Справа № 872/17976/13
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"20" січня 2014 р.справа № 804/12328/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А.
Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 14 жовтня 2013
року у справі №804/12328/13-а за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до державного підприємства
«Виробниче об'єднання Південний
машинобудівний завод імені О.М.
Макарова» про стягнення
заборгованості.,-

ВСТАНОВИЛА:

20 вересня 2013 року Дніпропетровське
обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів звернулось до суду з
позовом до державного підприємства
«Виробниче об'єднання Південний
машинобудівний завод імені О.М.
Макарова», в якому просило стягнути з
відповідача на користь позивача
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 4 017 995,28грн. Стягнути з
відповідача на користь позивача пеню
за порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 803,60грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 14
жовтня 2013 року у задоволені
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
постановити нову, якою задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Дана адміністративна справа
розглянута апеляційним судом
відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідач - Державне підприємство
«Виробниче об'єднання південний
машинобудівний завод імені О.М.
Макарова» є юридичною особою та
відноситься до підприємств, яким
відповідно до ст.19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» встановлюється
норматив робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів.

Виходячи із даних, наведених
відповідачем у звіті форми № 10-ПІ за 2012
рік (а.с.4), середньооблікова кількість
штатних працівників облікового складу
фактично становила у звітній період 10570
осіб, відповідно, кількість інвалідів -
штатних працівників, які повинні
працювати на робочих місцях, створених
за вимогами Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», повинна складати - 423 особа.
Фактично за рік працювало 306 осіб.

Вказаний факт визнаний позивачем як
невиконання нормативу та підставою для
нарахування відповідачу
адміністративно-господарських санкцій
в сумі 4 017 995,28грн., а через їх
несвоєчасну сплату позивачем
нарахована пеня в сумі 803,60грн. за
період прострочення з 16.04.2013 по 16.04.2013.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», роботодавці
самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць, виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості (ч.1 ст. 18
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»).

Відповідно Закону України «Про
зайнятість населення» підбір
підходящої роботи для інвалідів
здійснюється відповідно до їхніх
професійних навичок, знань,
рекомендацій медико-соціальної
експертної комісії та з урахуванням
побажань інваліда (ст.7 Закону).

Статтею 19 цього ж Закону України «Про
зайнятість населення» визначено право
державної служби зайнятості
направляти для працевлаштування на
підприємства, в установи і організації
всіх форм власності при наявності там
вільних робочих місць (вакантних посад)
інвалідів, які звертаються до служби
зайнятості, відповідно до рівня їх
освіти і професійної підготовки та
рекомендацій МСЕК, наявних у них
кваліфікації і знань та з урахуванням
їх побажань.

З огляду на викладене, обов'язок по
працевлаштуванню інвалідів відповідно
до встановленого Законом України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» нормативу
покладається як на роботодавців так і
на державну службу зайнятості.

Обов'язки роботодавців стосовно
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування визначені ст.18 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» і це,
зокрема, виділення та створення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальних
робочих місць, створення для них умов
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечення
інших соціально-економічних гарантій,
передбачених чинним законодавством,
надання державній службі зайнятості
інформації, необхідної для організації
працевлаштування інвалідів.

Підбір робочого місця здійснюється
переважно на підприємстві, де настала
інвалідність, з урахуванням побажань
інваліда, наявних у нього професійних
навичок і знань, а також рекомендацій
медико-соціальної експертизи (ч.2 ст.18
цього Закону).

Таким чином на підприємство
покладається обов'язок створювати та
належним чином атестувати створені
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, інформувати про таку
кількість створених робочих місць
органи працевлаштування інвалідів.

Матеріалами справи підтверджується, що
відповідач обов'язки зі створення
робочих місць для інвалідів та їх
працевлаштування виконував у повному
обсязі відповідно до вимог чинного
законодавства.

Як вбачається матеріалів справи,
відповідачем до Ленінського районного
центру зайнятості протягом 2012 року
подавались Звіти (Форма №3-ПН) про
наявність вакансій, з яких вбачається,
що відповідач щомісячно зазначав про
наявність вакантних місць для
працевлаштування інвалідів.

Відповідач неодноразово друкував у
газетах об'яви про запрошення
інвалідів ІІІ групи на виробництво.

Також листом Ленінського районного
центру зайнятості м. Дніпропетровська
від 29.08.2013 №01-1890 підтверджується, що
відповідач приймав активну участь в
ярмарках вакансій для осіб з
обмеженими фізичними можливостями
(а.с.23).

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що відповідачем вчинено усіх
залежних від нього заходів для
виконання нормативу з
працевлаштування інвалідів.

Сам по собі факт відсутності
працевлаштованих інвалідів відповідно
до нормативу, ще не є безспірною
підставою для відповідальності,
оскільки у разі відсутності на обліку
інвалідів, які мешкають на території,
де знаходиться підприємство
відповідача, і бажають працювати на
вказаному підприємстві, не вбачається
за можливе виконання законодавчо
встановленого нормативу.

Адміністративно-господарська
відповідальність, передбачена ст.20
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», за
своєю суттю є господарсько-правовою
відповідальністю, підставою для
застосування якої є вчинене
роботодавцем правопорушення у сфері
господарювання (ч.1 ст.218 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч.2 зазначеної статті
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

У зв'язку з цим колегія суддів не вбачає
підстав для застосування до
відповідача штрафних санкцій та
нарахування пені за несвоєчасну сплату
цих санкцій.

Суд першої інстанції під час розгляду
даної справи в повному обсязі дослідив
обставини, які мають значення для
справи, ухвалив законне та
обґрунтоване рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції підлягає залишенню без змін,
а апеляційна скарга позивача -
залишенню без задоволення, оскільки
доводи апеляційної скарги
спростовуються дослідженими у справі
доказами і не можуть бути підставою для
скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 14
жовтня 2013 року у справі № 804/12328/13-а
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України, може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко