Справа № 821/3446/13-а
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

27 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/3446/13-а

Категорія: 8.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Попов В.Ф.

Колегія суддів Одеського
апеляційного адміністративного суду, у
складі:

головуючого судді - Запорожана
Д.В.,

судді - Яковлева
Ю.В,

судді - Жука С.І.

при секретарі: Топор О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
головного управління Міндоходів у
Херсонській області на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгівельний дім «Резтех» до
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгівельний дім
«Резтех» звернулося до суду з позовом
до ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у
Херсонській області про скасування
податкових повідомлень-рішень №
від 19 серпня 2013 року та № від 26
лютого 2013 року.

Свої позовні вимоги ТОВ «Резтех»
обґрунтувало незаконністю спірних
рішень.

Постановою Херсонського
окружного адміністративного суду від 10
грудня 2013 року вищенаведений позов
було задоволено частково. Скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.
Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській
області від № від 19 серпня 2013
року в частині збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на
125505,00 гривень, в тому числі за основним
платежем на 100418,00 гривень, за штрафними
(фінансовими) санкціями на 25087,00
гривень. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ДПІ у м. Херсоні ГУ
Міндоходів у Херсонській області
просить скасувати вищенаведену
постанову, як таку, що прийнята з
помилковим застосуванням норм
матеріального та процесуального права
і прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні даного позову
у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
доводи апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржену постанову суд
першої інстанції виходив з часткової
обґрунтованості даного позову та
наявності підстав для його часткового
задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається,
відповідачем, на підставі висновків
акта документальної планової виїзної
перевірки позивача від 29.01.2013 р. №
719/22-1/37353315 було прийнято податкові
повідомлення-рішення від 26 лютого 2013
року № про зменшення суми
від'ємного значення з ПДВ на 338 гривень
за вересень 2012 року та від 19 серпня 2013
року № про збільшення позивачу
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на загальну суму 287090 гривень
(основний платіж - 250817 гривень, штрафні
санкції - 26273 гривень).

За висновками акта № 719 зменшення
від'ємного значення суми ПДВ на 338 грн.
пов'язане із збільшенням податкових
зобов'язань позивача на 56 грн. та
зменшенням податкового кредиту на 281
грн.

Податкове зобов'язання позивача з ПДВ
збільшено на 56 грн. у зв'язку з
виявленням факту продажу товарів
покупцям у березні 2011 року за цінами,
нижчими ніж собівартість. Так, за
податковою накладною від 23.03.2011 року
позивачем було продано кришки металеві
СКО 1-82 ФОП ОСОБА_1 з різницею між
собівартістю та ціною продажу на суму
286,00 грн., наслідком чого стало
заниження податкових зобов'язань з ПДВ
на 56 грн. Вказаний збитковий продаж
кришки ФОП ОСОБА_1 за висновками
відповідача спричинив заниження
валових доходів позивача декларації з
податку на прибуток на 286,00 грн. Під час
розгляду справи позивач погодився із
правомірністю зазначених висновків
відповідача.

За змістом Податкового кодексу України
та Закону України від 28.12.1994р. № 334/94-ВР
"Про оподаткування прибутку
підприємств" (далі - Закон № 334/94-ВР)
визначення бази оподаткування для
обчислення ПДВ та валових доходів
платників податків має здійснюватись
виходячи з договірної (контрактної)
вартості, але не нижче рівня звичайних
цін, визначених у випадках та у порядку
передбачених Податковим кодексом
України. Одним із методів визначення
рівня звичайних цін є порівняння ціни
продажу товарів з цінами продажу, що
склались на аналогічні товари, та
урахування витрат на придбання цих
товарів та прибутку від здійснення цих
операцій. Таким чином, визначення
звичайної ціни (ціни продажу товарів),
виходячи з собівартості їх придбання
(виготовлення), є цілком правомірною
підставою для перегляду податкових
зобов'язань та податкового кредиту
позивача за 1 квартал 2011 року і тому суд,
враховуючи думку позивача з цього
питання, вважає правомірними висновки
відповідача.

За актом перевірки № 719 податковий
кредит позивача з ПДВ зменшено на 281
грн. через те, що позивач до складу
податкового кредиту відніс ПДВ у сумі
281 грн. у зв'язку з придбанням послуг з
виготовлення та установлення
металопластикового вікна у ПП "Народні
вікна" за актом надання послуг від
11.04.2012 р. № 15 та податковою накладною
від 02.04.2012р. №1. Вказані документи не
містять відомостей про місце
встановлення вікна і через це
відповідач вважає неможливим
встановити зв'язок встановленого вікна
з оподатковуваною господарською
діяльністю позивача. Вартість
виготовлення та установки вікна від ПП
"Народні вікна" у сумі 1404 грн. за
висновками відповідача неправомірно
віднесено позивачем до складу витрат
для обчислення оподатковуваного
прибутку платника податку за 2012 рік.

За змістом ст.ст. 138-146, 198-200 Податкового
кодексу України при обчисленні
оподатковуваного прибутку платника
податку враховуються документально
підтверджені витрати платника, які
пов'язані з отриманням
оподатковуваного прибутку. Для
декларування податкового кредиту з ПДВ
платник податків має підтвердити
нарахований постачальниками товарів
(робіт, послуг) ПДВ належним чином
складеними податковими накладними та
довести зв'язок такого придбання з
власною оподатковуваною господарською
діяльністю. Тому суд вважає, що платник
податків для отримання права для
формування витрат та податкового
кредиту має використовувати лише ті
бухгалтерські документи та податкові
накладні, які за своїм змістом
дозволяють встановити зв'язок такого
придбання з оподатковуваною,
господарською діяльністю платника
податків.

Як з'ясовано судом, податкова накладна
від 02.04.2012 р. № 1, яка складена ПП
"Народні вікна" не містить відомостей,
які дозволяють встановити зв'язок
придбання та установки вікна за цим
документом з будь-яким напрямом
господарської діяльності позивача, у
цій податковій накладній визначено
лише вид наданої послуги без
відображення місця встановлення вікна.
З цих підстав суд вважає правомірним
виключення зі складу витрат позивача
за 2012 рік вартості придбаного та
установленого вікна від ПП "Народні
вікна", а з податкового кредиту квітня
2012 року - нарахованого при цьому ПДВ.

Таким чином, суд дійшов до висновку про
правомірність зменшення позивачеві
від'ємного значення з ПДВ за вересень
2012 року на 338,00 грн. за податковим
повідомленням-рішенням № .

За актом перевірки № 719 та рішенням
Міндоходів України від 20.06.2013 р.
обчислення грошових зобов'язань
позивача з податку на прибуток за
податковим повідомленням-рішенням №
здійснено у зв'язку із
збільшенням доходів позивача на 623 905,00
грн. та зменшенням витрат позивача на 509
703, грн. за перевірені податкові періоди
з 05.11.2010р. по 30.09.2012р.

Як вбачається з акта перевірки, валові
доходи позивача збільшено через не
включення позивачем до складу доходів,
отриманих від переоцінки валюти у сумі
4 258 грн., позитивного результату
операцій від продажу валюти у сумі 619
022,00 грн., реалізації товарів за цінами,
нижчими ніж звичайні, на суму 286 грн. та
через не збільшення доходів 1 кварталу
2011 року на 339 грн. у зв'язку з приростом
балансової вартості покупних запасів.

В ході справи позивач погодився з
правомірністю висновків відповідача
щодо збільшення доходів за перевірні
податкові періоди на 623 905,00 грн.

Відповідно до ст. ст. 135 та 137 ПК України
та ст. 4 Закону № 334/94-ВР до складу
доходів (валових доходів) для
обчислення оподатковуваного прибутку
включаються всі доходи платника
податку від здійснення
оподатковуваної господарської
діяльності, включаючи доходи від
позареалізаційної діяльності такого
платника податку. У зв'язку з цим та
враховуючи позицію позивача по суті
виявлених порушень, суд вважає
правомірним збільшення доходів
(валових доходів) позивача на 623 905,00 грн.
за порушеннями, визначеними у акті
перевірки № 719.

За актом перевірки № 719 витрати (валові
витрати) позивача зменшені на 509 703,00
грн. у зв'язку з виключенням з їх складу
1 404 грн. - вартості послуг з
виготовлення та встановлення вікна ПП
"Народні вікна", 30174 грн. - нарахованої
амортизації на основні фонди, що не
використовуються для отримання
оподатковуваного доходу, 270 грн. - без
визначення будь-яких причин з боку
відповідача та 477 856,00 грн. - вартості
зворотних відходів металу,
використаного для виробництва товарів
на давальницьких умовах.

Як зазначає відповідач та не
спростовує позивач у 2011-2012 році
нараховував амортизацію на вартість
придбання нежитлового приміщення (вул.
Карла Маркса, 101), магазину-складу у м.
Гола Пристань по вулиці Лєрмонтова, 17-а,
та трансформатору у загальній сумі 30
174,0 грн., при цьому у податковій
звітності, бухгалтерському та
податковому обліках не відображав
будь-яких доходів, пов'язаних з
використанням цих основних фондів.
Таким чином, використання згаданих
основних фондів не сприяло отриманню
доходів позивача за перевірені
податкові періоди і тому суд, керуючись
ст. 138 ПК України, вважає правомірним
виключення із складу витрат
нарахованої амортизації у вказаній
сумі 30 174,00 грн.

За актом перевірки № 719 позивачем в
порушення ст. 138 ПК України
неправомірно не зменшено прямі
матеріальні витрати на вартість
зворотних відходів вартістю 477 856,00 грн.,
отриманих у процесі виробництва кришок
металевих на давальницьких умовах.

Відповідач, посилаючись на договір на
переробку давальницької сировини від
19.12.2011р. № 71 стверджує, що позивач
доручив ТОВ "Полінка" виконати роботи
по переробці давальницької сировини
жерсті білої в готову продукцію кришку
СКО 1-82. Позивач мав прийняти готову
продукцію та оплатити вартість робіт
виконавцю - ТОВ "Полінка". За умовами
договору відходи від переробки жерсті
в повному обсязі передаються
позивачеві разом з готовою продукцією.
Відповідно до нового договору від
05.03.2012р. № ДГ44 відходи переробки мали
залишатись у виконавця. Відповідач
вважає, що на вартість відходів позивач
мав зменшити витрати на переробку
жерсті для отримання кришки СКО 1-82. За
даними відповідача вартість відходів
складає 477 856,00 грн.

В ході розгляду справи позивач
стверджував, що під час перевірки
відповідач не взяв до уваги договір на
переробку давальницької сировини №16,
укладеного з ТОВ "Полінка" 01.04.2012 року.
За цим договором відходи при переробці
жерсті залишались у виконавця, а їх
вартість врахована при розрахунках
вартості послуг з виготовлення кришки
СКО 1-82 на давальницьких умовах. На цей
договір позивач звертав увагу
відповідача під час перевірки та
узгодженні податкових зобов'язань за
спірними податковими
повідомленнями-рішеннями.

Надаючи оцінку позиціям сторін по
даному питанню, суд вважає, що висновки
щодо відображення господарських
операцій у бухгалтерському та
податкову обліках і звітності
податковими органами мають
здійснюватись по сукупності всіх даних
про ці операції і лише на підставі
детального, неупередженого вивчення
наданих до перевірки бухгалтерських та
податкових документів.

За документами позивача, що
відображають отримання послуг від ТОВ
"Полінка" у 2012 році по переробці жерсті,
визначено, що ці господарські операції
здійснено на підставі договору від
01.04.2012р. № 16, який безпідставно не
прийнятий відповідачем при вивченні
господарських операцій позивача з ТОВ
"Полінка". Таким чином, при здійсненні
операцій з переробки жерсті у 2012 році,
визначенні вартості переробки, ТОВ
"Полінка" вартість відходів жерсті
врахована при визначенні вартості
послуг і тому суд вважає неправомірним
зменшення відповідачем витрат
позивача на суму зворотних відходів
вартістю 477 856,00 грн., отриманих від
виробництва кришки СКО 1-82.

Не може погодитись суд і з висновками
відповідача стосовно зменшення витрат
позивача за 1 квартал 2011 року на 270,00
грн., оскільки у акті перевірки № 719 не
зазначені підстави такого зменшення.
Суд вважає, що висновки відповідача
щодо завищення витрат позивача на 270
грн. мали бути підтверджені даними
податкового або бухгалтерського
обліків позивача і тому приходить до
висновку про протиправність висновків
податкового органу про завищення
валових витрат позивача за 1 квартал 2011
року на цю суму.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
часткову обґрунтованість даного
позову та наявність підстав для його
часткового задоволення.

Частиною 1 ст. 200 КАС України
передбачено, що суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно ухвалив судове рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,
вважає не суттєвими та такими, що не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у м. Херсоні
головного управління Міндоходів у
Херсонській області - залишити без
задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгівельний дім «Резтех» до
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень № від 19
серпня 2013 року та № від 26 лютого
2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Ухвала у повному обсязі виготовлена 3
березня 2014 року

Головуючий
/Д.В.
Запорожан/

Судді
/Ю.В.
Яковлев/

/С.І. Жук/