Справа № 819/2380/13-а
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року
Справа № 876/14139/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Хобор Р.Б., Яворського І.О.,

за участі секретаря судового
засідання: Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львові
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 30.10.2013 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Тернопільській області
про скасування наказів та поновлення
на посаді,-

В С Т А Н
О В И В :

15.10.2013 року ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Тернопільській області
про скасування п. 2 наказу № 1060 від
02.10.2013 року «Про порушення службової
дисципліни окремими працівниками УДАІ
УМВС в Тернопільській області та
покарання винних» щодо звільнення
начальника УДАІ УМВС України в
Тернопільській області полковника
міліції ОСОБА_1 з посади; скасування
наказу № 212 о/с від 07.10.2013 року «По
особовому складу» про звільнення
полковника міліції ОСОБА_1 з посади
начальника УДАІ УМВС України в
Тернопільській області; поновити
полковника міліції ОСОБА_1 на посаді
начальника УДАІ УМВС України в
Тернопільській області.

В обґрунтування позову покликається на
те, що відповідачем недотримано
процедури притягнення до
відповідальності, порядку оформлення
матеріалів службового розслідування,
допущено порушення вимог
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, від 22 лютого
2006 року № 3460-IV, Інструкції про порядок
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ України,
затвердженої наказом Міністерства
внутрішніх справ України № 230 від 12
березня 2013 року. Також в оскаржуваному
наказі № 1060 від 02.10.2013 року чітко не
вказані дії чи бездіяльність, які
містять ознаки дисциплінарного
проступку, за який позивача притягнуто
до відповідальності, будь-яких
незаконних наказів щодо внесення
відомостей до підписаного т.в.о.
начальника УМВС дисциплінарного
наказу ОСОБА_1 не надавав.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 30.10.2013 року
в задоволенні позовних вимог
відмовлено, оскільки суд не погодився з
доводами позивача.

Не погодившись з постановою суду її
оскаржив позивач - ОСОБА_1, який просить
скасувати дану постанову та винести
нову про задоволення позовних вимог.

При цьому апелянт обґрунтовує та
мотивує свої вимоги аналогічно
обґрунтуванням позовних вимог, зокрема
зазначає, що в матеріалах справи немає
жодних доказів того, що керівників
департаменту ДАІ МВС України було
введено в оману з приводу виконання
подання Генеральної прокуратури
України. При цьому, посилаючись на цей
факт як у висновку службового
розслідування від 05.09.2013 року так і в
дисциплінарному наказів № 060 від 02.10.2013
р., в ході проведення службового
розслідування пояснення в керівництва
Департаменту ДАІ МВС України не
відбирались.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що необхідно
задовольнити апеляційну скаргу, з
наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України
"Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565 - ХІІ
порядок та умови проходження служби в
міліції регламентуються Положенням
про проходження служби особовим
складом органів внутрішніх справ,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України Кабінету від 29 липня 1991 p. № 114.

У відповідності до п. 10 цього Положення
особи рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ користуються
всіма соціально-економічними,
політичними та особистими правами і
свободами, виконують усі обов'язки
громадян, передбачені Конституцією та
іншими законодавчими актами, а їх
права, обов'язки і відповідальність, що
випливають з умов служби, визначаються
законодавством, Присягою, статутами
органів внутрішніх справ і цим
Положенням.

Суд першої інстанції встановив , що
полковник міліції ОСОБА_1 наказом УМВС
України в Тернопільській області № 96
о/с від 07.05.2012 року «По особовому
складу» призначений на посаду
начальника УДАІ УМВС України в
Тернопільській області з 08 травня 2012
року

Пунктом 2 наказу управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Тернопільській області № 1060 від
02.10.2013 року «Про порушення службової
дисципліни окремими працівниками УДАІ
УМВС в Тернопільській області та
покарання винних» за неналежне
виконання функціональних обов'язків,
порушення вимог 17,8 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, наказу МВС України від 12.03.2013 №
230, віддання незаконного наказу щодо
внесення неправдивих відомостей до
підписаного т.в.о.начальника УМВС
дисциплінарного наказу,
незабезпечення належної організації
службової діяльності УДАІ УМВС та
введення в оману керівництва ДДАІ МВС
України, вирішено начальника УДАІ УМВС
України в Тернопільській області
полковника міліції ОСОБА_2 звільнити з
посади.

