироносицька, 99 кв. 57, м. Харків.

Згідно порядку встановленому на
підприємстві позивача, первинні
документи зберігаються в бухгалтерії
підприємства за місцем розташування
керівних органів позивача.

Відсутність накладних у місцях
реалізації товарів на момент
проведення перевірки не може бути
підставою для висновку, що позивач у
встановленому порядку не веде облік
товарних запасів на складах та на
місцях їх реалізації.

З урахуванням викладеного, судова
колегія Вищого адміністративного суду
України погоджується із висновками
судів попередніх інстанцій стосовно
наявності правових підстав для
скасування спірного рішення від 01.03.2011
р. № у частині застосованих
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
7 986, 30 грн.

Мотивація та докази, наведені у
касаційній скарзі, не дають
адміністративному суду касаційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію судів попередніх інстанцій.

На підставі викладеного та зважаючи на
приписи ч. 3 ст. 220№ КАС України судова
колегія Вищого адміністративного суду
України приходить до висновку, що
порушень або неправильного
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
не вбачається, а тому касаційну скаргу
слід відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційні скарги Державної
податкової адміністрації у
Харківській області та Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова залишити без
задоволення.

2. Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 07.06.2011 р. та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14.09.2011 р. у
справі №2а-2472/11/2070 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.