Справа № 826/18241/13-а
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 лютого 2014 року № 826/18241/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Києва в складі головуючого судді
Качура І.А., суддів Келеберди В.І.,
Данилишина В.М., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Прокуратури Запорізької області до
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України, третя особа ДП
«Запоріжцивілпронект» про визнання
протиправним та скасування наказу в
частині.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулась Прокуратура
Запорізької області (далі по тексту
також - позивач) з позовом до
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України (надалі також -
відповідач), третя особа ДП
«Запоріжцивілпронект» в якому
просить:

- визнати протиправним та скасувати п.1.2
наказу Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 13.11.2012р. № 568 в частині
затвердження у складі переліку майна,
що не включається до складу цілісного
майнового комплексу ДП
«ЗАПОРІЖЦИВІЛПРОЕКТ», яке не підлягає
приватизації та може бути реалізоване
органами Державної податкової служби
нерухомого майна:

· забор бази відпочинку
«Дружба» (адреса: м. Запоріжжя, вул.
Садівництва, 1-д, інвентарний №01191);

· замощення бази відпочинку
«Дружба» (адреса: м. Запоріжжя, вул.
Садівництва, 1-д, інвентарний №01192);

· будівля бази відпочинку
«Дружба» (адреса: м. Запоріжжя, вул.
Садівництва, 1-д, інвентарний №00199);

· навес бази відпочинку «Дружба»
(адреса: м. Запоріжжя, вул. Садівництва,
1-д, інвентарний №01190);

· дрожки і тротуари (адреса: м.
Бердянськ, вул. Макарова, 27, інвентарний
№01038);

· огорожа бази відпочинку
«Фрегат» (адреса: м. Бердянськ, вул.
Макарова, 27, інвентарний №01032);

· будівля бази відпочинку
«Фрегат» (адреса: м. Бердянськ, вул.
Макарова, 27, інвентарний №00225/1);

· господарча будівля бази
відпочинку «Фрегат» (адреса: м.
Бердянськ, вул. Макарова, 27, інвентарний
№00225/2);

· гараж бази відпочинку «Фрегат»
(адреса: м. Бердянськ, вул. Макарова, 27,
інвентарний №00225/3).

В обґрунтування позовних вимог
покликався на те, що наказ в
оспорюваній частині суперечить п. п. 87.2,
87.3 ст. 87 Податкового кодексу України,
положенням Закону України «Про перелік
об'єктів права державної власності, що
не підлягають приватизації», ст. 5
Закону України «Про приватизацію
державного майна», ч. 9 ст. 11 Закону
України «Про управління об'єктами
державної власності», п. 2 та п. 8
Положення про Міністерство
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України, затвердженого Указом
Президента України від 31.05.2011р. № 633/2011,
а відтак підлягає скасуванню в
заявленій частині.

Відповідач проти задоволення позову
заперечував з мотивів
необґрунтованості та безпідставності.

18.12.2013р. судом протокольною ухвалою
залучено ДП «Запоріжцивілпронект» до
участі у справі у якості третьої особи.
У судове засідання представники
третьої особи не прибули, про час, дату
і місце судового розгляду справи
повідомлявся належним чином.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи відсутність перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
суд з підстав, визначених ч. 6 ст. 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, прийшов до висновку про
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов задоволенню не підлягає з
огляду про наступне.

Матеріалами справи встановлено,
що позивачем на виконання завдання
Генеральної прокуратури України
проведено перевірку з питань
додержання вимог законодавства при
використанні, збереженні та відчуженні
державного майна санаторно-курортного,
туристичного та іншого призначення.

Встановлено, що 13.11.2012р. Міністерством
регіонального розвитку, будівництва та
житлово - комунального господарства
України видано наказ № 568, пунктом 1.2.
якого затверджено Перелік майна ДП
«ДГП «Запоріжпивільпроект», яке може
бути реалізовано органами Державної
податкової служби (далі - Перелік).

Позивач категорично не погоджується з
правомірністю вказаного наказу в
частині п.1.2, вважає його таким, що
суперечить законодавству та підлягає
скасуванню у судовому порядку, у
зв'язку з чим звернувся з даним позовом
до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд
виходив із наступного.

Згідно із статтею 6 і частиною 2 статті
19 Конституцією України органи
державної влади зобов'язані діяти у
межах повноважень та у спосіб, що
визначені Конституціями і законами
України.

