Справа № 361/3875/13-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/3875/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Василишин
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Кучми А.Ю. та Епель О.В.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 11 червня 2013 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Броварського міського голови
Сапожка Ігоря Васильовича про визнання
протиправними дій суб'єкта владних
повноважень щодо невнесення на розгляд
сесії міської ради питання про
виділення земельної ділянки,
зобов'язання вчинити дії, а також про
відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач або ОСОБА_2)
звернулася до суду з позовом до
Броварського міського голови Сапожка
Ігоря Васильовича (далі - відповідач)
про визнання протиправними дій
відповідача щодо порушення процедури
розгляду клопотань про надання
безоплатно у власність земельних
ділянок для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) у межах норм
безоплатної приватизації згідно із
нормами статті 118 Земельного кодексу
України; визнання протиправними дій
відповідача щодо не внесення на
розгляд сесії Броварської міської ради
Київської області клопотань про
надання безоплатно у власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка); - зобов'язання
відповідача винести на чергове
засідання Броварської міської ради
Київської області та розглянути подані
нею клопотання; зобов'язання
відповідача відшкодувати на її користь
шкоду, завдану протиправними діями у
розмірі 8 000 грн. 00 коп., а також витрати
пов'язані зі сплатою судового збору.

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 11 червня 2013 року у задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції, у
зв'язку із порушенням судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права та прийняти нову,
якою позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанова суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та свідчать матеріали справи, 08 січня
2013 року позивач звернулася до
Броварської міської ради Київської
області із клопотанням в порядку
статті 118 ЗК України, в якому просила у
порядку реалізації її гарантованого
права на отримання безоплатно у
власність земельної ділянки, визначити
без її погодження та виділити земельну
ділянку орієнтованим розміром до 0,10 га
в межах міста Бровари з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд;
розглянути дане питання на сесії ради.
У додатку до поданого клопотання
значиться копія паспорту громадянина
України, копія ідентифікаційного коду,
графічні матеріали та копія договору
доручення.

Листом від 24 січня 2013 року виконавчий
комітет Броварської міської ради
повідомив позивача, що при наявності
графічних матеріалів, які відповідають
вимогам чинного законодавства, її
клопотання може бути подано на розгляд
чергової сесії Броварської міської
ради, оскільки при розгляді клопотання,
міська рада зобов'язана перевірити
об'єкт на відповідність до генеральних
планів населених пунктів,
містобудівної документації та інших
вимог визначених у частині 7 статті 118
ЗК України, відсутність графічних
матеріалів позбавляє можливості
міську раду ідентифікувати об'єкт на
відповідність вимогам Земельного
кодексу і тим самим прийняти
обґрунтоване рішення, як то про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки так і про відмову у його
наданні.

13 лютого 2013 року позивач повторно
звернулася до Броварської міської ради
Київської області із клопотанням в
порядку статті 118 ЗК України, в якому
просила у порядку реалізації її
гарантованого права на отримання
безоплатно у власність земельної
ділянки, визначити без її погодження та
виділити земельну ділянку
орієнтованим розміром до 0,10 га в межах
міста Бровари з цільовим призначенням
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд; розглянути дане питання на
сесії ради. У додатку до поданого
клопотання значиться копія паспорту
громадянина України, копія
ідентифікаційного коду, графічні
матеріали та копія договору доручення.

В листі від 27 лютого 2013 року виконавчий
комітет Броварської міської ради
повідомив позивача, що згідно із новою
редакцією статті 118 ЗК України до
клопотання додаються викопіювання з
кадастрової карти (плану) або інші
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки з її орієнтовними розмірами, а
на графічному матеріалі з бажаним
місцем розташування земельної ділянки,
який додано до заяви, не зрозуміло де
позначене місце розташування
земельної ділянки з її орієнтовними
розмірами.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
зазначає наступне. Судом першої
інстанції в повній мірі проаналізовано
зміст правових норм викладених у ст. 118
Земельного Кодексу України, Законі
України «Про місцеве самоврядування»,
надано належну оцінку обставинам та
матеріалам справи, у зв'язку з чим суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Щодо доводів викладених в апеляційній
скарзі, колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Відповідно до пункту 6 Положення про
порядок ведення державного земельного
кадастру, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 15 від 12
січня 1993 року до земельно-кадастрової
документації належать кадастрові
карти та плани (графічні і цифрові),
схеми, графіки, текстові та інші
матеріали, які містять відомості про
межі адміністративно-територіальних
утворень, межі земельних ділянок
власників землі і землекористувачів.

До графічних матеріалів, які мають бути
погоджені керівником територіального
органу земельних ресурсів, відносяться
викопіювання з чергового
земельно-кадастрового плану,
ситуаційні схеми, схеми
економіко-планувальної зони, до якої
відноситься земельна ділянка, план меж
зон обмежень і сервітутів земельних
ділянок тощо, незалежно від виду
документації із землеустрою, що
розробляється.

Оскільки, позивачем разом із вказаними
заявами не було подано відповідачу
належним чином оформлених графічних
матеріалів, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки,
колегія суддів вважає, що відповідач
правомірно відмовив позивачу у
розгляді його клопотання на черговій
сесії місцевої ради.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з доводами апеляційної
скарги про те, що відповідачем було
помилково застосовано положення
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 113 від 18 лютого 2009 року «Про
затвердження типової форми заяви
(клопотання) про вибір місця
розташування земельної ділянки» при
наданні відповіді на клопотання
позивача, оскільки вказані відмови
були прийняті на виконання статті 151 ЗК
України, предметом регулювання якої є
викуп земельних ділянок для суспільних
потреб або з мотивів суспільної
необхідності, а не безоплатна
приватизація земельних ділянок
громадянами.

Вказана обставина не є підставою для
висновку про невірне вирішення
відповідачем питання при розгляді
клопотань позивача.

Щодо позовних вимог про відшкодування
матеріальної шкоди колегія суддів
зазначає наступне.

Так, позивач просить суд зобов'язати
відповідача відшкодувати на його
користь матеріальну шкоду, завдану
протиправними діями, у розмірі 8000,00 грн.

Статтею 56 Конституції України
гарантовано право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної чи
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного
кодексу України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час апеляційного розгляду справи,
колегія суддів враховує Постанову
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року №4 «Про судову практику
у справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», згідно з п. 4 якого
позивач повинен зазначити у чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно, з
яких міркувань він виходить,
визначаючи розмір моральної шкоди, та
якими доказами це підтверджується.
Пунктом 5 цієї Постанови визначено, що
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

Отже, обов'язковими умовами
відшкодування шкоди з державного
бюджету згідно вказаних статей є
неправомірність дій відповідного
органу та наявність причинно -
наслідкового зв'язку між такими діями
та завданою шкодою.

Колегія суддів вважає, що позивачем як
під час розгляду справи судом першої та
апеляційної інстанцій не доведено
жодних порушень його прав та законних
інтересів, а також не надано жодних
доказів в обґрунтування розміру
заявленої до відшкодування шкоди у
розмірі 6000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами та
нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

За таких обставин, оскільки суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 11 червня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів з дня її складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Судді:

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Епель О.В.

Кучма А.Ю.