Справа № 2а-957/09
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2014 року
Справа № 138967/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Дубровицькому районі
Рівненської області на постанову
Дубровицького районного суду
Рівненської області від 22 липня 2009 року
по адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Дубровицькому районі
Рівненської області про стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги дітям війни,-

В С Т А Н О В И Л
А:

10.03.2009 року позивач звернувся в суд з
адміністративним позовом до
відповідача про стягнення
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги дітям війни.

Вимоги мотивовані тим, що він наділений
правовим статусом дитини війни, а тому
відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
користується правом на одержання
підвищення до пенсії у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.
Протягом 2006 - 2008 років йому таке
підвищення не нараховувалось та не
виплачувалось. Просить зобов'язати
провести нарахування щомісячної
державної соціальної допомоги дитині
війни за 2006 - 2008 роки.

Постановою Дубровицького районного
суду Рівненської області від 22 липня 2009
року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області щодо відмови у підвищенні
пенсії на користь ОСОБА_1 у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Дубровицькому районі
Рівненської області провести
нарахування та виплату на користь
ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як дитині
війни за період з 02.04.2006 року по 31.12.2006
року, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з
22.05.2008 року по 31.12.2008 року в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком. В решті
позовних вимог відмовлено.

Суд виходив з того, що з огляду на
Рішення Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року №6-рп/2007 та від 22.05.2008
року №10-рп/2008 позивачу повинна була
нараховуватись доплата до пенсії,
однак безпідставно із-за відсутності
належного фінансового забезпечення
державних соціальних гарантій, цього
відповідачем зроблено не було, хоча
подібне не доведено останнім, а також
невиконання чи неналежне виконання
законів про виплати через відсутність
грошей не є підставою для виправдання
дискримінуючої недоплати державної
соціальної підтримки дітям війни.

Відповідач постанову суду першої
інстанції оскаржив, не погодившись із
зазначеним судовим рішенням, подав
апеляційну скаргу, зазначивши, що
оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального права,
просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позову відмовити.

Покликання маються на те, що
законодавчо не вирішено величину
мінімальної пенсії за віком, щодо
застосування для обчислення
підвищення пенсій особам, яким
встановлений статус дітей війни. Також
не внесені зміни в Закони України «Про
Держаний бюджет України на 2007-2008 роки»
в частині збільшення видатків для
забезпечення державних соціальних
гарантій, які були предметом розгляду в
рішенні Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 року.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI).

Судова колегія перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовольнити частково.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
дитиною війни, у відповідності до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», що вбачається з відмітки
в пенсійному посвідченні.

Що стосується вимог позивачки за 2006
рік, то вони задоволенню не підлягають,
оскільки Законом України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік»
було встановлено обмеження щодо
подібної допомоги, яке на предмет
конституційності не розглядалось та
неконституційним визнано не було.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, яка виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
розмір якої у 2007 році визначається
прожитковим мінімумом для осіб, які
втратили працездатність, що
урегульовано ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Статтею 62 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
встановлено, що прожитковий мінімум
осіб, які втратили працездатність,
встановлюється на рівні: з 1 січня - 380
гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1
жовтня - 411 гривень. Разом з тим, п. 12 ст. 71
і ст. 111 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» дія норм
закону, які передбачали вищевказані
виплати, була призупинена.

09 липня 2007 року рішенням
Конституційного Суду України за № 6-рп
у справі за конституційним поданням 46
народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 29, 36,
частини другої статті 56, частини другої
статті 62, частини першої статті 66,
пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46
статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» (справа про соціальні
гарантії громадян) визнано такими, що
не відповідають Конституції (є
неконституційними) положення п. 12 ст. 71,
ст. 111 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік». З цього
резюмується висновок, що зупинення
законом про Державний бюджет України
дії інших законів України щодо надання
пільг, компенсацій і гарантій, внесення
змін до інших законів України,
встановлення іншого (додаткового)
правового регулювання відносин, ніж
передбачено законами України, не
відповідає статтям 1,3, частині другій
статті 6, частині другій статті 8,
частині другій статті 19, статтям 21, 22,
пункту 1 частини другої статті 92,
частинам першій, другій, третій статті
95 Конституції України.

Разом з тим, судом першої інстанції не
враховано посилання представника
відповідача на пропущення позивачем
строку звернення до адміністративного
суду, який передбачений ч.2 ст.99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Так, згідно ч.1 ст.99 КАС України (в
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин),
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Зважаючи на те, що підвищення до пенсії
у розмірі 30 % мінімальної пенсії за
віком не нараховувалось відповідачем з
09.07.2007 року, колегія суддів вважає, що в
даному випадку слід застосовувати
річний строк звернення до суду
відповідно до ст.99 КАС України,
оскільки законодавством інших строків
з цього приводу не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що в частині виплати підвищення
до пенсії в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком за період з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року позовні вимоги являються
безпідставними з огляду на пропущення
річного строку звернення до суду з
позовом.

Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік»
встановлено, що прожитковий мінімум
осіб, які втратили працездатність,
встановлюється на рівні: з 1 січня - 470
гривень, з 1 квітня - 481 гривень, з 1 липня
- 482 гривень, з жовтня - 498.

Законом України від 28 грудня 2007 року N
107-VI «Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» внесено
зміни до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» та
статтю 6 цього Закону викладено в такій
редакції: «Дітям війни (крім тих, на
яких поширюється дія Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни. Ветеранам війни, які
мають право на отримання підвищення до
пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, відповідно до цього
Закону та Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» таке підвищення
провадиться за їх вибором згідно з
одним із законів». Зазначені зміни
набрали чинності з 1 січня 2008 року.

Однак, після прийняття Конституційним
Судом України від 22 травня 2008 року N
10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту
закону про Державний бюджет України)
відновлено право на підвищення пенсії
на 30 відсотків мінімальної пенсії за
віком, оскільки зміни щодо розміру
пенсії дітям війни визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Таким чином, із 1 січня по 22 травня 2008
року застосуванню до спірних
правовідносин підлягали приписи
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України».
Подібне не суперечить практиці
Європейського Суду з прав людини, що
слід застосовувати у відповідності до
ч. 2 ст. 8 КАС України та ч. 1 ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
Суду з прав людини».

Так при розгляді справи «Кечко проти
України» (заява №63134/00), суд не прийняв
аргумент Уряду України щодо бюджетних
асигнувань, оскільки органи державної
влади не можуть посилатись на
відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань.

Крім цього, правомірно на думку колегії
суддів, частково задоволено позивачці
частину вимог за період з 22 травня 2008
року по 31 грудня 2008 року, оскільки лише
22.05.2008 року рішенням Конституційного
Суду України №10-рп/2008 визнано
неконституційними положення Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік» та відновлено дію ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Отже, судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги являються частково
суттєвими і складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також має місце
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись статтями 195, 197, 198 п. 3, 202, 205, 207,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В
И Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Дубровицькому районі Рівненської
області задовольнити частково.

Постанову Дубровицького районного
суду Рівненської області від 22 липня 2009
року по адміністративній справі
№2а-957/09 - скасувати та прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити
частково.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Дубровицькому районі
Рівненської області щодо не здійснення
перерахунку пенсії на користь ОСОБА_1
протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Дубровицькому районі
Рівненської області нарахувати та
виплатити на користь ОСОБА_1 підвищення
до пенсії у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, передбаченої ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за період з 22 травня 2008
року по 31 грудня 2008 року з врахуванням
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М. Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І. Запотічний