Справа № 826/2265/13-а
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/58957/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Державної
санітарно-епідеміологічної служби
України про визнання протиправним та
скасування наказу, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Державної
санітарно-епідеміологічної служби
України на постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до Державної
санітарно-епідеміологічної служби
України, в якому просила визнати
протиправним та скасувати наказ
Державної санітарно-епідеміологічної
служби України від 02 лютого 2013 року за
№ 2-кд в частині оголошення догани
начальнику Головного управління
Держсанепідемслужби у м. Києві,
головному санітарному лікарю м. Києва
ОСОБА_3

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від, в
задоволенні позову ОСОБА_3 було
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 листопада
2013 року було скасовано рішення суду
першої інстанції й позовні вимоги
ОСОБА_3 - задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції у справі,
Державна санітарно-епідеміологічна
служба України звернулась з касаційною
скаргою, в якій просить рішення суду
апеляційної інстанції скасувати, а
рішення суду першої інстанції залишити
в силі, посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що наказом
Міністерства охорони здоров'я України
від 05 вересня 2012 року № 155-О позивача
було звільнено з посади заступника
головного державного санітарного
лікаря м. Києва, заступника головного
лікаря Київської міської
санітарно-епідеміологічної станції у
порядку переведення до Головного
управління Державної
санітарно-епідеміологічної служби
України у м. Києві.

Згідно наказу Головного управління
Держсанепідслужби у місті Києві від
10 вересня 2012 року № 1-о, ОСОБА_3 з 10
вересня 2012 року приступила до
виконання обов'язків начальника
Головного управління
Держсанепідслужби у місті Києві,
головного державного санітарного
лікаря міста Києва, з правом першого
підпису на всіх документах - грошових
та матеріально-розпорядчих, на
підставі наказу Державної
санітарно-епідеміологічної служби
України від 01 червня 2012 року № 17-о та
наказу МОЗ України від 05 вересня 2012
року № 155-о.

Відповідно до Положення про порядок
передачі об'єктів права державної
власності, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 21
вересня 1998 року № 1482, наказом
Держсанепідслужби України від 19
листопада 2012 року № 109 «Про утворення
комісій та забезпечення передачі
державних закладів, підприємств,
установ та організацій» наказано
провести приймання цілісних майнових
комплексів державних закладів,
підприємств, установ та організацій із
сфери управління Міністерства охорони
здоров'я до сфери управління Державної
санітарно-епідеміологічної служби.
Затверджено склад Комісій з передачі
цілісних майнових комплексів
державних закладів, підприємств,
установ та організацій до сфери
управління Державної
санітарно-епідеміологічної служби що
додаються, Голову комісії було
зобов'язано подати до Державної
санітарно-епідеміологічної служби
України на затвердження акти приймання
- передачі за встановленою формою.

Додатком № 771 до наказу
Держсанепідслужби України від 19
листопада 2012 року № 109 «Про утворення
комісій та забезпечення передачі
державних закладів, підприємств,
установ та організацій» затверджено
склад комісії з передачі Київської
міської санітарно-епідеміологічної
станції.

Наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 22 січня 2013 року № 47 «Про
передачу майна до сфери управління
Держсанепідслужби України» вирішено
передати цілісні майнові комплекси
(далі - майно) державних закладів,
підприємств, установ та організацій, що
належать до сфери управління МОЗ
України, які ліквідуються згідно з
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 21 вересня 2012 року № 176-О
«Про ліквідацію бюджетних установ і
організацій, що належать до сфери
управління Міністерства охорони
здоров'я України», зі змінами (далі -
Наказ № 176-О), із сфери управління МОЗ
України до сфери управління
Держсанепідслужби України.