З описової частини оскаржуваного
наказу слідує, що полковник міліції
ОСОБА_1, виконуючи розпорядження
керівництва ДДАІ МВС України щодо
проведення додаткового, більш
ретельного розслідування за фактами,
викладеними у поданні Генеральної
прокуратури України від 26.06.2013 року в
усній формі доручив начальникові СМ та
ЮЗ УДАІ УМВС в області майору міліції
ОСОБА_3 проведення додаткового
службового розслідування по
наведеному поданні.

25.08.2013 року після чергової відпустки до
виконання своїх службових обов'язків
приступив полковник міліції ОСОБА_1,
якому майор міліції ОСОБА_3, доповів про
результати проведеного додаткового
службового розслідування.

Ознайомившись з даним висновком
службового розслідування та
підписаним але ще не зареєстрованим у
встановленому порядку дисциплінарним
наказом, полковник міліції ОСОБА_1 не
погодився із заходами реагування
стосовно підполковників міліції
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та дав незаконний
наказ внести без відома керівника УМВС
України зміни у п.2 наказу за № 903 від
27.08.2013 року шляхом заміни аркуша №4
цього наказу на більш суворий вид
дисциплінарної
відповідальності-оголошення догани.

27.08.2013 року ОСОБА_3, після незаконного
внесення змін, надав вказаний наказ для
реєстрації до відділу
режимно-секретного та документального
забезпечення УМВС України в
Тернопільській області, де він був
облікований за реєстраційним №903 та в
цей же день з відома позивача цей
сфальсифікований дисциплінарний наказ
направив до ДДАІ МВС України.

Тому відповідачем ці дії позивача
кваліфіковано як порушення вимог
ст.ст.7,8 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України від 22
лютого 2006 року N 3460-IV і з цим погодився
суд першої інстанції.

Між тим, такі висновки суду першої
інстанції є не в достатній мірі
вірними, оскільки вони не ґрунтуються
на фактичних обставинах справи, є
суперечливими та не відповідають
вимогам чинного законодавства, з
огляду на таке.

Так сторони не заперечують тієї
обставини, що полковник міліції ОСОБА_1
в період з 10.07.2013 року по 24.08.2013 року
перебував у відпустці і в силу цієї
обставини не міг доручати підлеглому
ОСОБА_3 доручати проведення додаткової
перевірки з приводу подання
Генеральної прокуратури України від
26.06.2013 року.

Окрім цього начальник СМ та ЮЗ УДАІ
УМВС в області майор міліції ОСОБА_3 в
ході проведення службового
розслідування по обставинах порушення
позивачем службової дисципліни 03.09.2013
року зазначив, що вказівку на
проведення додаткового, більш
ретельного розслідування за фактами,
викладеними у поданні Генеральної
прокуратури України від 26.06.2013 року в
усній формі доручив тимчасово
виконуючий обов»язки начальника УДАІ
УМВС підполковник міліції ОСОБА_4

Стосовно віддання незаконного наказу
щодо внесення неправдивих відомостей
до підписаного тимчасово виконуючим
обов»язки начальника УМВС
дисциплінарного наказу №903 від 27.08.2013
року полковником міліції ОСОБА_1, то суд
покликатись на пояснення начальника СМ
та ЮЗ УДАІ УМВС в області майора
міліції ОСОБА_3, наданих в ході
проведення службового розслідування
по обставинах порушення позивачем
службової дисципліни 03.09.2013 року.

Так за даним поясненням слідує, що
25.08.2013 року ОСОБА_1, ознайомившись з
наказом з приводу розслідування за
фактами, викладеними у поданні
Генеральної прокуратури України від
26.06.2013 року, не погодився із заходами
реагування стосовно підполковників
міліції ОСОБА_4, ОСОБА_5 та категорично
наказав замінити у наказовій частині
п.2 наказу на більш суворий вид
дисциплінарної
відповідальності-оголошення догани.
Також ОСОБА_3 зазначив, що 27.07.2013 року
надав вказаний наказ для реєстрації до
відділу режимно-секретного та
документального забезпечення УМВС
України в Тернопільській області, де
він був облікований за реєстраційним
№903 та 02.09.2013 року сфальсифікований
дисциплінарний наказ направив до ДДАІ
МВС України.

Одночасно, суд досліджуючи дану
обставину не здійснив критичної оцінки
показів майора міліції ОСОБА_3, який
перебуває в підпорядкуванні
керівництва УМВС України в
Тернопільській області, від яких
залежить його подальше проходження
служби в органах внутрішніх справ, і
міг оговорити позивача під тиском
вищестоящого керівництва. При
цьому необхідно зазначити, що наказ №903
від 27.08.2013 року прийнятий за
результатами службового розслідування
від 22.08.2013 року проведено з порушенням
Інструкції про порядок проведення
службових розслідувань у внутрішніх
військах Міністерства внутрішніх
справ України, затвердженого МВС
України 12.04.2013 року та зареєстрованого
в Міністерстві юстиції 02.04.2013 року N
541/23073

Так п.2.4 наведеної Інструкції підставою
для проведення службового
розслідування є належним чином
письмово оформлений наказ
уповноваженого на те начальника.

Також п.5.1 Інструкції службове
розслідування має бути завершене
протягом одного місяця з дня його
призначення начальником, а у разі
необхідності за мотивованим рапортом
(доповідною запискою) виконавця або
голови комісії визначений строк може
бути продовжено начальником, який
призначив службове розслідування, або
старшим прямим начальником, але не
більш як на один місяць.

Пунктом 5.3 Інструкції передбачено, що
завершення службового розслідування
визначається датою затвердження
начальником, який призначив службове
розслідування, висновку за
результатами службового розслідування
(далі - висновок службового
розслідування).

Аналізуючи описову частину наказу №1060
від 02.10.2013 року необхідно зробити
висновок про те, що відповідачем при
проведенні службового розслідування
за фактами, викладеними у поданні
Генеральної прокуратури України від
26.06.2013 року не було прийнято письмово
оформлений наказ уповноваженого на те
начальника та складено двічі акти
службового розслідування, які
затверджено 15.08.2013 року та 22.08.2013 року,
що суперечить наведеним вище вимогам
Інструкції.

Також необхідно звернути увагу на
приписи п. 3.4. Інструкції , за яким
забороняється проводити службове
розслідування особам, які є підлеглими
особи РНС, стосовно якої призначено
службове розслідування, а також особам
- співучасникам проступку або
зацікавленим у наслідках
розслідування. Розслідування
проводиться за участю безпосереднього
начальника порушника.

У разі виникнення таких обставин
виконавець упродовж двадцяти чотирьох
годин повинен повідомити про це
начальнику, який призначив службове
розслідування, без припинення
службового розслідування.

В даному випадку з пояснень тимчасово
виконуючого обов»язки начальника УМВС
України в Тернопільській області
ОСОБА_6, заступника начальника УМВС
України в Тернопільській області
ОСОБА_7, тимчасово виконуючого
обов»язки начальника УДАІ УМВС України
в Тернопільській області ОСОБА_4, які
надані 03.09.2013 року в ході проведення
службового розслідування по факту
порушення позивачем службової
дисципліни встановлено, що на підставі
листа Департаменту ДАІ МВС України №
4/14-7438 від 02.08.2013 року про необхідність
проведення додаткового службового
розслідування за фактами викладеними у
поданні Генеральної прокуратури
України від 26.06.2013 року ОСОБА_6
організацію проведення додаткового
службового розслідування доручив
ОСОБА_7, який в свою чергу доручив
ОСОБА_4, а останній доручив начальнику
СМ та ЮЗ УДАІ УМВС в Тернопільській
області майору міліції ОСОБА_3

Тому колегія суддів вважає, що наказ
прийнятий за результатами службового
розслідування, проведеного з грубим
порушенням наведених вимог Інструкції
є протиправним, а незаконні дії не
можуть породжувати законні юридичні
наслідки і цьому суд першої інстанції
не дав жодної оцінки.

Одночасно необхідно погодитись з
твердженням апелянта, що суд першої
інстанції при постановленні
оскаржуваного рішення не звернув уваги
на те, що в матеріалах справи немає
жодних доказів того, що будь-хто із
керівників департаменту був обманутим,
оскільки посилаючись на цей факт як у
висновку службового розслідування від
05.09.2013 року так і в дисциплінарному
наказі № 1060 від 02.10.2013 року ця обставина
не була належним чином встановлена.

Також відповідно до п. 2.6.1. Інструкції з
діловодства в системі Міністерства
внутрішніх справ України, затвердженої
наказом Міністерства внутрішніх справ
України за № 747 від 23.08.2012 року
реєстрація документа - це здійснення
запису облікових даних про документ за
встановленою реєстраційною формою,
яким фіксується факт створення,
відправлення або одержання документа,
шляхом проставлення на ньому
реєстраційного індексу з подальшим
записом у зазначених формах необхідних
відомостей про документ.

