Справа № 348/893/13а
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2014 р.
Справа № 876/8383/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Надвірнянському районі
Івано-Франківської області на
постанову Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від 20
травня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Надвірнянському районі
Івано-Франківської області про
визнання протиправною відмови у
проведенні перерахунку пенсії та
стягнення коштів у вигляді
недоотриманої частини пенсії,-

В С Т А Н О
В И Л А:

27.03.2013 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання
неправомірними дій відповідача та про
визнання неправомірною відмови в
зарахуванні пільгового стажу роботи в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він
перебуває на обліку у відповідача та
оскільки він відпрацював у районах
прирівняних до районів Крайньої
Півночі 28 років, 9 місяців, 13 днів
звернувся до Пенсійного фонду для
зарахування стажу з 19.01.1962 року по 12.11.1990
рік як пільгового, а саме один з
половиною рік за один рік роботи у
районах прирівняних до районів
Крайньої Півночі. Проте, відповідач при
обчисленні його страхового стажу не
врахував, що він має право на пільгове
обчислення стажу за час роботи в
місцевості, яка прирівняна до районів
Крайньої Півночі та відмовив у
зарахуванні такого пільгового стажу
роботи.

Постановою Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від 20
травня 2013 року позов задоволено
частково. Визнано неправомірними дії
управління Пенсійного фонду України у
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області щодо
обчислення страхового стажу ОСОБА_1 за
період роботи в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі з 19.01.1962 року по 12.11.1990 року без
врахування права на пільгове
обчислення стажу за роботу в таких
місцевостях. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України у
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області здійснити з
27.09.2012 року обчислення пільгового
страхового стажу ОСОБА_1 28 років, 9
місяців та 13 днів у Північному лісовому
промисловому господарстві комбінату
«Онеголіс», у Плесецькому РБД
(ремонтно-будівельна дільниця), у
Плесецькому лісопильному заводі, на
птахофабриці «Плесецкая», які
знаходилися на території
Архангельської області Плесецького
району, який віднесений до місць,
прирівняних до районів Крайнього
Півночі із розрахунку: один рік роботи
в місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі за один рік і шість
місяців відповідно до поданої
трудової книжки.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та
адміністративний позов залишити без
розгляду.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що відповідно до Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» періоди роботи
до 01.01.1991 року в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі колишнього
Союзу РСР, зараховуються до страхового
стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
до 01.01.1991 року. Разом з тим вказують, що
позивачем пропущено строк звернення до
адміністративного суду згідно норм КАС
України.

Особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про місце та час розгляду
справи, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з п.2 ч.1
ст. 197 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
наявність письмового трудового
договору не є виключною підставою для
пільгового обчислення страхового
стажу.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що позивач
ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером і перебуває
на обліку в Управлінні Пенсійного
фонду України в Надвірнянському
районі.

За період з 19.01.1962 року по 12.11.1990 року
позивач працював на різних
підприємствах, заводах та фабриках, що
знаходилися на території
Архангельської області Плесецького
району, який віднесений до місць,
прирівняних до районів Крайнього
Півночі.

Всього разом ОСОБА_1 відпрацював у
районах прирівняних до районів
Крайньої Півночі 28 років, 9 місяців, 13
днів. Весь стаж роботи на цих
підприємствах з 19.01.1962 року по 12.11.1990 рік
підтверджується відповідними записами
у його трудовій книжці від 25.02.1966 року
та вкладишем до неї з посиланням на
дату та номер наказів про прийняття на
роботу та звільнення.

Однак рішенням відповідача №5037/03 від
05.12.2012 року позивачу відмовлено у
зарахуванні стажу з 19.01.1962 року по 12.11.1990
рік як пільговий, а саме один з
половиною рік за один рік роботи у
районах прирівняних до районів
Крайньої Півночі у зв`язку з тим, що
пільгове обчислення стажу відповідно
до указів, котрі регулюють дане
питання, поширюється тільки на
працівників, які уклали письмові
строкові договори про роботу на
Крайній Півночі і в місцевостях
прирівняних до районів Крайньої
Півночі.

Правове регулювання даного питання
врегульовано Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»; Указом Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року «Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі»; Постановою
Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого
1960 року №148 «Про порядок застосування
Указу Президії Верховної Ради Союзу
РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі»; Указом Президії Верховної
Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року
«Про розширення пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі», Угоди «Про гарантії
прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
галузі пенсійного забезпечення».

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року «Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі» передбачено,
що «робітникам, які переводяться,
направляються або запрошуються на
роботу в райони Крайньої Півночі і в
умовах та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі з інших
місцевостей держави, на умовах
укладених ними трудових договорів на
роботу в цих районах на строк більше 5-
років, а на островах Північного
Льодовитого океану - два роки, надавати
додаткові наступні пільги: зарахувати
один рік роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі за один рік і
шість місяців при обчисленні стажу,
який дає право на отримання пенсії за
віком і по інвалідності. Пільги, які
передбачені цією статтею, надаються
також особам, які прибули в райони
Крайньої Півночі та місцевості,
прирівняні до районів Крайньої Півночі
за власним бажанням і які уклали
строковий договір про роботу в цих
місцевостях».