Пунктом 3 наказу Міністерства охорони
здоров'я України від 22 січня 2013 року № 47
встановлено, що акти
приймання-передачі майна юридичних
осіб, що зазначені у пункті 1 цього
наказу, оформлені та підписані членами
відповідної комісії з передачі майна,
склад якої затверджено Наказом № 109, а
саме: головою відповідної
ліквідаційної комісії (затверджено
Наказом № 176-О), представником
місцевого органу виконавчої влади,
фінансового органу відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці, представником установи або
органу Держсанепідслужби України, що
приймають майно (далі - отримувач),
надаються отримувачем майна до
Держсанепідслужби України відповідно
до графіка, що наведений у додатку 1 до
цього наказу.

Відповідно до Графіку здачі актів
приймання-передачі майна до
Держсанепідслужби України та актів
фіксування сум кредиторської
заборгованості станом на 01 січня 2013
року бюджетних установ і організацій,
що належать до сфери управління МОЗ
України, які ліквідуються відповідно
до наказу МОЗ України від 21 вересня 2012
року № 176-О «Про ліквідацію бюджетних
установ і організацій, що належать до
сфери управління Міністерства охорони
здоров'я України» (зі змінами) датою
надання актів для
адміністративно-територіальної
одиниці Київ визначено 28 січня 2013 року.

В зв'язку з недотриманням графіку
подання актів приймання-передачі
майна, затвердженого Міністерством
охорони здоров'я України від 22 січня 2013
року № 47 «Про передачу майна до сфери
управління Держсанепідслужби України»
або неналежне оформлення актів
приймання-передачі майна (далі по
тексту - Актів) які після опрацювання
комісією з забезпечення передачі майна
було повернуто на доопрацювання, та
керуючись статтями 139, 147, 147-1, 149 КЗпП
України, ст. 14 Закону України «Про
державну службу» головою Державної
санітарно-епідеміологічної служби
України Пономаренко А.М. 02 лютого 2013
року було винесено Наказ № 2-кд «Про
оголошення догани», яким застосовано
стягнення за порушення трудової
дисципліни у вигляді оголошення догани
начальнику Головного управління
Держсанепідслужби у м. Києві, головному
санітарному лікарю м. Києва ОСОБА_3

Задовольняючи позовні вимоги та
скасовуючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
прийшов до висновку, що відповідачем у
відповідності до положень ч. 2 ст. 71 КАС
України не доведено правомірність
винесення ним наказу від 02.02.2013 за № 2-кд
в частині оголошення догани начальнику
Головного управління
Держсанепідемслужби у м. Києві,
головному санітарному лікарю
м. Києва ОСОБА_3, а відтак він є
протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з вказаним висновком суду
апеляційної інстанції з огляду на
наступне.

Спеціальним законодавчим актом у сфері
проходження публічної служби є Закон
України «Про державну службу» від
16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Згідно статті 5 Закону України «Про
державну службу», державний службовець
повинен: сумлінно виконувати свої
службові обов'язки; шанобливо
ставитися до громадян, керівників і
співробітників, дотримуватися високої
культури спілкування; не допускати дій
і вчинків, які можуть зашкодити
інтересам державної служби чи
негативно вплинути на репутацію
державного службовця.

Статтею 147 Кодексу законів про працю
України встановлено, що дисциплінарні
стягнення застосовуються органом,
якому надано право прийняття на роботу
(обрання, затвердження і призначення на
посаду) даного працівника.

На працівників, які несуть
дисциплінарну відповідальність за
статутами, положеннями та іншими
актами законодавства про дисципліну,
дисциплінарні стягнення можуть
накладатися також органами,
вищестоящими щодо органів, вказаних у
частині першій цієї статті.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, позивач, перебуваючи на
посаді начальника Головного
управління Держсанепідслужби у місті
Києві, головного державного
санітарного лікаря міста Києва, мала
статус державного службовця.

Пунктом 12 Положення про територіальні
органи Державної
санітарно-епідеміологічної служби
України, затверджене наказом
Міністерства охорони здоров'я України
19 січня 2012 року № 34, зареєстроване в
Міністерстві юстиції України 16 березня
2012 року за № 413/20726 визначено, що
Начальник Головного управління:
здійснює керівництво саме Головним
управлінням і є відповідальним за
організацію та результати його
діяльності; організовує та забезпечує
виконання Головним управлінням актів
законодавства, нормативно-правових
актів Міністерства охорони здоров'я
України та наказів Держсанепідслужби
України організаційно-розпорядчого
характеру, доручень Голови
Держсанепідслужби України, його
першого заступника та заступника.

