Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/41570/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С.
(суддя-доповідач), Голяшкіна О.В.,
Стрелець Т.Г.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Кролевецькому районі
Сумської області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 03 квітня 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10 липня 2013
року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в
Кролевецькому районі Сумської області
про визнання протиправною та
скасування вимоги, зобов'язання
утриматись від вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2013 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_4 пред'явив позов до
управління Пенсійного фонду України в
Кролевецькому районі Сумської області
про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу №
1370 від 13 лютого 2013 року, прийняту
управлінням Пенсійного фонду України у
Кролевецькому районі Сумської області
(далі - УПФ у Кролевецькому районі
Сумської області); зобов'язання УПФ в
Кролевецькому районі Сумської області
припинити нараховування єдиного
соціального внеску ОСОБА_4 як особі, що
перебуває на пенсії за віком і
пенсійний вік для якої було зменшено,
будучи фізичною особою - підприємцем,
який обрав спрощену систему
оподаткування.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від

10 липня 2013 року, позов задоволено
частково.

Визнано протиправною та скасовано
вимогу УПФ в Кролевецькому районі № 1370

від 13.02.2013 року про сплату боргу в
розмірі 4 571грн. 01коп.

В частині вимог про зобов'язання
припинити нарахування єдиного внеску
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 як
особі, що перебуває на пенсії за віком і
пенсійний вік для якої було зменшено,
будучи фізичною особою - підприємцем,
який обрав спрощену систему
оподаткування відмовлено в зв'язку з їх
необґрунтованістю.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі УПФ в
Кролевецькому районі Сумської області,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій, та ухвалити
нове судове рішення, яким у задоволенні
позову відмовити.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_4 є фізичною
особою-підприємцем, платником єдиного
податку, перебуває на спрощеній
системі оподаткування з 01 січня 2012 року
та отримує пенсію за віком із
зменшенням пенсійного віку, призначену
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

УПФ в Кролевецькому районі Сумської
області 13 лютого 2013 року було прийнято
вимогу про сплату боргу № Ф 1370, якою
встановлено наявність заборгованості
зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 4571, 01 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
визнання протиправною та скасування
вимоги про сплату боргу, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
позивачу призначена пенсія із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» на підставі
статті 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а тому він звільнений від
сплати єдиного внеску.

Суд апеляційної інстанції погодився із
висновком суду першої інстанції та
залишив постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 03 квітня 2013
року без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується із правовою позицією
судів першої та апеляційної інстанцій
із огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Закон України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
визначає правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
платниками єдиного внеску є, зокрема,
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Статтею 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Позивачу призначена пенсія із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» на підставі
статті 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», тому колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанцій повно і всебічно встановили
обставини справи, дали їм належну
юридичну оцінку, правильно застосували
норми матеріального і процесуального
права та прийшли до вірного висновку,
що фізична особа-підприємець ОСОБА_4 є
пенсіонером та отримує пенсію за віком,
а тому звільнений від сплати єдиного
внеску і у відповідача були відсутні
правові підстави для прийняття вимоги
про сплату боргу від 13 лютого 2013 року №
Ф 1370.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанцій та
встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій, підстав
для задоволення касаційної скарги
немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Кролевецькому районі Сумської області
залишити без задоволення, а постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 03 квітня 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10 липня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та в порядку, передбачених
статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: