Справа № 2-а-377/397/13
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-377/397/13
Головуючий у 1-й інстанції: Теремецька
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

20 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого-судді:
Грищенко Т.М.,

Суддів:
Лічевецького І.О.,

Мацедонської В.Е.

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Славутицької міської ради Київської
області на постанову Славутицького
міського суду Київської області від
20.09.2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
управління праці та соціального
захисту населення Славутицької
міської ради Київської області про
визнання дій протиправними щодо
нарахування та виплати щорічної
допомоги на оздоровлення та
зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Славутицького міського
суду Київської області від 20.09.2013 року
позов задоволено: визнано
протиправними дії управління праці та
соціального захисту населення
Славутицької міської ради Київської
області щодо виплати ОСОБА_3 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік у
розмірі 90 гривень; зобов'язано
управління праці та соціального
захисту населення Славутицької
міської ради Київської області
нарахувати і виплатити ОСОБА_3 щорічну
допомогу на оздоровлення за 2013 рік
відповідно до ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи ", у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат,
виходячи з установленого ст. 8 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2013 рік" розміру мінімальної
заробітної плати на день виплати, з
урахуванням суми виплаченої йому такої
допомоги за 2013 рік.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій він просить оскаржувану
постанову скасувати як таку, що
постановлена із порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції залишенню без змін з
наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
на користь позивача необхідно
здійснити перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік в розмірі 4 мінімальних
заробітних плат.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є інвалідом ІІІ групи І
категорії, осіб, що постраждали
внаслідок аварії на ЧАЕС, її
інвалідність повзана з впливом аварії
на ЧАЕС, що підтверджується
відповідним посвідченням, перебуває на
обліку у відповідача.

Проте, щорічна допомога на
оздоровлення позивачу виплачувалась
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України N 562 від 12.07.2005 року
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно з частиною першою статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 4 статті 48 Закону
№796-ХІІ, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в таких
розмірах: інвалідам 3-ї групи - чотири
мінімальних заробітних плати, а згідно
із ч.7 ст. 48 згаданого Закону розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Пунктом 4 «;Прикінцевих положень»
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» встановлено, що у 2013
році норми і положення ст. 48 Закону
№796-ХІІ застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік, отже, вказаним
пунктом цього Закону КМУ надано право
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Кабінетом Міністрів України станом на
27.08.2013 року (дата виплати позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік) таке право використано не було,
оскільки відповідного
нормативно-правового акта КМУ на
виконання вимог пункту 4 «Прикінцевих
положень» Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
щодо встановлення розмірів щорічної
допомоги на оздоровлення прийнято не
було, тому до прийняття вищезгаданого
нормативно-правового акта КМУ при
визначенні розміру виплат щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік
застосуванню підлягають безпосередньо
положення статті 48 Закону №796-ХІІ.

Постановою КМУ №562 від 12 липня 2005 року
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено розміри компенсацій за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в абсолютних
сумах, а саме: розмір щорічної допомоги
на оздоровлення особам, які стали
інвалідами 3-ї групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, визначений
у розмірі 90,00 грн., що не відповідає
розміру, встановленому ст. 48 Закону
№796-ХІІ.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року №3-рп2012 дано тлумачення,
що нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України під час
вирішення-справ про соціальний захист
підлягають застосуванню тоді, коли
вони видані у межах його компетенції на
основі і на виконання Бюджетного
кодексу України, закону про Державний
бюджет України на відповідний рік та
інших законів України.

Ураховуючи особливість дії в часі
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік, нормативно-правовий
акт Кабінету Міністрів України,
виданий на його виконання, також діє у
межах бюджетного року.

Отже, постанова КМУ №562 від 12 липня 2005
року «Про щорічну допомогу на
здоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» була видана на виконання
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2005 рік» і була розрахована
на бюджетний період 2005 року, а тому
вказані норми даної постанови не
підлягають застосуванню при
визначенні розміру виплат щорічної
допомоги на оздоровлення у бюджетному
періоді 2013 року.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України, тобто, відповідачем
неправомірно, зокрема, у порушення ст. 19
Конституції України, занижений розмір
соціального забезпечення, обов'язок
виплати якого покладено на
відповідача, у зв'язку з чим дії
відповідача є такими, що порушують
права позивача на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік
відповідно до ст. 48 Закону №796-ХІІ.

Отже, дії відповідача щодо не виплати у
повному розмірі щорічної допомоги на
оздоровлення, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України N 562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є неправомірними.

Таким чином позовні вимоги позивача
підлягають задоволення та слід визнати
неправомірними дії та зобов'язати
відповідача провести перерахунок та
виплатити позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення за 2013 рік в розмірі 4
мінімальних заробітних плат
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Славутицької міської ради Київської
області - залишити без задоволення.

Постанову Славутицького міського суду
Київської області від 20.09.2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС
України). Касаційна скарга на судові
рішення подається безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом.

Головуючий суддя
Грищенко Т.М.

Судді
Лічевецький І.О.

Мацедонська
В.Е.

.

Головуючий суддя
Грищенко Т.М.

Судді:
Лічевецький І.О.

Мацедонська В.Е.