Справа № 2а-329/10/0370
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 року
Справа №
20372/10/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський
А.М.,

судді Запотічний
І.І.

секретар судового засідання Дутка І.С.

за участю представників сторін:

відповідача Овсієнко С.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львові
апеляційну скаргу Волинського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 19.02.2010 року
у справі № 2а-329/10/0370 за позовом
Волинського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
до при ватного підприємства
«Лобачівка люкс» про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, -

В С Т А
Н О В И В :

Волинське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернулось з позовом до приватного
підприємства «Лобачівка люкс» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання в 2008 році нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів в сумі 7837,50 грн. та пені в 669,75
грн.

Позовні вимоги позивач обгрнутовує
порушенням відповідачем частини 1
статті 19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», так як підприємством не
забезпечено норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів в
кількості однієї особи.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 19.02.2010 року
у задоволені позову відмовлено
повністю.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції Волинське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів подало апеляційну скаргу. З
посиланням на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права просить таку
скасувати, та прийняти нову, якою позов
задовольнити повністю. В
обґрунтування апеляційних вимог
покликається на порушення
відповідачем ст.ст. 19, 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», наказу
Державного комітету статистики
України від 06.07.1998 року №244 «Про
затвердження форм державної
статистичної звітності з питань
працевлаштування й зайнятості
населення та Інструкції щодо їх
заповнення», який передбачає, що Звіт
за формою N 3-ПН подається
підприємствами, незалежно від форм
власності і господарювання, місцевому
центру зайнятості 28 числа щомісячно.
Однак, відповідачем, в порушення даної
норми, звіт такої форми був поданий
лише 28.02.2009 року. Посилається що
відповідачем 19.01.2009 року був поданий
звіт форми №10-ПІ. Просить позов
задовольнити повністю, стягнути з
відповідача
адміністративно-господарської санкції
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів в сумі
7837,50 грн. та пеню в сумі 669,75 грн. за
несвоєчасну сплату санкцій, а всього на
загальну суму 8507,25 грн.

Позивач явку повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, причин неявки суду не
повідомив. Про місце час та дату
розгляду був належним чином
повідомлений, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти апеляційної скарги
заперечує. Просить постанову суду
першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону,
для підприємств, установ, організацій,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, встановлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік.

Статтею 20 вказаного Закону
передбачено, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку до 15
квітня року, що настає за роком, в якому
відбулося порушення нормативу місць
для працевлаштування інвалідів, згідно
Порядку сплати підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, суми
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 31 січня
2007 року № 70, сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, яке
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Згідно пункту 4 Порядку обчислення суми
адміністративно-господарських санкцій
проводиться роботодавцями самостійно
згідно з Інструкцією щодо заповнення
форми №10 ПІ (річна) «Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів», затвердженою наказом
Мінпраці України 10 лютого 2007 року №42.
Вищевказаний звіт згідно з підпунктом
2.1 пункту 2 Інструкції подається
роботодавцями щороку до 01 березня,
наступного після звітного періоду
відділенню Фонду соціального захисту
інвалідів, в яких вони зареєстровані.

Як вбачається зі звіту про зайнятість
інвалідів за 2008 рік форми №10-ПІ (а.с.6),
поданого відповідачем 19.01.2009 року до
Волинського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів,
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу
підприємства у 2008 році становила 40
осіб, з них середньооблікова кількість
штатних працівників - інвалідів - 1,
кількість інвалідів, які повинні
працювати - 1 особа.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону (в редакції
чинній з 18.03.2006р.) забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

З наведених норм ст.ст. 18 і 19 Закону
вбачається, що підприємства здійснюють
самостійно працевлаштування
інвалідів, але виходячи з вимог ст. 18
Закону. У статті ж 18 Закону зазначено,
що забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування здійснюється двома
шляхами: 1) безпосереднє звернення
інваліда до підприємства; 2) звернення
інваліда до державної служби
зайнятості (з подальшим його
направленням на підприємство, на якому
є відповідні вакансії).

