Справа № К/9991/1094/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/1094/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

секретар судового засідання Василенко
І.О.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державної податкової
адміністрації України, третя особа -
Державна податкова адміністрація у
Херсонській області про стягнення
одноразової допомоги за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Каховського міськрайонного суду
Херсонської області від 11 квітня 2008
року та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 22 грудня 2010 року,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2008 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що 29 жовтня 1988 року при виконання
службових обов'язків при обставинах,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку, позивачу
були заподіяні тілесні ушкодження. З
січня 2000 року по липень 2004 року позивач
проходив службу в органах податкової
міліції ДПА у Херсонській області та
був звільнений за пунктом 65 «б» (через
хворобу) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ. Відповідно
до висновку МСЕК позивачу встановлена
третя група інвалідності внаслідок
травми, пов'язаної з виконанням
службових обов'язків під час служби в
органах внутрішніх справ. Відповідно
до статті 26 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
держава гарантує правовий і соціальний
захист осіб начальницького складу
податкової міліції та членів їх сімей.
На них поширюються гарантії
соціального і правового захисту,
передбаченого статтями 20-23 Закону
України «Про міліцію». У
вересні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до ДПА
у Херсонській області із заявою про
виплату йому одноразової грошової
допомоги на підставі статті 23 Закону
України «Про міліцію» та необхідними
для цього документами. Проте
відповідач листом від 5 жовтня 2007 року
відмовив позивачу у виплаті допомоги у
зв'язку з відсутністю законних підстав.
Просив стягнути з ДПА України на корить
позивача одноразову допомогу в розмірі
трирічного грошового утримання на
загальну суму 118690,92 грн внаслідок
поранення, що сталося при виконанні
службових обов'язків при обставинах,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку.

Постановою Каховського міськрайонного
суду Херсонської області від 11 квітня
2008 року позов ОСОБА_1 було задоволено
повністю. Стягнуто з ДПА України на
корить ОСОБА_1 одноразову допомогу в
сумі 118690, 92 грн. у зв'язку з пораненням,
що сталося при виконанні службових
обов'язків при обставинах, пов'язаних з
безпосередньою участю в охороні
громадського порядку.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22 грудня
2010 року апеляційні скарги ДПА
України та ДПА у Херсонській області
було задоволено. Постанову Каховського
міськрайонного суду Херсонської
області від 11 квітня 2008 року скасовано.
В задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судами порушення норм чинного
процесуального та матеріального
законодавства, що призвело до
постановлення неправильних судових
рішень, позивач просить скасувати
постановлені судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального
законодавства, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 в період з жовтня 1987 року по
січень 2000 року проходив службу в
органах внутрішніх справ на посаді
дільничного інспектора міліції,
слідчого Каховського РВ УМВС України в
Херсонській області.

З січня 2000 року по 2 липня 2004 року
проходив службу в органах податкової
міліції ДПА України у Херсонській
області та був звільнений у званні
майора податкової міліції за пунктом 65
«б» (через хворобу) Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Відповідно до довідок, виданих
Каховською міжрайонною МСЕК 21 квітня
2004 року №001328 та №008192, ОСОБА_1
встановлена третя група інвалідності
та визначено, що ступінь втрати
професійної працездатності становить
50% у зв'язку з виконанням службових
обов'язків під час служби в органах
внутрішніх справ.

Постановою Каховського міськрайонного
суду Херсонської області від 20 лютого
2006 року встановлений юридичний факт, що
ОСОБА_1 29 жовтня 1988 року отримав
каліцтво в період проходження служби в
органах внутрішніх справ Каховського
РВ УМВС України в Херсонській області
при виконанні службових обов'язків при
обставинах, пов'язаних з
безпосередньою участю в охороні
громадського порядку.

Згідно грошового атестата №1/2007 від 7
червня 2007 року, виданого ДПІ у м. Нова
Каховка Херсонської області на
виконання постанови Каховського
міськрайонного суду Херсонської
області від 21 лютого 2007 року, сума
грошового забезпечення ОСОБА_1
на день встановлення інвалідності
складала 3296,97 грн.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та відмовляючи у
задоволенні позову, виходив з того, що
посилання суду першої інстанції на
постанову Кабінету Міністрів України
«Про затвердження Порядку та умов
виплати одноразової грошової допомоги
у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції» від
12 травня 2007 року № 707 є
безпідставними, оскільки означена
постанова на момент винесення
постанови судом першої інстанції
регулювала правовідносини сторін щодо
особистого страхування працівників
МВС, питання виплати страхових сум в
даному випадку регулюються постановою
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Порядку та умов
обов'язкового державного особистого
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби» від 3
червня 1994 року № 349. Відповідно до
Закону України від 3 листопада 2006 року
№ 328-V, яким внесено зміни до статті 23
Закону України «Про міліцію», виплата
одноразової грошової допомоги
проводиться за рішенням МВС і за
рахунок коштів, передбачених державним
бюджетом на утримання МВС.

Проте з висновками судів першої та
апеляційної інстанцій погодитись не
можна.

Законом України від 5 лютого 1998 року №
83/98-ВР було внесено зміни до Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні», відповідно до яких, зокрема,
в системі органів державної
податкової служби було створено
відповідні спеціальні підрозділи по
боротьбі з податковими
правопорушеннями (податкова міліція).

Правовий і соціальний захист осіб
начальницького складу податкової
міліції визначені розділом V Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні».

