Справа № 826/20535/13-а
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Санін Б.В.
Суддя-доповідач: Романчук О.М
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційну скаргу
Державної служби України з лікарських
засобів на ухвалу Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ІНТЕРХІМ»
до Державної служби України з
лікарських засобів про визнання
протиправними дії та скасувати
рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Державної служби України з лікарських
засобів про визнання протиправними
дії та скасування рішення, до якого
було подано клопотання про
забезпечення адміністративного
позову.

30.12.2013 року до відділу документального
обігу та контролю до Окружного
адміністративного суду міста Києва
позивачем було подано заяву про
уточнення до адміністративного позову
разом із уточненим клопотанням про
забезпечення адміністративного позову
з іншою вимогою, в якому просить
невідкладно заборонити ДСУ з
лікарських засобів (до розгляду справи
по суті) вжити заходи реагування, які
передбачені Законом України «Про
основні засади державного нагляду у
сфері господарської діяльності» та
наказом МОЗ України №724 від 31.10.2011 року,
у тому числі видавати приписи та/або
розпорядження на підставі Акту
перевірки №79-В від 27.12.2013 року.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 грудня 2013 року
клопотання задоволено. Заборонено
Державній службі України з лікарських
засобів вчиняти будь-які заходи
реагування, які передбачені Законом
України «Про основні засади державного
нагляду у сфері господарської
діяльності» та наказом МОЗ України №724
від 31.10.2011 року, у тому числі видавати
приписи та/або розпорядження на
підставі Акту перевірки №79-В від 27.12.2013
року до розгляду справи по суті.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати ухвалу суду,
оскільки зазначені в ухвалі висновки
не відповідають нормам процесуального
права, та винести нову, якою відмовити в
задоволенні клопотання позивача.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст.41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, апеляційну скаргу
задовольнити, з наступних підстав.

Як зазначено вище, ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 грудня 2013 року клопотання
задоволено. Заборонено Державній
службі України з лікарських засобів
вчиняти будь-які заходи реагування, які
передбачені Законом України «Про
основні засади державного нагляду у
сфері господарської діяльності» та
наказом МОЗ України №724 від 31.10.2011 року,
у тому числі видавати приписи та/або
розпорядження на підставі Акту
перевірки №79-В від 27.12.2013 року до
розгляду справи по суті.

Разом з тим, 23.01.2014 року ТОВ «ІНТЕРХІМ»
звернулося до суду з клопотанням про
закриття апеляційного провадження,
оскільки ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 січня 2014 року скасовано заходи
забезпечення позову, а тому підстав для
оскарження ухвали Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30.12.2013 року у відповідача немає.

Однак, колегія суддів критично
сприймає доводи ТОВ «ІНТЕРХІМ» щодо
відсутності правових підстав для
перегляду ухвали Окружного
адміністративного суду від 30.12.2013 року
в апеляційному порядку з причин
скасування заходів забезпечення
позову судом першої інстанції,
оскільки ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22.01.2014 року скасовано саме заходи
забезпечення адміністративного
позову, а не оскаржувану відповідачем
ухвалу Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30.12.2013 року, право
на скасування якої нормами Кодексу
адміністративного судочинства надано
суду апеляційної інстанції.

А тому, враховуючи вимоги апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення клопотання ТОВ
«ІНТЕРХІМ» щодо закриття апеляційного
провадження.

Разом з цим, колегія суддів звертає
увагу на те, що у відповідності до ч.2 та
ч.3 ст.193 КАС України особа, яка подала
апеляційну скаргу, має право
відкликати її до початку розгляду
справи судом апеляційної інстанції, а
друга сторона має право визнати
апеляційну скаргу обґрунтованою в
повному обсязі чи в певній частині. При
відкликанні апеляційної скарги
суддя-доповідач, який здійснював
підготовку даної справи до
апеляційного розгляду, постановляє
ухвалу про повернення скарги.

У відповідності до ч.4 ст.193 КАС України
особа, яка подала апеляційну скаргу,
має право протягом усього часу
розгляду справи відмовитися від неї
повністю або частково. Питання про
прийняття відмови від апеляційної
скарги і закриття у зв'язку з цим
апеляційного провадження вирішується
судом апеляційної інстанції, що
розглядає справу, в судовому засіданні
за участі сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Про прийняття
відмови від скарги та закриття у
зв'язку з цим апеляційного провадження
суд постановляє ухвалу. Повторне
апеляційне оскарження рішення, ухвали
суду першої інстанції з тих самих
підстав не допускається.