Отже, колегія суддів погоджується з
тим, що з положень Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» не вбачається, що
обов'язок підприємства щодо створення
робочих місць для інвалідів
супроводжується його обов'язком
займатись пошуком інвалідів для
працевлаштування на створені ним
робочі місця. Такий обов'язок згідно ст.
18 зазначеного Закону покладено на
органи виконавчої влади з питань праці
та соціальної політики, органи
місцевого самоврядування, громадські
організації інвалідів.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 314 від 03.05.1995 року «Про організацію
робочих місць та працевлаштування
інвалідів» було затверджено Положення
про робоче місце інваліда і про порядок
працевлаштування інвалідів. Вказана
постанова втратила чинність згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
від 31 січня 2007 року №70, іншого
нормативно-правового акту, який
регулює створення та введення в дію
місць для працевлаштування інвалідів
не передбачено.

03.01.2008 року відповідачем видано наказ
про створення у 2008 році двох робочих
місць для осіб, яким встановлена
інвалідність. Атестаційною комісією
атестовано два робочих місця для
інвалідів, що підтверджується
оглянутим протоколом засідання
атестаційної комісії від 07.01.2008 року.

Згідно з частиною 2 статті 18-1 Закону,
рішення про визнання інваліда
безробітним і взяття його на облік для
працевлаштування приймається центром
зайнятості за місцем проживання
інваліда на підставі поданих ним
рекомендації МСЕК та інших
передбачених законодавством
документів. Державна служба зайнятості
здійснює пошук підходящої роботи
відповідно до рекомендацій МСЕК,
наявних у інваліда кваліфікації та
знань, з урахуванням його побажань.

Відповідачем 28.02.2008 року до
Горохівського РЦЗ подано звіт форми
№3-ПН про потребу працівника на посаду
підсобного робітника, який має групу
інвалідності. Докази скерування
інвалідів на підприємство відповідача
в матеріалах справи відсутні.

Посилання позивача на наказ
Державного комітету статистики
України від 06.07.1998 року №244 «Про
затвердження форм державної
статистичної звітності з питань
працевлаштування й зайнятості
населення та Інструкції щодо їх
заповнення», як на підставу для
порушення підприємством законодавства
про працевлаштування інвалідів, яким
було встановлено, що Звіт за формою N
3-ПН подається підприємствами,
незалежно від форм власності і
господарювання, місцевому центру
зайнятості 28 числа щомісячно, не є
підставним, оскільки вищевказаний
наказ втратив чинність з 01.01.2006 року
згідно з наказом Державного комітету
статистики України від 30.11.2005 року №392.

Разом з тим, наказом Міністерства праці
та соціальної політики України від
19.12.2005 року №420, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 21.12.2005
року за №1534/11814, затверджено нову форму
звітності №3-ПН «Звіт про наявність
вакансій» та Інструкцію щодо її
заповнення. Однак, в даному
нормативному акті не визначено
конкретного терміну подання звітів.

Згідно пункту 4 Порядку обчислення суми
адміністративно-господарських санкцій
проводиться роботодавцями самостійно
згідно з Інструкцією щодо заповнення
форми №10-ПІ (річна) «Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів», затвердженою наказом
Мінпраці України 10 лютого 2007 року №42.

ПП «Лобачівка-люкс» 19 січня 2008 року
було подано до позивача звіт форми
№10-ПІ (річна).

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського
кодексу України підставою для
господарського-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

За таких обставин, суд першої інстанції
правомірно дійшов висновку, що
підстави для стягнення з відповідача
штрафних санкцій за нестворені робочі
місця для працевлаштування інвалідів у
2008 році відсутні.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
п. 1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Волинського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 19.02.2010 року
у справі № 2а-329/10/0370 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили, а у
разі складення ухвали в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.