Відповідно до статті 26 цього Закону
держава гарантує правовий і соціальний
захист осіб начальницького складу
податкової міліції та членів їх сімей.
На них поширюються гарантії
соціального і правового захисту,
передбаченого статтями 20-23 Закону
України «Про міліцію».

Отже, поширення на осіб начальницького
складу податкової міліції положень
постанови Кабінету Міністрів України
«Про затвердження Порядку та умов
обов'язкового державного особистого
страхування посадових осіб органів
державної податкової служби» від 3
червня 1994 року № 349 є помилковим.

Відповідно до частини 6 статті 23 Закону
України «Про міліцію» (в редакції
Закону України від 3 листопада 2006 року
№ 328-V, що набрав чинності з 1 січня 2007
року) у разі поранення (контузії,
травми або каліцтва), заподіяного
працівнику міліції під час виконання
ним службових обов'язків, а також
інвалідності, що настала в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ або не пізніше ніж
через три місяці після звільнення зі
служби чи після закінчення цього
строку, але внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що мали місце в
період проходження служби в органах
внутрішніх справ, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України. Визначення ступеня втрати
працездатності працівником міліції у
період проходження служби в органах
внутрішніх справ у кожному випадку
ушкодження здоров'я здійснюється в
індивідуальному порядку відповідно до
законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 травня 2007 року № 707 затверджено
Порядок та умови виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті) або інвалідності працівника
міліції (далі - Порядок) та установлено,
що виплати згідно з цією постановою
здійснюються з 1 січня 2007 року за
рахунок коштів, передбачених державним
бюджетом на утримання Міністерства
внутрішніх справ, а також покладено
обов'язок на Міністерство внутрішніх
справ завершити виплату страхової суми
та одноразової грошової допомоги у
разі загибелі (смерті) або інвалідності
працівника міліції, що повинні бути
нараховані до 1 січня 2007 року.

Підпунктом 2 пункту 1 Порядку
передбачено, що одноразова грошова
допомога виплачується у разі
установлення інвалідності, яка настала
в період проходження служби в органах
внутрішніх справ або не пізніше ніж
через три місяці після звільнення із
служби чи після закінчення такого
строку внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що сталися під час
виконання службових обов'язків,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку та
боротьбі із злочинністю, у розмірі,
зокрема, трирічного грошового
забезпечення - інвалідам III групи.

Поширення статтею 26 Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні» на осіб начальницького складу
податкової міліції та членів їх сімей
гарантій соціального і правового
захисту, передбаченого статтями 20-23
Закону України «Про міліцію» та
положень постанови Кабінету Міністрів
України від 12 травня 2007 року № 707 про
затвердження Порядку та умов виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті) або інвалідності
працівника міліції означає, що особи
начальницького складу податкової
міліції користуються такими правами та
гарантіями, що і особи начальницького
складу органів внутрішніх справ. Проте
поширення зазначених гарантій не
означає, що фінансування осіб
начальницького складу податкової
міліції повинно здійснюватись за
рахунок коштів, що виділяються на
забезпечення діяльності та утримання
МВС України.

Кошти на утримання МВС України та кошти
на утримання органів податкової
міліції ДПА України передбачались у
Державному бюджеті України на
відповідні роки окремо, а тому жодних
підстав для виплати одноразової
грошової допомоги у разі інвалідності
працівника податкової міліції за
рахунок коштів, передбачених у
державному бюджеті на утримання МВС
України немає.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку про те, що позивач має право на
отримання одноразової грошової
допомоги, оскільки став інвалідом
внаслідок травми, що сталася під час
виконання службових обов'язків,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку.

При цьому єдиною підставою
підтвердження зазначеного висновку
суду була постанова Каховського
міськрайонного суду Херсонської
області від 20 лютого 2006 року, яка у
подальшому була скасована ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 27 січня 2009 року з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції.

При новому судовому розгляді цієї
справи позивач відкликав подану
позовну заяву і позов позивача ухвалою
Херсонського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2010
року було залишено без розгляду.

Враховуючи викладене, суду першої
інстанції для вирішення справи по суті
необхідно з'ясувати наявність чи
відсутність інших доказів, які би
підтверджували факто тримання ним
травми під час виконання службових
обов'язків, пов'язаних з безпосередньою
участю в охороні громадського порядку.

Суд апеляційної інстанції однією з
підстав для відмови у задоволенні
позову зазначив пропущення позивачем
строків звернення до суду. При цьому
судом апеляційної інстанції не було
враховано, що позовна заява подана до
суду 18 лютого 2008 року. Відповідно до
положень статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у редакції, чинній на час
звернення позивача до суду та розгляду
справи судом першої інстанції,
пропущення строку звернення до
адміністративного суду було підставою
для відмови у задоволенні позову лише
за умови, якщо на цьому наполягає одна
із сторін.

Під час розгляду справи у судах першої
та апеляційної інстанцій жодна із
сторін не наполягала на застосуванні
наслідків пропущення строків
звернення до суду, передбачених
статтею 100 Кодексу адміністративного
судочинства України, а тому суд
апеляційної інстанції не вправі був
такі наслідки застосовувати.

Відповідно до положень статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Оскільки зазначені порушення норм
процесуального права, допущені судами
першої та апеляційної інстанції
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, то
згідно з положеннями частини 2 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України це є підставою для скасування
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій і направленням справи на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Каховського міськрайонного
суду Херсонської області від 11 квітня
2008 року та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 22 грудня 2010 року скасувати, а
справу направити на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Юрченко В.В.

Судді:
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.