Справа № П/811/274/14
Суддя: Г.П. Нагібіна
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2014 року
Справа № П/811/274/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючої - судді Нагібіної Г.П. у
порядку письмового провадження
розглянув адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Світловодської міської нотаріальної
контори, Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у
Кіровоградській області про
зобов'язання вчинити певні дії,

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
позовом до Світловодської міської
нотаріальної контори, Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області, в якому
просить суд:

- зобов'язати Реєстраційну службу
Головного управління юстиції в
Кіровоградській області виключити з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна: квартиру
НОМЕР_1, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, внесеного Світловодською
міською державною нотарільною
конторою на підставі договору
довічного утримання від 11 квітня 1998
року - запис про обтяження №7598501 від 21
липня 2008 року;

- зобов'язати Світловодську міську
державну нотаріальну контору,
звернутися із заявою встановленого
зразка до Реєстраційної служби
Світловодського міськрайонного
управління юстиції Кіровоградської
області про виключення з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна квартиру НОМЕР_1, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
внесеного Світловодською міською
державною нотарільною конторою на
підставі договору довічного утримання
від 11 квітня 1998 року - запис про
обтяження №7598501 від 21 липня 2008 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
ОСОБА_1 не має можливості звернутись до
реєстраційної служби Світловодського
РУЮ у зв'язку з технічною помилкою щодо
відображення в реєстрі заборон
інформації про накладення заборони на
відчуження за договором довічного
утримання на квартиру НОМЕР_2, будинок
АДРЕСА_1, оскільки в реєстрі заборон
відображена заборона на відчуження -
договір довічного утримання, про те,
замість квартири НОМЕР_2 вказана
квартира НОМЕР_1.

Світловодська міська державна
нотаріальна контора надала письмові
пояснення щодо позову, які мотивовані
тим, що під час перенесення відомостей
до електронного реєстру обтяжень, який
почав діяти з 2008 р. була перенесена
інформація старого реєстру заборон,
запис про обтяження №7598501 від 21.07.2008 р. з
технічної помилкою в якому зазначено
про заборону відчуження замість
квартири НОМЕР_2, квартиру НОМЕР_1 по
АДРЕСА_1. Допущена в реєстрі помилка
порушує право ОСОБА_1 щодо здійсненні
реєстрації квартири в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області надала суду заперечення на
позов, в якій зазначила про те, що
позовні вимоги, які сформульовані
ОСОБА_1 не можуть бути задоволені у
зв'язку з відсутність механізму у
реєстраційної служби виправити
технічну помилку у електронному
реєстрі обтяжень. Крім того,
представник відповідача в
запереченнях зазначає про технічні
помилку при оновлення реєстру
обтяжень, що відбулась виключно з
фактору неналежного функціонування
державної інформаційної бази даних.

Позивач надав суду заяву про розгляд
справи за його присутністю (а.с.5).

Представник відповідача -
Світловодської міської державної
нотаріальної контори в судове
засідання не з'явився, в матеріалах
справи наявна заява про розгляд справи
за відсутності представника
відповідача (а.с.35).

Представник відповідача -
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у Кіровоградській
області надав суду заяву про розгляд
справи в порядку письмового
провадження (а.с.59).

Враховуючи те, що в суове засідання
сторони не з'явились та керуючись
статтями 41, 128 КАС України, суд вирішив
провести судовий розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Дослідивши подані позивачем та
відповідачами документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
адміністративний суд,

В С Т А Н О В И В:

11 квітня 1998 року ОСОБА_4 (власник
квартири/відчужувач) і ОСОБА_1 (набувач)
звернулися до нотаріальної контори з
метою посвідченні договору довічного
утримання квартири. Того ж дня
державним нотаріусом нотаріальної
контори Москаленко Н.І. за реєстровим
номером 1-796 посвідчено договір
довічного утримання та накладено
заборону відчуження квартири НОМЕР_2,
що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.12).

Посвідчуючи договір, нотаріус наклав
заборону відчуження об'єкту
нерухомості до його припинення чи
розірвання, про що міститься запис в
тексті правочину відповідно до пункту
2.1 Положення про єдиний реєстр для
реєстрації заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 27 травня 1997 року за № 194/1998 та пункту
85 глави III Розділу 6 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 03 березня 2004 року № 20/5, що діяли на
момент посвідчення договору.