Згідно з частиною 1 статті 14 Закону
України «Про державну службу»,
дисциплінарні стягнення
застосовуються до державного
службовця за невиконання чи неналежне
виконання службових обов'язків,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює.

З додатку № 771 наказу
Держсанепідслужби України від 19
листопада 2012 року № 109, яким
затверджено склад комісії з передачі
Київської міської
санітарно-епідеміологічної станції
вбачається, що до складу комісії
включено осіб не підпорядкованих в
службовій діяльності позивачеві у
зв'язку з чим позивач в контексті п. 12
Положення № 34 не може нести
відповідальність за дії чи
бездіяльність таких осіб або за
результати їх дій.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що член ліквідаційної
комісії Київської міської
санітарно-епідеміологічної станції -
Багрій В.М., яка серед інших відмовилася
від підписання Актів - є начальником
відділу комунальної власності
Головного управління комунальної
власності Київської міської
адміністрації, яка є посадовою особою
не підпорядкованою, а ні позивачеві, а
ні МОЗ України.

Отже, позивач, як службова особа, в
межах наданих їй повноважень не може
нести відповідальність за відмову
підписувати будь-які документи
начальником відділу комунальної
власності Головного управління
комунальної власності Київської
міської адміністрації, що спричинило
порушення строків надання таких Актів
до Держсанепідслужби України.

Крім того, в Наказах МОЗ України (№ 176-О,
№ 47, № 109), якими суд першої інстанції
обґрунтовує постанову не визначено
повноважень позивача здійснювати
контроль за Головами комісій під час
виконання покладених на них обов'язків,
а відповідно і відсутні підстави
відповідно до яких мав би діяти
позивач. Натомість, в кожному з
вказаних наказів визначена посадова
особа на яку був покладений такий
обов'язок.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції,
що судом першої інстанції не взято до
уваги лист № 062/12/300-1400 від 08 лютого 2013
року від Департаменту комунальної
власності м. Києва в якому вказано, що
акти прийому-передачі майна
комунальної власності м. Києва не
можуть бути підписані у зв'язку з тим,
що майно, яке перебувало в оперативному
управлінні Київської міської
дезінфекційної станції та СЕС,
належить до комунальної власності
територіальної громади м. Києва, а
відповідно і прийняття рішень щодо
передачі іншим органам окремих
повноважень щодо управління майном,
визначення меж цих повноважень та умов
їх здійснення, належить виключно до
компетенції Київської міської ради
відповідно до Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні». У
вказаному листі прямо зазначено, -
«Вважаємо, що наказ Держсанепідслужби
видано з перевищенням повноважень в
частині розпорядження майном
комунальної власності територіальної
громади м. Києва».

З аналізу норм які містяться в ст.ст. 40,
142 КЗпП України, порушенням трудової
дисципліни є невиконання або неналежне
виконання з вини працівника покладених
на нього трудових обов'язків, що
проявились в порушенні правил
внутрішнього трудового розпорядку,
посадових інструкцій, положень,
наказів та розпоряджень власника, якщо
вони мають законний характер.

Пунктом 5 наказу Держсанепідслужби
України від 19.11.2012 № 109 було затверджено
склад комісій та визначено
відповідальних осіб на яких було
покладено контроль за виконанням
наказу, зокрема, контроль за виконанням
Наказу покладено на заступника
Держсанепідслужби України Черненко
Л.М..

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що постанова суду першої інстанції
скасована апеляційним судом, а в справі
ухвалено нове законне рішення, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду апеляційної інстанції залишити
без змін, оскільки вона прийнята з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана правильно, а
доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись статтею 222, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Державної
санітарно-епідеміологічної служби
України залишити без задоволення, а
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 листопада
2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: