Справа № 802/457/14-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні
адміністративного позову

м. Вінниця

03 березня 2014 р.
Справа № 802/457/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Богоноса Михайла Богдановича,

за участю:

секретаря судового засідання:
Попової Н.С.

представника позивача:
Тихого С.В.;

відповідача: не
прибув;

представник третьої особи, яка

не заявляє самостійних вимог на
предмет споруна стороні відповідача -
не прибув;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро"
до: Головного управління
держземагенства у Вінницькій області,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_2 про: скасування
наказів

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2014 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю «Концерн
«Сімекс - Агро» звернувся у Вінницький
окружний адміністративний суд із
позовом до відповідача - Головного
управління Держземагенства у
Вінницькій області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - ОСОБА_2. У
позовній заяві позивач просить
скасувати накази Головного управління
Держземагенства у Вінницькій області
від 31.12.2013 року № ВН/:03:000/00002033 «Про
надання земельної ділянки в оренду» та
від 31.12.2013 року № ВН/:03:000/00002034 «Про
надання земельної ділянки в оренду».

28 лютого 2014 року позивачем заявлено
клопотання про забезпечення
адміністративного позову у справі у
якому позивач просить:

зупинити дію оскаржуваних наказів
Головного управління Держземагенства
у Вінницькій області від 31.12.2013 року №
ВН/:03:000/00002033 «Про надання
земельної ділянки в оренду» та від
31.12.2013 року № ВН/:03:000/00002034 «Про
надання земельної ділянки в оренду»;

заборонити здійснення будь - яких дій
стосовно передачі у власність та/або
користування земельної ділянки
загальною площею 99,0152 га. на території
Іванківської сільської ради
Липовецького району за межами
населеного пункту, кадастровий номер
:03:000:1116 та/або виділених із
вказаної земельної ділянки земельні
ділянки земель запасу
сільськогосподарського призначення на
території Іваньківської сільської
ради Липовецького району площею 82,7776
га. із кадастровим номером :03:000:1127
та площею 16,8651 га із кадастровим
номером :03:000:1126.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання про
забезпечення позову позивач
посилаючись на ст. 117 КАС України
зазначив, що у випадку не вжиття
заходів забезпечення позову для
відновлення прав та законних інтересів
позивача необхідно буде докласти
значних зусиль та витрат, а саме:
потрібно буде подавати позов про
скасування договору оренди земельної
ділянки та про повернення земельної
ділянки, як незаконно отриманої у
користування.

У судовому засіданні представник
позивача доводи клопотання підтримав
та просив його задовольнити із
наведених у клопотанні підстав.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, про причини
неприбуття суд не повідомив, що згідно
ч. 3 ст. 118 КАС України, не є перешкодою
для розгляду клопотання за його
відсутності.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача у судове
засідання не прибув, проте згідно ч. 3
ст. 118 КАС України, неприбуття у судове
засідання осіб, які були належним чином
повідомлені про дату час та місце
судового засідання не перешкоджає
розгляду клопотання про вжиття заходів
забезпечення позову.

Надавши оцінку доводам заявленого
клопотання про забезпечення позову та
заслухавши пояснення представника
позивача, щодо заявленого клопотання,
суд дійшов висновку, що таке не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Частина перша статті 117 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначає, що суд за клопотанням
позивача або з власної ініціативи може
постановити ухвалу про вжиття заходів
забезпечення адміністративного
позову, якщо існує очевидна небезпека
заподіяння шкоди правам, свободам та
інтересам позивача до ухвалення
рішення в адміністративній справі, або
захист цих прав, свобод та інтересів
стане неможливим без вжиття таких
заходів, або для їх відновлення
необхідно буде докласти значних зусиль
та витрат, а також якщо очевидними є
ознаки протиправності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Зі змісту наведеної законодавчої норми
випливає, що вжиття судом заходів
забезпечення позову можливе, зокрема, у
разі наявності загрози для реалізації
особою своїх прав та інтересів або
неможливості їх захисту (відновлення) у
подальшому.

У п. 17 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України «Про
практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ» № 2 від 06.03.2008
р., Пленум надав роз'яснення, що в ухвалі
про забезпечення позову суд повинен
навести мотиви, з яких він дійшов
висновку про існування обставин, які б
свідчили про наявність зазначених вище
підстав для забезпечення позову.

Разом із тим, вжиті адміністративним
судом заходи забезпечення
адміністративного позову повинні бути
пов'язані з фактичними обставинами
адміністративної справи та
співмірними заявленим позовним
вимогам.

