Справа № 817/188/14
Суддя: Щербаков В. В.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/188/14

27 лютого 2014 року 09 год. 30хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Щербакова В. В. за участю секретаря
судового засідання Таргоній А.В. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: не прибув

відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1 до Сарненська
ОДПІ ГУ Міндоходів у Рівненській
області про визнання
протиправною та скасування вимоги

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним
позовом до Сарненської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Рівненській області про
визнання протиправною та скасування
вимоги №Ф-29 від 11.12.2013 про сплату боргу
в сумі 795,49 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач є пенсіонером за віком, а тому
відповідно до норм Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI
(далі - Закон №2464-VI) сплачувати єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування не зобов'язана.

У судове засідання позивач не прибула,
у поданій суду позовній заяві просила
розглянути справу за її відсутності.

Відповідач позовні вимоги не визнав
повністю з підстав, викладених у
письмових запереченнях. Зазначив, що
відповідно до ч.4 ст.4 Закону №2464-VI
фізичні особи-підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Фізичні
особи-підприємці, які перебувають на
спрощеній системі оподаткування, та
отримують пенсію, призначену
відповідно до інших законів України,
сплачують єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на загальних
підставах. Позивачу призначена пенсія
за віком як постраждалій внаслідок
Чорнобильської катастрофи відповідно
до Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 N796-XII (далі - Закон
N796-XII), тобто застосовано пільгову умову
- зменшення пенсійного віку. Відтак,
звільнення від сплати єдиного внеску
позивача не стосується, як особи, що
отримує інші види пенсійних виплат, не
передбачених ст.26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі -
Закон №1058-IV). Просив у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

У судове засідання представник
відповідача не прибув, у поданих суду
запереченнях просив розглянути справу
за його відсутності.

Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до положень ч.6 ст.12 КАС
України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не забезпечується.

Повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення повністю
з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою, яка
постійно проживає в зонах безумовного
та гарантованого добровільного
відселення 3 категорії та має
відповідне посвідчення від 30.06.1993 року
серії НОМЕР_1, зареєстрована як фізична
особа-підприємець Сарненською
районною державною адміністрацією
Рівненської області 23.03.1995 року, та з
01.01.2012 року здійснює підприємницьку
діяльність із застосуванням спрощеної
системи оподаткування за видом
діяльності 52.62.2 - роздрібна торгівля з
лотків та на ринках згідно зі
свідоцтвом платника єдиного податку
серії НОМЕР_3 від 30.05.2012.

Як вбачається з пенсійного посвідчення
серії НОМЕР_2 від 20.06.2007 року, ОСОБА_1
призначено пенсію за віком.

11.12.2013 року Сарненською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Рівненській області
сформовано для ОСОБА_1 вимогу про
сплату боргу зі сплати єдиного внеску
№Ф-29 на суму 795,49 грн.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати,
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом №2464-VI.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з п.4. ч.1. ст.4 Закону №2464-VI
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону №2464-VI
особи, зазначені у пункті 4 частини 1
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно зі ст.26 Закону №1058-IV особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років. До досягнення віку,
встановленого абзацом першим цієї
статті, право на пенсію за віком мають
жінки 1961 року народження і старші після
досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися до 30 вересня 1956
року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957
року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958
року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959
року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960
року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1
жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961
року по 31 грудня 1961 року.

Разом з тим, статтею 55 Закону №796-XII
встановлено, що особам, які працювали
або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
№1058-IV.

У даному випадку положення ст.55 Закону
№796-XII потрібно розуміти в контексті з
положеннями ст.26 Закону №1058-IV. Відтак,
пенсія за віком може бути надана особі,
яка не досягла пенсійного віку,
встановленого Законом №1058-IV, за умови,
якщо остання працювала або проживала
на територіях радіоактивного
забруднення.

Судом встановлено, що позивачу,
відповідно до вимог Закону №796-XII була
призначена пенсія за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого ст.26 Закону №1058-IV.

Частиною 4 статті 4 Закону №2464-VI
визначені необхідні умови для
звільнення від сплати єдиного внеску, а
саме: особа обрала спрощену систему
оподаткування і є пенсіонером за віком
або інвалідом та отримує відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.

Вказані факти щодо позивача
підтверджуються наявними у справі та
дослідженими судом вищезазначеними
доказами.

Таким чином, обов'язок сплачувати
єдиний внесок у ОСОБА_1 відсутній.

При цьому, суд не бере до уваги
посилання відповідача на те, що
ОСОБА_1призначено пенсію за віком
потерпілому внаслідок аварії на ЧАЕС
при повному стажі, тобто пільгову, а не
на загальних підставах, оскільки
вважає, що ця обставина жодним чином не
позбавляє позивача права бути
звільненим від сплати єдиного внеску.
Вказана пільгова пенсія є пенсією за
віком (лише зі зниженням останнього), а
ч.4 ст.4 Закону №2464-VI не передбачено
обов'язковою умовою звільнення від
сплати єдиного внеску призначення
особі пенсії за віком саме на підставі
Закону №1058-IV.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 звільнена від
сплати за себе єдиного внеску, жодних
інших обставин щодо існування у неї
боргу відповідачем суду не доведено, у
відповідача відсутні правові підстави
для прийняття оспорюваного рішення.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків
встановлених ст.72 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч цьому, Сарненською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Рівненській області не
доведені ті обставини, на яких
ґрунтувалися заперечення на
адміністративний позов, а зокрема
відповідачем не підтверджено
належними доказами у справі обставин
щодо порушення позивачем вимог Закону
№2464-VI.

Зважаючи на викладене, суд прийшов до
висновку про те, що вимога Сарненської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Рівненській
області від 11.12.2013 року №Ф-29 про сплату
боргу з єдиного внеску в сумі 795,49 грн. є
протиправною та підлягає до
скасування, а позов - до задоволення.

Щодо посилання позивача на поновлення
пропущеного строку на оскарження
Вимоги №Ф-29 від 11.12.2013 року, суд
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України, для
захисту прав, свобод та інтересів особи
цим Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно з ч.5 ст. 99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду
щодо оскарження рішення суб'єкта
владних повноважень, на підставі якого
ним може бути заявлено вимогу про
стягнення грошових коштів,
встановлюється місячний строк.

Позивач дізналася про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів, а саме про
винесення оскаржуваної вимоги №Ф-29 від
11.12.2013 року, як вбачається з
відповідної помітки про отримання на
копії Вимоги, 23.01.2014 року, з позовом до
суду звернулася 25.01.2014 року.

Відтак, строк на оскарження рішення
суб'єкта владних повноважень не
пропущений.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Сарненської ОДПІ ГУ Міндоходів
у Рівненській області від 11.12.2013 року
№Ф-29 про сплату боргу з єдиного внеску
в сумі 795,49 грн.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1
із Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 182,70 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Щербаков
В. В.