Відповідно до п. 3.14. Інструкції з
оформлення документів у системі
Міністерства внутрішніх справ України,
затвердженої наказом Міністерства
внутрішніх справ України за № 650 від
27.07.2012 р. документ повинен мати
обов'язкові реквізити: назву
організації, назву виду документа,
дату, реєстраційний індекс, заголовок
до тексту, текст, підпис уповноваженої
особи.

Якщо документ оформлено на двох і
більше сторінках підпис проставляють
після тексту документа, а відмітку про
виконання документа та направлення
його до справи - на нижньому березі
першої сторінки документа.

Отже, станом на 25.08.2013 р. дисциплінарний
наказ № 903 від 27.08.2013 р. не набув ознак
створеного документа в розумінні п. 2.6.1
Інструкції з діловодства в системі
Міністерства внутрішніх справ України,
а тому не можуть вважатися
неправомірними дії по корегуванню
(внесенню змін) до проектів документів,
ким би вони не були підписані чи
завізовані, що виключає склад
дисциплінарного проступку з підстав
непридатності предмету посягання.

Також підставою для звільнення як
зазначено в описовій частині наказу
№1060 від 02.10 2013 року послужило те, що
ОСОБА_1 раніше вже неодноразово
допускав порушення службової
дисципліни, за що керівництвом УМВС
вирішувалось питання про притягнення
такого до дисциплінарної
відповідальності.

Відповідно до ст. 61 Конституції ніхто
не може бути двічі притянений до
юридичної відповідальності одного
виду за одне і те ж саме правопорушення.

Відповідно до абз. 9 ст. 14
Дисциплінарного статуту за кожне
порушення службової дисципліни
накладається лише одне дисциплінарне
стягнення. Абзацом 13 цієї ж статті
передбачено, що у разі повторного
вчинення особою рядового або
начальницького складу незначного
проступку з урахуванням його
нетяжкості, сумлінного ставлення цієї
особи до виконання службових
обов'язків, нетривалого перебування на
посаді (до шести місяців) та з інших
поважних причин начальник може
обмежитися раніше накладеним на таку
особу дисциплінарним стягненням.
Фактично даною нормою закону
передбачено підставу звільнення
службової особи органів внутрішніх
справ від накладання дисциплінарного
стягнення, яка не виключає факту
притягнення особи до дисциплінарної
відповідальності.

Суд першої інстанції не зважаючи на
дані приписи прийшов до неправильного
висновку про те, що в оскаржуваному
наказі № 1060 від 02.10.2013 року правомірно
зазначені інші проступки, оскільки за
ці діяння ОСОБА_1 притягується до
дисциплінарної відповідальності
вперше.

Мотивуючи законність оскаржуваного
рішення відповідача, суд першої
інстанції безпідставно покликається
на встановлений факт відання позивачем
незаконного наказу про проведення
службового розслідування від 14.05.2013
року за межами своїх службових
повноважень, незважаючи на те, що
дисциплінарним наказом № 1060 від 02.10.2013
року не передбачено посилання на дане
діяння як на дисциплінарний проступок,
за який позивача звільнено із займаної
посади.

Стосовно надання пояснень позивачем з
приводу оскаржуваного накладеного
дисциплінарного стягнення, то неможна
погодитись з висновком суду, що позивач
відмовився від надання комісії таких
пояснень і дану обставину позивач
заперечує в ході розгляду справи в
суді.

Так, в акті про відмову від надання
пояснень в якому відсутній запис про
місце його складання зазначається, що
начальник ВІОС УКЗ УМВС України в
Тернопільській області полковник
міліції ОСОБА_8, як виконавець
службового розслідування, в
присутності старшого інспектора з ОД
ВІОС УКЗ УМВС України в Тернопільській
області підполковника міліції ОСОБА_9
та старшого інспектора з ОД ВІОС УКЗ
УМВС України в Тернопільській області
капітана міліції ОСОБА_10 запропонував
начальнику УДАІ УМВС України в
Тернопільській області полковнику
міліції ОСОБА_1 дати пояснення щодо
обставин відання ним наказу майору
міліції ОСОБА_3 в частині внесення
неправдивих відомостей до наказу № 903
від 27.08.2013 р. В той час, як в своїх
поясненнях від 03.09.2013 р. начальник МГБ
УМВС України в Тернопільській області
полковник міліції ОСОБА_7, наданих
полковнику міліції ОСОБА_8 в ході
службового розслідування, повідомив,
що саме він 03.09.2013 р. викликав до себе у
службовий кабінет полковника міліції
ОСОБА_1 та в присутності полковника
міліції ОСОБА_8 намагався отримати
пояснення від начальника УДАІ УМВС
України з приводу внесення
недостовірних відомостей до уже
завізованого ним та підписаного т.в.о.
начальника УМВС наказу. Про
присутність ще когось із працівників
полковник міліції ОСОБА_7 не згадує, як
і не згадує про складання акту про
відмову від надання пояснень.