Позивач як на підставу клопотання про
забезпечення позову посилається на те,
що ТОВ «Концерн «Сімекс - Агро»
являється переможцем земельних торгів
відповідно до протоколу проведення
земельних торгів від 20.06.2012 року
відносно земельної ділянки площею 99,0152
га. на території Іваньківської
сільської ради за межами населеного
пункту. Також позивач посилається на
те, що відповідач на сьогоднішній день
має можливість до прийняття рішення у
даній справі передати вказану земельну
ділянку іншим особам.

Суд критично оцінює вказані доводи
клопотання позивача з огляду на
відсутність, на момент розгляду
клопотання, правових підстав вважати,
що ТОВ «Концерн «Сімекс - Агро» є
законним користувачем земельної
ділянки площею 99,0152 га. на території
Іваньківської сільської ради.

Так, як зазначає позивач, відповідно до
протоколу проведення земельних торгів
від 20.06.2012 року він являється
переможцем відносно земельної ділянки
площею 99,0152 га.

У зв'язку із вказаним позивач звертався
в суд із позовом у якому просив
зобов'язати головне управління
Держземагенства у Вінницькій області
укласти договори оренди на земельну
ділянку площею 99,0152 га на території
Іваньківської сільської ради за межами
населеного пункту, на земельну ділянку
площею 69,8376 га на території
Лозуватської сільської ради за межами
населеного пункту та зобов'язати
відповідача організувати проведення
земельних торгів на земельну ділянку
площею 140,0023 га на території Зозівської
сільської ради за межами населеного
пункту.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду 24 квітня 2013
року у справі № 802/549/13а, яка залишена
без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 09 липня 2013 року відмовлено позивачу
у задоволенні позову. При цьому судом
при розгляді вказаної справи № 802/549/13а
встановлено, що 01.01.2013 року набрав
чинності Закон України від 06.09.2012 року
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності». Відповідно до
ч. 4 ст. 122 Земельного Кодексу України,
яка набула змін із набранням чинності
даного Закону, центральний орган
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів у галузі земельних відносин
та його територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

У зв'язку із вказаним, суд відмовив
позивачу у задоволенні позову щодо
зобов'язання відповідача укласти
договори оренди на земельні ділянки та
зобов'язати відповідача організувати
проведення земельних торгів, оскільки
позивачем не вжито жодних заходів щодо
набуття права оренди на конкурентних
засадах з урахуванням змін у
законодавстві.

Таким чином суд при розгляді
клопотання вважає безпідставними
посилання позивача на те, що для
відновлення прав та інтересів, за
захистом яких позивач звернувся до
суду, необхідно буде докласти значних
зусиль чи витрат у майбутньому,
оскільки як встановлено рішеннями
судів у справі № 802/549/13а, позивачем не
вжито жодних заходів щодо набуття
права користування земельною ділянкою.

Отже, суд вважає передчасними доводи
заявника про можливість порушення його
прав та законних інтересів без вжиття
заходів забезпечення позову, оскільки
суд при розгляді клопотання дійшов
висновку, що право користування
земельною ділянкою площею 99,0152 га на
території Іваньківської сільської
ради за межами населеного пункту
позивачем фактично не набуто.

Також суд звертає увагу і на те, що
згідно ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу
України повноваженнями щодо передачі
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності наділений
центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів.

На виконання наданих нормою ч. 4 ст. 122
Земельного Кодексу України
повноважень відповідачем прийнято
оскаржувані накази від 31.12.2013 року №
ВН/:03:000/00002033 «Про надання
земельної ділянки в оренду» та від
31.12.2013 року № ВН/:03:000/00002034 «Про
надання земельної ділянки в оренду».
Ознак очевидної протиправності таких
наказів судом при вирішенні клопотання
про забезпечення позову судом не
встановлено. Тому, і підстави для
зупинення дії вказаних наказів в
порядку забезпечення позову відсутні.

Отже, враховуючи зазначене, суд вважає
подане клопотання про забезпечення
позову необґрунтованим, а тому за
наслідками його розгляду слід
постановити ухвалу про відмову у його
задоволенні.

Керуючись ст.ст. 117, 118, 165, 254 КАС
України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання товариства з
обмеженою відповідальністю "Концерн
"Сімекс-Агро" про забезпечення
адміністративного позову у справі №
802/457/14-а відмовити.

Ухвала з питань забезпечення
адміністративного позову може бути
оскаржена. Оскарження ухвали не
зупиняє її виконання, а також не
перешкоджає подальшому розгляду
справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили в порядку, визначеному
ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали. У
разі якщо ухвалу було постановлено в
письмовому провадженні або згідно з
частиною третьою статті 160 цього
Кодексу, або без виклику особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Богоніс Михайло Богданович