Справа № 2а-934/11
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05 березня 2014 року Справа №
120560/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та
Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Галицької районної
державної адміністрації
Івано-Франківської обл. на постанову
Галицького районного суду
Івано-Франківської обл. від 16.03.2011р. в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської обл.
про визнання дій протиправними та
зобов'язання провести нарахування і
виплату щорічної разової грошової
допомоги учаснику війни,-

В С Т А Н О В И Л А:

28.02.2011р. ОСОБА_1 (надалі - позивач)
звернувся до суду із адміністративним
позовом, у якому просив зобов'язати
управління праці та соціального
захисту населення Галицької районної
державної адміністрації
Івано-Франківської обл. (надалі -
відповідач, орган соціального захисту)
виплатити йому недоплачену суму
одноразової допомоги, як учаснику
війни, відповідно до ст.14 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» за
2007-2010 роки в загальному розмірі 5942 грн.

Постановою Галицького районного суду
Івано-Франківської обл. від 16.03.2011р.
позов задоволено частково; поновлено
строк звернення до суду; зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу разової грошової
допомоги до 5 травня відповідно до ст.14
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» за 2007-2010 роки, з врахуванням
виплачених сум; в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржив
відповідач, який у поданій апеляційній
скарзі просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову суду та
закрити провадження у справі,
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що відповідач проводив виплату
належної позивачу допомоги у межах
кошторисних призначень; наявність
рішень Конституційного Суду України не
дає підстав суду для застосування до
спірних правовідносин показника
мінімальної пенсії за віком, який
визначений згідно ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», як розрахункову
величину для визначення розмірів
разової грошової допомоги.

Також відповідач не наділений
повноваження на самостійне визначення
розміру спірної допомоги; судом не
з'ясовано питання перерахування
бюджетних коштів на рахунки
відповідача для проведення
розглядуваних виплат; на даний час
відсутні акти, які б визначали порядок
та умови здійснення наведеної
допомоги.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
до часткового задоволення, з наступних
підстав.

Приймаючи рішення по справі, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем не була виплачена на
користь позивача в належному розмірі
разова грошова допомога до 5-го травня,
передбачена ч.5 ст.14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» за 2007-2010 роки. При
цьому, норми вказаного Закону є
чинними, органи державної влади не
мають права зменшувати розміри спірних
виплат.

Також судом поновлено строк
звернення до суду із розглядуваним
позовом.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, не в повній мірі
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, виходячи з
наступного.

Як слідує з матеріалів справи, позивач
є учасником війни, що стверджується
копією відповідного посвідчення.

З урахуванням наведеного, позивачу на
підставі законів України про Державний
бюджет на відповідний рік органом
праці та соціального захисту населення
виплачена щорічна разова грошова
допомога до 5 травня у 2007 році - у
розмірі 55 грн.,у 2008 році - у розмірі 65
грн., у 2009 році - 70 грн., у 2010 році - 120 грн.

Також на підставі постанови КМ України
№ 299 від 07.04.2010р. «Про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується в 2010
році відповідно до Законів України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» органом
соціального захисту позивачу
виплачена щорічна разова грошова
допомога до 5 травня у 2010 році в розмірі
120 грн.

Разом з тим, позивачем пропущено
шестимісячний строк звернення до суду,
передбачений ст.99 КАС України,
останньою під час розгляду справи не
наведено поважних причин його
пропуску, також обґрунтовані підстави
для поновлення вказаного строку не
наведені судом першої інстанції у
судовому рішенні.

Відповідно до ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене,
приймаючи до уваги дату звернення
позивача до суду із розглядуваним
позовом, відсутність обґрунтованого
клопотання позивача про поновлення
пропущеного строку звернення до суду
із розглядуваним позовом, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
лише за 2010 рік.

При цьому, позовні вимоги про визнання
дій протиправними, зобов'язання органу
праці та соціального захисту населення
нарахувати та виплатити недоплачену
спірну допомогу за 2007-2009 роки належить
залишити без розгляду у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

Стосовно підставності та
обгрунтованості решти заявлених вимог
колегія суддів враховує, що Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» викладені
в новій редакції положення ч.5 ст.14
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», відповідно до яких щорічно до
5 травня учасникам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірі, який
визначається КМ України в межах
бюджетних призначень, встановлених
законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22.05.2008р. наведені
положення визнані неконституційними.

Отже, починаючи з 22.05.2008р., відновлено
дію ч.5 ст.14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», відповідно до
якої розмір грошової допомоги
учасників війни має становити три
мінімальні пенсії за віком.

Таким чином, відповідачем неправомірно
здійснена позивачу виплата допомоги у
розмірі, який визначений постановою КМ
України № 299 від 07.04.2010р. «Про розміри
разової грошової допомоги, що
виплачується в 2010 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань»

Окрім цього, на думку колегії суддів,
спірні правовідносини не регулюються
положеннями Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»,
нормами якого не передбачено
конкретного розміру спірної допомоги.

Приписами ст.70 цього Закону надано
право КМ України у 2010 році
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Звідси, вказана правова норма поширює
свою дію на правовідносини щодо
державних соціальних гарантій, у яких
вихідним критерієм слугує мінімальна
заробітна плата.

Проте, у даному випадку таким критерієм
є мінімальна пенсія за віком, а відтак
положення ст.70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» не
розповсюджується на спірні
правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальна
пенсія за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, виплата щорічної допомоги
учасникам війни до 5 травня за 2010 рік
повинна становити три мінімальних
пенсій за віком, з урахуванням вимог ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

За таких обставин позивач має право на
отримання спірної допомоги у розмірі
трьох мінімальних пенсій за віком, з
урахуванням вимог ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішенням, дією або
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен визнати
такі дії незаконними і зобов'язати
відповідача провести нарахування та
виплату належних сум відповідно до
закону.

В силу ст.17-1 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», яка містить
положення про те, що щорічну виплату
разової грошової допомоги до 5 травня
здійснюють органи праці та соціального
захисту населення, обов'язок по виплаті
спірної допомоги слід покласти саме на
відповідача.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» розмірів щорічної грошової
допомоги як на причину невиконання
зобов'язань до уваги не приймаються,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Таким чином, колегія суддів приходить
до переконання про часткову
підставність позовних вимог у частині
визнання відмови органу соціального
захисту щодо проведення перерахунку
щорічної разової грошової допомоги
протиправною, зобов'язання відповідача
нарахувати і виплатити на користь
позивача недоплачену частину спірної
допомоги за 2010 рік.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконливого висновку
про часткове задоволення позовних
вимог з вищевикладених мотивів, із
залишенням частини позовних вимог без
розгляду.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, через що постанова суду
підлягає скасуванню з прийняттям
нового рішення, з вищевикладених
мотивів.

Керуючись ст.ст99, 100, 160, 195-197, п.п.3, 4 ч.1
ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ч.1 ст.203, ч.2 ст.205,
ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської обл.
задоволити частково.

Постанову Галицького районного суду
Івано-Франківської обл. від 16.03.2011р.
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати дії управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської обл.
щодо нарахування та виплати на користь
ОСОБА_1 щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня як учаснику війни
згідно ст.ст.14, 17-1 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» за 2010 рік не в
повному розмірі, - протиправними.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації Івано-Франківської обл.
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу
до 5 травня як учаснику війни згідно
ст.ст.14, 17-1 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», за 2010 рік, в
розмірі 3 (трьох) мінімальних пенсій за
віком та з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги про визнання дій
протиправними, зобов'язання органу
соціального захисту нарахувати та
виплатити недоплачену щорічну разову
грошову допомогу за 2007-2009 роки, -
залишити без розгляду у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька