Справа № 628/19/13-а
Суддя: Ліпський Д.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/44617/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді Ліпського Д.В.,

суддів: Головчук С.В.,

Черпака Ю.К.,

розглянувши в попередньому
судовому засіданні касаційну скаргу
ОСОБА_2 на ухвалу Куп'янського
міськрайонного суду Харківської
області від 10 січня 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 4 квітня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Генерального прокурора України Пшонки
Віктора Павловича про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Генерального
прокурора України Пшонки Віктора
Павловича про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,.

Просив визнати незаконними дії
Генерального прокурора України Пшонки
Віктора Павловича та зобов'язати його
надати рішення про відкриття
кримінальних справ.

Ухвалою Куп'янського міськрайонного
суду Харківської області від 10 січня 2013
року позивачу відмовлено у відкритті
провадження у справі, оскільки позовну
заяву не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2013
року апеляційну скаргу позивача
залишено без задоволення, а ухвалу
першої інстанції - без змін.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
судів першої та апеляційної інстанції
позивач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувані судові рішення, а справу
направити для продовження судового
розгляду до суду першої інстанції,
оскільки вважає, що судами неправильно
застосовано норми процесуального
права.

Перевіривши доводи касаційної
скарги, правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, у межах, визначених
ст. 220 КАС України, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
109 Кодексу адміністративного
судочинства України суддя відмовляє у
відкритті провадження в
адміністративній справі лише, якщо
заяву не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що предметом спору є
оскарження бездіяльності Генерального
прокурора України при розгляді ними
заяви щодо скоєння злочину в порядку
статті 97 Кримінально-процесуального
кодексу України, та зобов'язання
останнього здійснити процесуальні дії
в порядку статті 97 КПК України. Тобто,
спірні правовідносини стосуються
діяльності прокуратури, яка
регламентована нормами
Кримінально-процесуального кодексу
України.

Вимогами статей 99, 234, 235
Кримінально-процесуального кодексу
України встановлено, що дії слідчого,
органу дізнання, рішення прокурора по
результатам розгляду скарги можуть
бути оскарженні вищестоящому
прокуророві або до суду та
розглядаються судом в межах
повноваження у кримінальній справі у
порядку, визначеному нормами
Кримінально-процесуального кодексу
України.

Крім того, як зазначено в рішенні
Конституційного суду України від 25.05.2001
№ 6-рп/2001, кримінальне судочинство -це
врегульований нормами
кримінально-процесуального кодексу
України порядок діяльності органів
дізнання, попереднього слідства,
прокуратури і суду (судді) щодо
порушення, розслідування, розгляду і
вирішення кримінальних справ, а також
діяльність інших учасників
кримінального процесу, підозрюваних,
обвинувачених, підсудних, потерпілих,
цивільних позивачів і відповідачів, їх
представників та інших осіб з метою
захисту своїх конституційних прав,
свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може
бути надійним без надання їй
можливості оскаржити до суду
процесуальні акти, дій чи
бездіяльності органів прокуратури. Але
таке оскарження може здійснюватись у
порядку, встановленому
Кримінально-процесуальним кодексом
України, оскільки діяльність посадових
осіб прокурати має свої особливості і
не належить до управлінської сфери.

Отже, враховуючи вищенаведене
законодавство суд першої інстанції, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, дійшов правильного висновку
щодо відмови у відкритті провадження в
адміністративній справі на підставі
пункту 1 частини 1 статті 109 КАС України,
оскільки вимоги позивача слід
вирішувати в порядку
кримінального-процесуального
судочинства.

Крім того, пунктом 2 частини 3 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів не поширюється
на публічно-правові справи, що належить
вирішувати у порядку кримінального
судочинства.

Враховуючи те, що посилання
відповідача в касаційній скарзі на
порушення судами першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права не знайшли свого
підтвердження при розгляді даної
справи, а судами повно та всебічно
перевірені надані сторонами докази,
дана їм належна оцінка у рішеннях, які
належним чином мотивовані і за своїм
змістом та формою відповідають вимогам
матеріального та процесуального
закону, касаційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а судові
рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу Куп'янського
міськрайонного суду Харківської
області від 10 січня 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 4 квітня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Генерального прокурора України Пшонки
Віктора Павловича про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.В. Ліпський

Судді:
С.В. Головчук

Ю.К. Черпак