Наявність розбіжностей в поясненнях
полковника міліції ОСОБА_7 від 03.09.2013
року та Акту про відмову від надання
пояснень від 03.09.2013 року з приводу того
ким, коли і де відбирались пояснення
від полковника міліції ОСОБА_1 не
підтверджує допустимими доказами факт
того, що від полковника міліції ОСОБА_1
зажадалися будь-які пояснення.

Тому відповідачем при проведенні
службового розслідування щодо
обставин порушення позивачем
службової дисципліни не дотримано
вимог абз. 5 ст. 14 Закону України від 22
лютого 2006 року N 3460-IV за яким перед
накладенням дисциплінарного стягнення
начальник або особа, яка проводить
службове розслідування, повинні
зажадати від порушника надання
письмового пояснення. Небажання
порушника надавати пояснення не
перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Дисциплінарне стягнення на працівника
міліції накладається за порушення
службової дисципліни, що виявилося у
вчиненні дисциплінарного проступку.
Відповідно до ст. 2 Закону України від 22
лютого 2006 р. дисциплінарний проступок -
невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.

Застосовуючи до ОСОБА_1 дисциплінарне
стягнення у вигляді звільнення з
посади, відповідач повинен був
встановити факт дисциплінарного
проступку та особу, яка його вчинила.
Обов'язок доказування зазначених
фактів покладається на відповідача.

Суд акцентує увагу на тому, що
відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. В порушення
зазначеної норми відповідач не надав
суду переконливих доказів скоєння
позивачем дисциплінарного проступку,
не довів правомірності оскаржуваних
наказів, що є підставою для задоволення
позовних вимог щодо визнання
протиправними наказів УМВС України в
Тернопільській області № 1060 від 02
жовтня 2013 року та № 212 о/с від 07 жовтня
2013 року в частині ОСОБА_1

Відповідно до п. 24 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29.07.1991 р. № 114 у разі незаконного
звільнення або переведення на іншу
роботу особи рядового, начальницького
складу органів внутрішніх справ
підлягають поновленню на попередній
роботі (посаді).

Оскільки ОСОБА_1 був звільнений з
посади начальника УДАІ УМВС України в
Тернопільській області, то він
підлягає поновленню на службі на цій
самій посаді.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Також, відповідно до ст. 202 КАС України
суд апеляційної інстанції скасовує
судове рішення та ухвалює нове, коли
має місце, зокрема, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи тому, колегія суддів приходить
до висновку, що постанову слід
скасувати та прийняти нову про
задоволення позову.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.196, п.3 ч.1 ст. 198,
ст.202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, суд
апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Скасувати постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
30.10.2013 року у справі №819/2380/13-а та
прийняти нову постанову про
задоволення позовних вимог.

Скасувати пункт 2 наказу УМВС України в
Тернопільській області № 1060 від 02
жовтня 2013 року «Про порушення
службової дисципліни окремими
працівниками УДАІ УМВС в
Тернопільській області та покарання
винних» щодо звільнення начальника
УДАІ УМВС України в Тернопільській
області полковника міліції ОСОБА_1 із
займаної посади.

Скасувати наказ УМВС України в
Тернопільській області № 212 о/с від 07
жовтня 2013 року «По особовому складу»
про звільнення полковника міліції
ОСОБА_1 з посади начальника УДАІ УМВС
України в Тернопільській області із
зарахуванням у розпорядження УМВС.

Поновити полковника міліції ОСОБА_1 на
посаді начальника УДАІ УМВС України в
Тернопільській області.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання постановою законної сили, а у
разі складення постанови в повному
обсязі відповідно до ст.160 КАС України -
з дня складення постанови в повному
обсязі.

Головуючий суддя :
В.П. Сапіга

Судді:
Р.Б. Хобор

І.О. Яворський

Повний текст виготовлено 04.03.2014р.