Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/13367/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Приходько І.В., Степашко О.І.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційні скарги приватного
акціонерного товариства "Бліц-Інформ"
(далі - Товариство) та окружної
державної податкової служби -
центрального офісу з обслуговування
великих платників податків Державної
податкової служби (далі - Податкова
служба)

на постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від
15.11.2012

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.02.2013

у справі № 2а-8781/12/2670

за позовом Товариства

до Податкової служби,

за участю прокуратури м. Києва,

про скасування податкового
повідомлення-рішення, зобов'язання
вчинити дії.

За результатами розгляду касаційних
скарг Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Позов подано про скасування
податкового повідомлення-рішення від
18.03.2012 № та про стягнення з
Державного бюджету України на користь
Товариства бюджетного відшкодування з
ПДВ за вересень 2011 року в сумі 2 088 620
грн., за жовтень 2011 року в розмірі 3 156 547
грн. та за листопад 2011 року в сумі 3 083 169
грн.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від
15.11.2012, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.02.2013,
позов задоволено частково; оспорюване
податкове повідомлення-рішення
визнано протиправним та скасовано з
тих підстав, що позивачем було сплачено
ПДВ при імпорті товару (фарби
друкарської), у зв'язку з чим підстави
для позбавлення позивача права на
податковий кредит за цими операціями
відсутні; Податкову службу зобов'язано
у відповідності до вимог чинного
законодавства провести перевірку щодо
підтвердження права Товариства на
відшкодування з бюджету ПДВ за
вересень 2011 року в сумі 2 088 620 грн., за
жовтень 2011 року в розмірі 3 156 547 грн. та
за листопад 2011 року у сумі 3 083 169 грн. за
поданими податковими деклараціями.

Частково не погоджуючись з висновками
попередніх інстанцій, Товариство
звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на невідповідність висновків судів
вимогам чинного законодавства, просить
змінити оскаржувані судові акти та
повністю задовольнити позовні вимоги,
стягнувши на користь Товариства
оспорювану суму бюджетного
відшкодування.

Податкова служба також скористалася
правом на касаційне оскарження,
подавши до Вищого адміністративного
суду України касаційну скаргу, в якій
просить скасувати прийняті у справі
рішення в частині задоволення позовних
вимог та повністю відмовити у позові.

Касаційна інстанція за результатами
вивчення матеріалів справи та
дослідження доводів касаційної скарги,
заслухавши пояснення присутніх у
судовому засіданні представників
сторін та перевіривши у відповідності
зі статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС) законність оскаржуваних
судових актів, вважає за необхідне
частково задовольнити касаційні
вимоги Товариства та Податкової служби
виходячи з такого.

Як було встановлено судами, у поданих
до контролюючого органу податкових
деклараціях за вересень, жовтень,
листопад 2011 року Товариством було
задекларовано суми ПДВ, що підлягають
бюджетному відшкодуванню на рахунок
платника, у розмірах, відповідно, 2 088 620
грн., 3 156 547 грн. та 3 083 169 грн.

Податковою службою було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку Товариства з питань
достовірності нарахування бюджетного
відшкодування ПДВ на рахунок платника
у банку за вересень, жовтень, листопад
2011 року. За наслідками цієї перевірки
відповідачем складено акт від 31.05.2012 №
482/10-40/2320/20050164 та прийнято податкове
повідомлення-рішення від 18.03.2012 №
, згідно з яким позивачеві
визначено суму завищення бюджетного
відшкодування з ПДВ за жовтень,
листопад 2011 року в загальному розмірі
387 524 грн. із застосуванням 193 672 грн.
штрафних санкцій з підстав порушення
Товариством, на думку відповідача,
вимог пункту 187.8 статті 187, пунктів 198.1,
198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України.

Підставою для прийняття зазначеного
акта індивідуальної став висновок
податкового органу про безпідставне
включення позивачем до податкового
кредиту сум ПДВ за операціями з імпорту
фарби друкарської, які звільнені від
оподаткування.

Так, згідно з пунктом 7 підрозділу ХХ
Податкового кодексу України (у
редакції, що діяла у період виникнення
спірних правовідносин) тимчасово, до 1
січня 2015 року, звільняються від
оподаткування податком на додану
вартість операції з ввезення товарів,
визначених пунктом "о" частини першої
статті 19 Закону України "Про Єдиний
митний тариф", для використання у
власній виробничій діяльності.

За правилами пункту «о» частини першої
статті 19 Закону України «Про Єдиний
митний тариф» від сплати мита
звільняються до 1 січня 2015 року товари,
які не виробляються в Україні, крім
товарів за кодами згідно з УКТ ЗЕД 4707 90
10 00, 4707 90 90 00 і ввозяться на митну
територію України для використання у
видавничій діяльності та діяльності з
виготовлення книжкової продукції, яка
виробляється в Україні, та мають згідно
з Українською класифікацією товарів
зовнішньоекономічної діяльності (УКТ
ЗЕД) такі коди, зокрема: 3215 11 00 00 Фарба
друкарська чорна, 3215 19 00 00 Фарба
друкарська, крім чорної.

Однак у перевіреному періоді
Товариство під час імпорту фарби
друкарської для власної виробничої
діяльності за кодами УКТ ЗЕД , 3215
19 00 00 сплатило ПДВ при митному
оформленні цієї продукції та за фактом
такої сплати відобразило відповідні
суми податку у складі податкового
кредиту.

На обґрунтування висновку про
незаконність оспорюваного податкового
повідомлення-рішення суди послалися на
приписи абзацу другого пункту 198.2
статті 198 Податкового кодексу України,
згідно з яким для операцій із ввезення
на митну територію України товарів
датою виникнення права на віднесення
сум податку до податкового кредиту є
дата сплати (нарахування) податку за
податковими зобов'язаннями згідно з
пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу.