Таким чином, у колегії суддів відсутні
підстави для постановлення ухвали про
повернення апеляційної скарги чи
закриття апеляційного провадження,
оскільки до початку розгляду справи по
суті апелянт не скористався своїм
правом на відкликання апеляційної
скарги та не відмовився від неї.

Відповідно до ст. 117 КАС України - суд, за
клопотанням позивача може постановити
ухвалу про вжиття заходів забезпечення
адміністративного позову, якщо існує
очевидна небезпека заподіяння шкоди
правам, свободам та інтересам позивача
до ухвалення рішення в
адміністративній справі, або захист
цих прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів,
або для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат, а
також якщо очевидними є ознаки
протиправності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали,
суд першої інстанції прийшов до
висновку, що є підстави для вжиття
заходів щодо забезпечення позову до
розгляду справи по суті.

Згідно абзацу другого пункту 17
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
06.03.2008 року № 2 «Про практику
застосування адміністративними судами
окремих положень Кодексу
адміністративного судочинства України
під час розгляду адміністративних
справ» в ухвалі про забезпечення
позову суд повинен навести мотиви, з
яких він дійшов висновку про існування
очевидної небезпеки заподіяння шкоди
правам, свободам та інтересам позивача
до ухвалення рішення в
адміністративній справі, або захист
цих прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів,
або для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат, а
також вказати ознаки, які свідчать про
очевидність протиправності рішення,
дії чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Однак, суд першої інстанції,
задовольняючи клопотання позивача,
надав необґрунтовані мотиви,
відповідно до яких він дійшов висновку
про існування очевидної небезпеки
заподіяння шкоди правам, свободам та
інтересам позивача до ухвалення
рішення в адміністративній справі.

Під час розгляду справи в суді
апеляційної інстанції, колегією суддів
було встановлено, що судом першої
інстанції не було звернуто уваги на те,
що Держлікслужбою України було
проведено позапланову перевірку
дотримання TOB «ІНТЕРХІМ» Ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності з промислового виробництва
лікарських засобів.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд мав брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені в
зв'язку з застосуванням відповідних
заходів, а висновки щодо очевидності
ознак протиправності оскаржуваного
рішення Держлікслужби України можуть
бути зроблені лише на підставі
дослідження поданих сторонами доказів
по справі.

Таким чином, твердження ТОВ «ІНТЕРХІМ»
щодо протиправності оскаржуваного
рішення не могло бути взято до уваги
при вирішенні питання про забезпечення
позову, оскільки це питання є складовою
судового розгляду по суті заявлених
позовних вимог.

Суд першої інстанції, забезпечивши
позов шляхом заборони будь-яких
заходів реагування, передбачених
Законом України «Про основні засади
державного нагляду у сфері
господарської діяльності», у тому
числі видавати приписи та/або
розпорядження на підставі акту
перевірки фактично задовольнив
позовні вимоги на період розгляду
справи, що не узгоджується з метою
застосування правового інституту
забезпечення позову.

Забезпечуючи позов в такий спосіб суд
першої інстанції вийшов за межі
підстав забезпечення позову,
передбачених ч.1 ст.117 КАС України.

Отже, судом першої інстанції не було
вмотивовано підстави для задоволення
клопотання про забезпечення позову. В
той час, як задовольняючи його, суд
повинен вказати на мотиви, з яких він
дійшов до висновку про необхідність
такого рішення. В спірній ухвалі лише
вказано на передбачені законом
підстави для забезпечення позову, на
які підстави вказує позивач і на те, що
невжиття заходів для забезпечення
позову призведе до заподіяння шкоди
правам, свободам та інтересам позивача.

Згідно досліджених письмових доказів,
підстави, передбачені чинним
законодавством для задоволення
клопотання, не наведені та відсутні, що
є підставою для відмови в задоволені
такого клопотання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
знайшли своє підтвердження під час
апеляційного розгляду справи, а суд
першої інстанції ухвалив судове
рішення з порушенням норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 202 КАС України,
підставою для скасування ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а ухвала суду
першої інстанції - скасуванню, із
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні заяви про забезпечення
позову.

Керуючись ст.ст. 196, 197, 199, 202, 205, 206 КАС
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної служби
України з лікарських засобів -
задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 грудня 2013 року -
скасувати.

У задоволенні клопотання про
забезпечення адміністративного позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕРХІМ» до
Державної служби України з лікарських
засобів про визнання протиправними дії
та скасувати рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.