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів
Союзу РСР від 10 лютого 1960року №148 «Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року «Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі»,
передбачено, що працівникам, які
користуються в даний час пільгами,
кожний рік роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі до 01 березня
1960 року - зарахувати за два роки роботи
при розрахунку стажу для отримання
пенсії за віком, по інвалідності і за
вислугу років, а після 01 березня 1960 року
- за один рік і шість місяців роботи при
обрахуванні стажу для отримання пенсії
за віком, по інвалідності і за вислугу
років, а після 1960 року - за один рік і
шість місяців роботи при обрахуванні
стажу для отримання пенсії за віком і
по інвалідності.»

Пунктом 3 Указу Президії Верховної Ради
Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про
розширення пільг для осіб, які працюють
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі» було скорочено
тривалість трудового договору, який
дає право на отримання пільг, які
передбачені статтею 5 Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року «Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі» з 5-ти до 3-ох
років.

Відповідно до положень підпункту 2
пункту 5 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», пільгове обчислення
страхового стажу проводиться на
підставі трудової книжки, або письмово
трудового договору, або довідки в яких
зазначено період роботи в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, та користуються пільгами
передбаченими вищезазначеними
нормативно-правовими актами.

З вищевказаного вбачається, що для
зарахування пільгового обчислення
стажу в півтора кратному розмірі не
потрібні вищевказані документи в
сукупності, а потрібно хоча б один із
них.

На підтвердження свого пільгового
стажу позивачем було подано до УПФУ у
Надвірнянському районі трудову книжку,
вкладиш до неї а також довідки про те,
що підприємства на яких він
пропрацював з 19 січня 1962 року по 12
листопада 1990 рік знаходяться в
місцевості прирівняній до районів
Крайньої Півночі.

Міждержавною Угодою між урядом України
та урядом Російської Федерації від
14.03.1993 року «Про трудову діяльність і
соціальний захист громадян України і
Росії, які працюють за межами кордонів
своїх країн», передбачено, що питання
пенсійного забезпечення регулюється
Угодою про гарантії прав громадян
держав-учасниць Співдружності
Незалежних держав у галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992 року та
двосторонніми угодами в цій галузі.

Згідно п. 6 Угоди «Про гарантії прав
громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
галузі пенсійного забезпечення» від
13.03.1992 року, для встановлення права на
пенсію, в тому числі пенсії на
пільгових умовах та за вислугу років,
громадянам держав-учасниць Угоди
зараховується трудовий стаж, набутий
на території будь-якої з цих держав, а
також на території бувшого СРСР за час
до набрання сили цією угодою. Угода
набрала законної сили з 13.03.1992 року.

Неврахування відповідачем пільгового
права позивача на півтора кратне
обчислення стажу суперечить
положенням Угоди про гарантії прав
громадян - держав учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
галузі пенсійного забезпечення від
13.03.1992 року на отримання, гарантованої
міжнародною Угодою, пенсії в більшому
розмірі. Відповідно до Конституції
України та чинного законодавства
України, міжнародна угода,
ратифікована Верховною Радою України
має перевагу над чинним законодавством
України, в тому числі і в галузі
пенсійного забезпечення.

А тому оскільки позивач працював в
місцевості прирівняній до районів
Крайньої Півночі та подав відповідачу
довідку про заробітну плату,
відповідно на нього поширюється дія
Угоди про гарантії прав громадян
держав - учасниць Співдружності
Незалежних Держав у галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992 року і він має
право на врахування районного
коефіцієнту при обчисленні пенсії за
весь періоди роботи у даній місцевості.

Відповідно до постанови Ради Міністрів
СРСР від 10.11.1967 року № 1029 Архангельська
область відноситься до районів
Крайньої Півночі.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що позивач має право на пільгове
обчислення стажу за відповідні періоди
його роботи, оскільки з наданих ним
документів вбачається та не викликає
жодного сумніву, що він, працюючи в
районі Крайньої Півночі користувався
пільгами, передбаченими Указом
Президії Верховної Ради України від 10
лютого 1960 року.

Також слід відхилити висновок
відповідача про те, що обов'язковою
умовою надання пільг при обчисленні
стажу роботи в районах Крайньої
Півночі один рік роботи за один рік 6
місяців є наявність письмового
трудового договору про роботу у
вказаній місцевості, з огляду на
приписи п.5 Розділу XV Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції Закону № 32-V
від 26.07.2006), згідно якого пільгове
обчислення страхового стажу
проводиться на підставі трудової
книжки, або письмового трудового
договору, або довідки, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до

районів Крайньої Півночі, та
користування пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами.

Частиною 2 ст.99 КАС України передбачено,
що для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення свої прав,
свобод чи інтересів.

Вимога про зобов'язання здійснення
обчислення пільгового страхового
стажу за період роботи з 19.01.1962 року по
12.11.1990 рік. в районах, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, підлягає до
задоволення в межах піврічного строку
звернення, починаючи з 27.09.2012 року.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку, відтак подана
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області від 20
травня 2013 року у справі №348/893/13-а- без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
шляхом подання скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І.Запотічний