Справа № 760/18232/13-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Українець
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка
В.В., Шурка О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Солом'янського районного
суду м. Києва від 01 жовтня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
дії та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2) звернувся до Солом'янського
районного суду м. Києва з
адміністративним позовом до відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
(далі - Відповідач, відділ ДВС України)
про: визнання протиправними дій
Відповідача щодо відмови у виконанні
виконавчого листа Солом'янського
районного суду м. Києва від 21.01.2013 року
по справі № 5815/11; зобов'язання відділу
ДВС України вчинити дії щодо
зобов'язання Головного управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого органу Київської міської
ради та Київського міського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат здійснити перерахунок та
виплату Позивачу, як учаснику бойових
дій, недоплаченої суми щорічної
грошової допомоги до 5 травня за 2011 рік,
виходячи із розміру п'яти мінімальних
пенсій за віком відповідно до Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», за
виключенням здійснених за цей період
виплат; стягнення з Відповідача на
користь ОСОБА_2 відшкодування
заподіяної моральної шкоди у розмірі 10
(десяти) прожиткових мінімумів (для
непрацездатних осіб).

Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 01.10.2013 року у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено повністю. При цьому суд
першої інстанції виходив з того, що
Позивачем не було подано оригіналу
виконавчого листа, у зв'язку з чим
виконавчий документ вважається
неподаним.

Не погоджуючись із викладеним у
постанові рішенням, Позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі. При цьому посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились, а тому справа
розглядалась за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду першої інстанції - без змін з
наступних підстав.

Як було встановлено судом першої
інстанції, 09.08.2013 року Позивачем до
відділу ДВС України була подана заява
про примусове виконання рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 02.12.2011 року, яке вступило у законну
силу 20.12.2012 року.

Разом з тим, Позивачем подано
Відповідачу копію виконавчого листа
від 21.01.2013 року.

Тому, вирішуючи питання про відкриття
виконавчого провадження Відповідач
дійшов висновку про те, що, оскільки
ОСОБА_2 надано копію виконавчого
документа, а не оригінал, то Позивачем
не подано документа, зазначеного у ст. 17
Закону України «Про виконавче
провадження», що є підставою для
відмови у відкритті виконавчого
провадження.

Враховуючи встановлені вище обставини,
виходячи з системного аналізу приписів
ст. ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження» (далі - Закон), п. 13.4.1.
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року № 512/5 (далі - Інструкція), суд
першої інстанції дійшов висновку про
правомірність прийнятої Відповідачем
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 13.08.2013
року, оскільки Позивачем не подано
виконавчого документу, передбаченого
Законом.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна не погодитися з
огляду на наступне.

Згідно п. 1 ст. 19 Закону державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Положеннями ч. 1. ст. 17 Закону
закріплено, що примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом.

Пунктом 1 ч. 2 ст.17 Закону визначено, що
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню, зокрема, виконавчі листи, що
видаються судами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом.

Приписами п. 3.4 Інструкції визначено, що
заява про відкриття виконавчого
провадження подається до органу ДВС у
письмовій формі разом із оригіналом
(дублікатом) виконавчого документа.

Отже, вищевикладеними нормами Закону
та Інструкції, яка прийнята відповідно
до Закону, чітко передбачено обов'язок
стягувача подавати органам державної
виконавчої служби виконавчі документи,
які передбачені Законом, зокрема
виконавчі листи, які видаються судами,
а не їх копії.

За таких обставин, дії державного
виконавця стосовно прийняття
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження на підставі п.
2 ч. 1 ст. 26 Закону є правомірними.

Крім того, суд апеляційної інстанції
критично оцінює твердження Позивача
про те, оригінали виконавчих листів на
дату подання ним заяви про примусове
виконання були наявні у Відповідача, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
Відповідачем було прийнято постанову
від 30.04.2013 року про повернення
виконавчого документа стягувачеві,
якою ОСОБА_2 повернуто виконавчий лист
від 21.01.2013 року.

Крім того, 31.05.2013 року відділом ДВС
України прийнято постанову про відмову
у відкритті виконавчого провадження на
підставі п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону.

Згідно приписів ч. 2 ст. 26 Закону
про відмову у відкритті виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову протягом трьох
робочих днів, а за рішенням, що підлягає
негайному виконанню, - не пізніше
наступного робочого дня з дня
надходження виконавчого документа і не
пізніше наступного дня надсилає її
заявникові разом з виконавчим
документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби можуть бути оскаржені
стягувачем та іншими учасниками
виконавчого провадження (крім
боржника) до начальника відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Крім того, положеннями ч. 1 ст. 260
КАС України закріплено, що замість
втраченого оригіналу виконавчого
листа адміністративний суд, який видав
виконавчий лист, за заявою стягувача
або поданням державного виконавця може
видати його дублікат.

Отже, виходячи з вищезазначеного,
Позивач мав право оскаржити дії
державного виконавця у тому випадку,
якщо йому не було повернуто виконавчий
документ, а також звернутися до суду,
який видав виконавчий документ, із
заявою про видачу дублікату
виконавчого листа.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Солом'янського районного
суду м. Києва від 01 жовтня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
дії та відшкодування моральної шкоди -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається у порядку та
строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.