Однак при цьому суди залишили поза
увагою той факт, що розглядувані
імпортні операції звільнені від
оподаткування ПДВ, у зв'язку з чим у
позивача був відсутній обов'язок зі
сплати цього податку при розмитненні
товару (фарби друкарської).

А тому перераховані позивачем суми ПДВ
за операціями, що звільнені від
оподаткування, є надміру сплаченим
податком, щодо повернення якого існує
окремий порядок; власне факт
безпідставної сплати ПДВ до бюджету не
є обставиною, з якою стаття 198
Податкового кодексу України пов'язує
виникнення у платника права на
податковий кредит.

Наведене обумовлює законність
оспорюваного податкового
повідомлення-рішення, прийнятого у
зв'язку з виключенням Податковою
службою незаконно сформованого
позивачем податкового кредиту з
розрахунку бюджетного відшкодування.

Не можна визнати законними і висновки
судів щодо необхідності зобов'язання
відповідача провести перевірку щодо
підтвердження права Товариства на
відшкодування на його користь з
бюджету оспорюваної суми ПДВ з метою
захисту прав позивача.

Так, в акті перевірки зазначено, що
висновки щодо достовірності
заявленого Товариством бюджетного
відшкодування на розрахунковий
рахунок по декларації за вересень 2011
року в сумі 2 088 620 грн., за жовтень 2011
року в сумі 2 899 226 грн. та за листопад 2011
року в розмірі 2 952 966 грн. будуть
здійснені після проведення
передбачених чинним законодавством
заходів.

За змістом пунктів 200.10, 200.11 статті 200
Податкового кодексу України протягом 30
календарних днів, що настають за
граничним терміном отримання
податкової декларації, податковий
орган проводить камеральну перевірку
заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які
свідчать, що розрахунок суми
бюджетного відшкодування було
зроблено з порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право провести документальну
позапланову виїзну перевірку платника
для визначення достовірності
нарахування такого бюджетного
відшкодування протягом 30 календарних
днів, що настають за граничним терміном
проведення камеральної перевірки.

Таким чином, проведення перевірки є
правом органу державної податкової
служби, реалізація якого здійснюється
цим органом на власний розсуд.
Прийняття рішення про зобов'язання
відповідача провести перевірку є, по
суті, втручанням суду у діяльність
органу державної податкової служби, що
є неприпустимим.

У разі невчинення податковим органом
дій, необхідних для повернення
платником належних йому з бюджету сум
ПДВ, законним способом захисту прав
такого платника є стягнення з бюджету
відповідної суми відшкодування.

Відповідно до пункту 4 статті 7 КАС
одним із принципів здійснення
правосуддя в адміністративних судах є
змагальність сторін, диспозитивність
та офіційне з'ясування всіх обставин у
справі.

Принцип офіційного з'ясування всіх
обставин у справі розкрито в частинах
четвертій та п'ятій статті 11 КАС, якими
встановлено, що суд вживає передбачені
законом заходи, необхідні для
з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи.

Суд повинен запропонувати особам, які
беруть участь у справі, подати докази
або з власної ініціативи витребувати
докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Дотримання цього принципу судом в
судовому процесі забезпечує прийняття
законного і обґрунтованого судового
рішення за результатами розгляду
адміністративної справи, як того
вимагає статті 159 КАС.

А відтак у даному разі для вирішення
питання щодо наявності підстав для
стягнення з Державного бюджету України
на користь Товариства оспорюваної суми
бюджетного відшкодування з ПДВ судам
слід було безпосередньо дослідити усі
обставини щодо виникнення у платника
від'ємного значення ПДВ у відповідних
сумах, встановивши, за якими саме
операціями позивачем було сформовано
податковий кредит, перевіривши
дотримання Товариством законодавчо
встановлених умов формування
податкового кредиту, правильність
здійсненого позивачем розрахунку
від'ємного значення ПДВ, заявленого до
відшкодування у поданих деклараціях.

При цьому судам слід взяти до уваги, що
за правилами статті 198 Податкового
кодексу України обов'язковою умовою
виникнення у платника права на
податковий кредит є реальне здійснення
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг) з метою їх використання в
оподатковуваних операціях, а також
оформлення зазначених операцій
необхідними документами первинного
обліку (у тому числі податковими
накладними), що містять достовірні
відомості про обсяг та зміст
господарської операції.

Допущені судами порушення норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, а отже відповідно до
частини другої статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для скасування ухвалених у
справі судових рішень та направлення
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
слід взяти до уваги викладене в цій
ухвалі, встановити необхідні для
вирішення даного спору обставини, для
чого в разі необхідності зобов'язати
сторони надати докази, яких не буде
вистачати для з'ясування цих обставин,
або ж витребувати такі докази у інших
осіб, в яких вони можуть знаходитися;
дати правильну юридичну оцінку
встановленим обставинам та
постановити рішення відповідно до
вимог статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

З урахуванням викладеного, керуючись
статтями 220, 222, 223, 227, 229, 230, 231 КАС, Вищий
адміністративний суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги приватного
акціонерного товариства "Бліц-Інформ"
та окружної державної податкової
служби - центрального офісу з
обслуговування великих платників
податків Державної податкової служби
задовольнити частково.

2. Постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від
15.11.2012 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19.02.2013 у справі № 2а-8781/12/2670
скасувати.

3. В частині позовних вимог щодо
скасування податкового
повідомлення-рішення від 18.03.2012 №
відмовити.

4. В решті справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.В. Приходько О.І. Степашко