Справа № 2-а/2506/1462/12
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/20384/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Іваненко Я.Л.,

розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області, третя особа - Головне
управління Пенсійного фонду України у
Чернігівській області про визнання дій
протиправними та скасування постанови,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області на постанову
Деснянського районного суду
м. Чернігова від 16 серпня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 березня
2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області, третя особа - Головне
управління Пенсійного фонду України у
Чернігівській області про визнання дій
протиправними та скасування постанови.

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 16 серпня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 05 березня 2013 року, позовні
вимоги ОСОБА_3 було задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Відділ примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати, а в справі прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з ч. 3 ст. 159 КАС України
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно виконавчого
листа №2-а/2506/1022/11 від 26.01.2012
року, виданого Деснянським районним
судом міста Чернігова, третю особу було
зобов'язано вчинити перерахунок
позивачу додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у відповідно до ст.50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 18.06.2010 року та
здійснювати в подальшому виплату
додаткової пенсії у вищевказаному
розмірі.

Незважаючи на те, що вказане рішення
суду виконане третьою особою частково,
а саме визначена тільки грошова сума,
яка підлягає виплаті за період з червня
2010 року по липень 2011 року включно, в
розмірі 6369 грн. 82 коп., і боржник грошові
кошти стягувачу не виплатив,
відповідач на підставі ст.ст.75 ч.3, 49 ч.1
п.11 Закону України «Про виконавче
провадження» закінчив виконавче
провадження, так як виконати судове
рішення без боржника неможливо.

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, а
частиною 2 цієї статті передбачено, що
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»,
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Відповідно до ст.75 Закону України «Про
виконавче провадження» після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження. У
разі невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення. Якщо рішення не
виконано і виконання може бути
проведено без участі боржника,
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до статті 89
цього Закону та вносить подання
(повідомлення) правоохоронним органам
для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Крім того, відповідачем не надано суду
достатніх та належних доказів у
підтвердження правомірності винесення
оскаржуваної постанови та вчинення
необхідних виконавчих дій державним
виконавцем, які передбачені ч. 3 ст. 75
Закону України «Про виконавче
провадження», що свідчить про
необґрунтованість закінчення
виконавчого провадження з підстав п. 11.
ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження».

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що оскаржувана
постанова відповідача є незаконною, у
зв'язку з чим підлягає скасуванню, а
позовні вимоги задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів вважає, що касаційну
скаргу слід залишити без задоволення,
оскільки судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтею 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області залишити без задоволення, а
постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 16 серпня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 березня
2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: