Справа № 2а-495/10/0118
Суддя: Кукта Максим Валерійович
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 2а-495/10/0118

28.01.14 м. Севастополь

Севастопольський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Кукти М.В.,

суддів Єланської О.Е. ,

Кучерука О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги
Управління праці та соціального
захисту населення Сімферопольської
районної державної адміністрації та
ОСОБА_2 на постанову Сімферопольського
районного суду Автономної Республіки
Крим (суддя Томащак А.С.) від 12.02.10 у
справі № 2а-495/10/0122

за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до Управління праці та соціального
захисту населення Сімферопольської
районної державної адміністрації (вул.
Ракетна, 34,Сімферополь,Автономна
Республіка Крим,95018)

про стягнення недоотриманої суми
допомоги по догляду за дитиною,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Сімферопольського
районного суду Автономної Республіки
Крим від 12.02.10 позовні вимоги ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Сімферопольської
районної державної адміністрації про
визнання діяльності та бездіяльності
протиправною та стягнення щомісячної
державної допомоги по догляду за
дитиною - задоволені частково.

Визнано дії Управління праці та
соціального захисту населення
Сімферопольської районної державної
адміністрації, щодо нарахування і
виплати ОСОБА_2 допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі, меншому, ніж
прожитковий мінімум, встановлений
законом, за період з 04.01.2009 по 31.12.2009
неправомірними.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Сімферопольської районної державної
адміністрації провести перерахунок та
виплатити ОСОБА_2 недоплачену допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 04.01.2009 по
31.12.2009 в розмірі, встановленого статтею
43 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням», то
обчислюється з урахуванням
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до шести років
на час виплати такої допомоги, за
виключенням отриманих сум.

В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 з
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 3 грн. 40 коп.

Не погодившись з даною постановою суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову Сімферопольського районного
суду Автономної Республіки Крим від
12.02.10 та прийняти нове рішення, яким
відмовити ОСОБА_2 в задоволені позовних
вимог.

Не погодившись з даною
постановою суду, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Сімферопольського
районного суду Автономної Республіки
Крим від 12.02.10 та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги
повністю.

Апеляційні скарги
мотивовані порушенням судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 07.12.10 апеляційну скаргу ОСОБА_2
залишено без задоволення, апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Сімферопольської
районної державної адміністрації
задоволено.

Постанову
Сімферопольського районного суду
Автономної Республіки Крим від 12.02.10 у
справі № 2а-495/10/0122 скасовано.

Прийнято нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Сімферопольської
районної державної адміністрації про
зобов'язання нарахувати та виплатити
щомісячну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 17.12.07 по 31.12.09 у розмірі
прожиткового мінімуму, встановленого
для дітей у віці до 6 років відмовлено.

Не погодившись с зазначеним рішенням
суду позивач, ОСОБА_2, 01.02.11 звернулась
до Вищого адміністративного суду
України з касаційної скаргою.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 20.11.13 касаційну скаргу
ОСОБА_2 задоволено частково.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 07.12.10 скасовано.

Справу направлено на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалами Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 11.12.2013 відкрито апеляційне
провадження за апеляційними скаргами
Управління праці та соціального
захисту населення Сімферопольської
районної державної адміністрації та
ОСОБА_2.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

У судове засідання 28.01.2014 сторони, їх
представники не з'явились, про дату, час
та місце апеляційного розгляду справи
повідомлені в встановленому законом
порядку.

Суд, керуючись положеннями пункту 2
частини першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнав за можливе перейти до
письмового провадження по справі.

Розглянувши справу в порядку ст. 195, п. 2
ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного
судочинства України, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження
ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

На виконання ухвали Вищого
адміністративного суду України від
20.11.13 перевірено, що позивач є
застрахованою особою відповідно до ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням», що
підтверджується витягом з наказу та
копією трудової книжки.

З довідки виданої відповідачем
вбачається, що позивачу виплачувалась
допомога по догляду за дитиною з грудня
2007 року в розмірі передбаченому ст. 15 ЗУ
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Допомога при народженні виплачена
позивачу в період з 01.10.2007 по 31.10.2007 -3400
грн., з 01.11.2007 по 31.10.2008 по 425 грн.
щомісяця.

Допомога при народженні дитини
надається у сумі, кратній 22,6 розміру
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, встановленого на день
народження дитини. Виплата допомоги
здійснюється одноразово у
дев'ятикратному розмірі прожиткового
мінімуму при народженні дитини, решта -
протягом 12 місяців у порядку,
встановленому Кабінету Міністрів
України (стаття 41).

Право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення "нею трирічного віку має
застрахована особа (один із батьків
дитини, усиновитель, баба, дід, інший
родич або опікун), яка фактично
здійснює догляд за дитиною (стаття 42).

Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менш розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом
(стаття 43).

Згідно з Законом України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19.12.2006 допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», здійснюється за рахунок
коштів відповідної субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам у
розмірі, що дорівнює різниці між 50
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого - для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень для незастрахованих осіб та не
менше 23 відсотків прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, для застрахованих
осіб, у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України. Допомога
при народженні дитини призначається у
розмірі 8500 грн. На 2007 рік зупинено дію
статті 41, 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Рішенням Конституційного суду України
від 09.07.2007 вищезазначені положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», за виключенням
положення, щодо розміру допомоги при
народженні дитини, визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Таким чином призначаючи в жовтні 2007
року позивачеві допомогу при
народженні дитини в сумі 8500 грн. та
здійснюючи виплату такої допомоги,
відповідач діяв на підставі положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік».

На підставі Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» статті 42, 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
виключено Рішенням Конституційного
Суду України від 22.05.2008 вищезазначені
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).

Відповідно до статті 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

При нарахуванні позивачеві допомоги по
догляду за дитиною відповідач
керувався Законом України ««Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», а не
спеціальним Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», який повинен
застосовуватися до позивача в даному
випадку, як до застрахованої особи,
оскільки саме Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» для осіб, застрахованих в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, є
спеціальним і повинен
використовуватись при регулюванні
питання нарахування і виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Таким чином, в період з 17.12.2007 по 31.12.2007
та з 22.05.2008 по 31.12.2009 відповідач повинен
був нараховувати і виплачувати
позивачеві допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до вимог статті 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» в сумі не менш розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Враховуючи, що вимоги позивачки про
нарахування щомісячної державної
допомоги за період 17.12.2007 по 31.12.2007 та з
22.05.2008 по 04.01.2009 є обґрунтованими, судова
колегія також погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
позивачкою без поважних причин
пропущений встановлений статтею 99 КАС
України строк звернення до
адміністративного суду за захистом
зазначеного порушеного права (позов
подано до суду 04.01.2010), підстав для його
поновлення суд не знаходить, в свою
чергу, відповідач наполягає на
застосуванні наслідків пропущення
строків, встановлених частиною і
статті 100 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
згідно ст.86 цього Кодексу, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Доводи апеляційних скарг
зазначених висновків суду не
спростовують і не дають підстав для
висновку, що судом першої інстанції при
розгляді справи порушено норми чинного
законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла до висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, рішення
суду ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. 195; ст. 196; ст. 197; п.1 ч.1 ст. 198;
ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційні скарги Управління праці
та соціального захисту населення
Сімферопольської районної державної
адміністрації та ОСОБА_2 на постанову
Сімферопольського районного суду
Автономної Республіки Крим від 12.02.10 у
справі № 2а-495/10/0122 - залишити без
задоволення.

2. Постанову Сімферопольського
районного суду Автономної Республіки
Крим від 12.02.10 у справі № 2а-495/10/0122 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
М.В. Кукта

Судді підпис
О.Е.Єланська

підпис О.В.Кучерук

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
М.В. Кукта