Згідно статті 73 Закону України «Про
нотаріат» від 02 вересня 1993 р.
накладання заборони нотаріусом
здійснюється за місцем розташування
жилого будинку, квартири, дачі,
садового будинку, гаража, іншого
нерухомого майна чи місцем
розташування земельної ділянки, або за
місцезнаходженням однієї із сторін
правочину накладають заборону їх
відчуження при посвідченні договору
довічного утримання.

На час посвідчення договору інформація
про заборону на відчуження об'єкту
нерухомого майна обліковувалась в
письмових реєстрах.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.11).

До липня 2008 року діяв електронний
реєстр заборон відчуження «Феміда»,
який був оновлений реєстром обтяжень
та в який вносилась інформація з
письмових реєстрів. Доступ до
інформації, яка зберігалась в реєстрі
заборон станом на день розгляду справи
в суді, відсутній.

У 2008 році створили Єдиний реєстр
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна до якого вносилась інформація з
електронного реєстру заборон
відчуження.

Так, 21 липня 2008 року внесено запис про
заборону відчуження квартири НОМЕР_1 по
АДРЕСА_1 на підставі договору довічного
утримання від 11 квітня 1998 року, б/н., що
підтверджується інформаційною
довідкою з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
(індексний номер 18321827) (а.с.58). Зокрема,
міститься інформація про архівні
записи заборони відчуження від 10
березня 2000 року за номером 61502-41.

Тобто, до оновленого реєстру внесені
дані з технічною помилкою, яка полягала
в зазначені номеру квартири замість
НОМЕР_2, помилково зазначено квартира
НОМЕР_1.

Станом на день розгляду справи в суді,
встановити ким саме допущена технічна
помилка в зазначенні номеру квартири
не має можливості.

З 01 січня 2013 р. дія Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна припинена, а розпочав
формуватись Державний реєстр речових
прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 4.1 Положення про
єдиний реєстр для реєстрації заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
підставами для внесення у Базовий
реєстр відомостей про зняття заборон
та арештів на відчуження об'єктів
нерухомого майна є повідомлення та
заяви органів та осіб, за ініціативою
яких були накладені відповідні
заборони та арешти, а також органів, які
згідно з чинним законодавством мають
право зняти заборони та арешти на
використання майна.

Статтею 74 Закону України «Про
нотаріат» від 02 вересня 1993 р. визначено,
що зняття заборони державним
реєстратором здійснюється одержавши
повідомлення про припинення чи
розірвання договору довічного
утримання, відповідно до якого,
нотаріус знімає заборону відчуження
жилого будинку, квартири, дачі,
садового будинку, гаража, земельної
ділянки, іншого нерухомого майна.

В позовній заяві та доданих до неї
документів відсутні докази, які б
доводили, що позивач зверталась за
встановлено формою до Реєстраційної
служби із заявою про реєстрацію
речового права і їй у цьому відмовили.

Натомість, є доказ факту звернення у 2014
році позивача до нотаріальної контори
з заявою від 11 січня 2014 року з питанням
про зняття заборони відчуження
обумовленого договором довічного
утримання майна у зв'язку зі смертю
ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом
про смерть.

Відповідно до частини 2 статті 755
Цивільного кодексу України договір
довічного утримання (догляду)
припиняється зі смертю відчужувача.

Проте, позивачу було відмовлено у
вчиненні державним нотаріусом дій по
припиненню договору довічного
утримання у зв'язку з тим, що дані, які
зазначені у договорі (адреса), не
співпадають з тими, які внесені в
єдиний реєстр обтяжень, який діє з
липня 2008 року та до якого при оновленні
була перенесена інформація реєстру
заборон, який діяв до цього з помилкою в
номері квартири, що зазначений під
номером три замість номеру чотири.

Наказом Міністерства юстиції України
№ 31/5 від 09 червня 1999 року затверджено
Положення про Єдиний реєстр заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна.

Цей наказ втратив чинність з 01 січня 2013
року на підставі наказу Міністерства
юстиції України № 1844/5 від 14 грудня 2012
року.

Таким чином, з 01 січня 2013 року Єдиний
реєстр заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна є таким, у якому
припинена реєстрація.

А тому, жодний суб'єкт владних
повноважень з цього часу не вправі
вносити будь-які записи до цього
Реєстру.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов
висновку про те, що Світловодська
міська нотаріальна контора діяла в
межах та у спосіб повноважень,
визначених законом.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", заява про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
подається до органу державної
реєстрації прав у паперовій або
електронній формі у випадках,
передбачених цим Законом.

Проте, позивач не надав суду доказів
звернення до державного реєстратора із
заявою про проведення реєстраційних
дій, що на думку суду виключає взагалі
наявність спору між позивачем та
реєстраційною службою Світловодського
МУЮ.

Судовому захисту підлягає лише
порушене право, а відсутність
порушеного права є підставою для
відмови в задоволенні позову в цій
частині.

Враховуючи вищеописане, суд дійшов
висновку про безпідставність позовних
вимог з огляду на відсутність
порушеного права позивача, що виключає
можливість судового захисту.

Як зазначається в рішенні
Конституційного Суду України у справі
за

конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень статті 69 Кримінального
кодексу України (справа про
призначення судом більш м'якого
покарання) від 2 листопада 2004 року №
15-рп/2004, верховенство права вимагає від
держави його втілення у правотворчу та
правозастосовну діяльність, зокрема у
закони, які за своїм змістом мають бути
проникнуті передусім ідеями
соціальної справедливості, свободи,
рівності тощо. Одним з проявів
верховенства права є те, що право не
обмежується лише законодавством як
однією з його форм, а включає й інші
соціальні регулятори, зокрема норми
моралі, традиції, звичаї тощо, які
легітимовані суспільством і зумовлені
історично досягнутим культурним
рівнем суспільства. Всі ці елементи
права об'єднуються якістю, що
відповідає ідеології справедливості,
ідеї права, яка значною мірою дістала
відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає
підстав для його ототожнення із
законом, який іноді може бути й
несправедливим, у тому числі
обмежувати свободу та рівність особи.
Справедливість - одна з основних засад
права, є вирішальною у визначенні його
як регулятора суспільних відносин,
одним із загальнолюдських вимірів
права. Зазвичай справедливість
розглядають як властивість права,
виражену, зокрема, в рівному юридичному
масштабі поведінки й у пропорційності
юридичної відповідальності вчиненному
правопорушенню».

Відповідно до частини першої статті 2
КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Тобто, завдання правосуддя полягає не у
забезпеченні ефективності державного
управління, а у гарантуванні
відновлення порушених прав, свобод та
законних інтересів особи у сфері
публічно-правових відносин, контроль
за легітимністю прийнятих суб'єктом
владних повноважень рішень у разі їх
оскарження у встановленому законом
порядку.

Частиною 2 статті 11 КАС України
визначено, що суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до частини 1 статті 8 КАС
України, суд при вирішенні справи
керується принципом верховенства
права, відповідно до якого зокрема
людина, її права та свободи визнаються
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави.

Відповідачами зазначено про наявність
технологічної помилки при оновленні
електронних версій реєстрів заборон, в
зв'язку з чим виникла помилка у
зазначенні номеру квартири, на яку
накладено заборону на відчуження.

Отже, реєстраційний запис про заборону
на нерухоме майно №7598501, яким накладено
заборону відчуження на квартиру НОМЕР_1
вулиці АДРЕСА_1 є таким, що не
відповідає дійсності та внесений
помилково.

Можливість виправити технічну помилку
у електронному реєстрі обтяжень
відсутня у зв'язку з припиненням дії
такого реєстру.

Даною помилковою порушуються права
ОСОБА_1 щодо здійсненні реєстраційних
дій по оформлення права власності на
квартиру, а тому суд вважає за
необхідним вийти за межі позовних
вимог та скасувати реєстраційний запис
№7598501, яким накладено заборону
відчуження на квартиру НОМЕР_1 вулиці
АДРЕСА_1.

Отже, підсумовуючи вищеописане, суд
дійшов висновку про часткове
задодоволення адміністративного
позову.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Позивач при звернення до суду сплатив
судовий збір у розмірі 73,08 грн., що
підтверджується квитанцією №38 від
14.01.2014 р. (а.с.2), проте, враховуючи
висновок суду про відмову в
задоволенні заялених позивачем
позовних вимог, сума сплаченого
судового збору не підлягає поверненню
з Державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 2,11, 17, 94, 158 - 163 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Світловодської міської нотаріальної
контори, Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у
Кіровоградській області про
зобов'язання вчинити певні дії
задовольнити частково.

Скасувати реєстраційний номер
обтяження 7598501, тип обтяження - заборона
на нерухоме майно, адреса об'єкта
АДРЕСА_1 квартира НОМЕР_1, який
міститься в Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
внесений на підставі договору
довічного утримання, бн від 11.04.1998 р.
посвідченого Світловодською міською
державною нотаріальною конторою,
власник - ОСОБА_1

У задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому статтею 254 КАС
України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі,
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови суду,
апеляційної скарги через
Кіровоградській окружний
адміністративний суд, з одночасним
надсиланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
Г.П. Нагібіна