Разом з тим, згідно з ч.3 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) ПК України регулює відносини,
що виникають у сфері справляння
податків і зборів, зокрема, визначає
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Так, Прокуратура Запорізької області
обґрунтовуючи позовні вимоги
посилається на пункт 87.2 статті 87 ПК
України, відповідно до якого джерелами
погашення податкового боргу платника
податків є будь-яке майно такого
платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами, а
також на частину 9 статті 11 Закону
України «Про управління об'єктами
державної власності», якою
встановлено, що нерухоме майно об'єктів
права державної власності, що не
підлягають приватизації, не може бути
відчужене, вилучене, передане до
статутного капіталу господарських
організацій і щодо такого майна не
можуть вчинятися дії, наслідком яких
може бути їх відчуження.

Разом з тим, позивачем не враховано
наступне.

Відповідно до статті 11 Закону України
«Про управління об'єктами державної
власності» не може бути відчужене
нерухоме майно об'єктів права
державної власності, що не підлягають
приватизації.

Згідно із Законом України «Про перелік
об'єктів права державної власності, що
не підлягають приватизації» до
Переліку об'єктів права державної
власності, що не підлягають
приватизації, включено Запорізький
державний проектний інститут по
проектуванню об'єктів цивільного
будівництва «Запоріжцивільпроект».

Статтею 191 Цивільного кодексу України
визначено, що підприємство є єдиним
майновим комплексом, що
використовується для здійснення
підприємницької діяльності.

Підприємство або його частина можуть
бути об'єктом купівлі-продажу, застави,
оренди та інших правочинів.

Про наявність у юридичної особи окрім
цілісного майнового комплексу іншого
майна, у тому числі нерухомого,
свідчать положення законів України
«Про приватизацію державного майна»
(стаття 5), «Про оренду державного та
комунального майна» (стаття 4) та «Про
передачу об'єктів права державної та
комунальної власності» (стаття 2).

Системний аналіз норм чинного
законодавства України слідує, що не
може бути відчужене нерухоме майно
цілісного майнового комплексу ДП «ДП
«Запоріжцивільпроект».

Вищевказане кореспондується з
приписами статті 87 ПК України, згідно з
якою не може бути використано як
джерело погашення податкового боргу
платника податків майно, включене до
складу цілісних майнових комплексів
державних підприємств, які не
підлягають приватизації, у тому числі
казенних підприємств.

Разом з тим, підпунктом 87.3.5 пункту
87.3 статті 87 ПК України встановлено, що
Порядок віднесення майна до такого, що
включається до складу цілісного
майнового комплексу державного
підприємства, встановлюється Фондом
державного майна України.

З урахуванням наведеного, джерелом
погашення податкового боргу платника
податків може бути майно, що не
включене до складу цілісних майнових
комплексів державних підприємств, які
не підлягають приватизації.

Так, наказом Фонду державного майна
України від 29.12.2010р. № 1954 затверджено
Положення про порядок віднесення майна
до такого, що включається до складу
цілісного майнового комплексу
державного підприємства (далі -
Положення), яке зареєстроване у
Міністерстві юстиції України 24.01.2011р.
за № 109/18847.

Відповідно до Указу Президента
України від 03.10.1992р. № 493 «Про державну
реєстрацію нормативно-правових актів
міністерств та інших органів
виконавчої влади», постанови Кабінету
Міністрів України від 28.12.1992р. № 731 «Про
затвердження Положення про державну
реєстрацію нормативно-правових актів
міністерств та інших органів
виконавчої влади» державна реєстрація
нормативно-правового акта свідчить про
його відповідність Конституції та
законодавству України, Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року і протоколам до неї,
міжнародним договорам України, згоду
на обов'язковість яких надано
Верховною Радою України, та acquis communautaire,
антикорупційної експертизи, а також з
урахуванням практики Європейського
суду з прав людини.

У пункті 1 Положення зазначено, що
воно визначає принципи та процедуру
віднесення майна до такого, що
включається до складу цілісних
майнових комплексів державних
підприємств, у тому числі казенних
підприємств, які не підлягають
приватизації.

Пунктом 2 Положення передбачено, що
норми, визначені в цьому Положенні,
поширюються на державні підприємства,
в тому числі казенні підприємства, у
випадках визначення майна як джерела
погашення податкового боргу платника
податків.

Пунктом 7 Положення, передбачено, що на
підставі матеріалів інвентаризації
підприємство в п'ятиденний строк після
затвердження результатів
інвентаризації складає пооб'єктні
переліки майна, що включається до
складу цілісного майнового комплексу
державного підприємства, яке не
підлягає приватизації, та майна, яке
може бути джерелом погашення
податкового боргу, за відповідними
формами, наведеними в додатках 1 та 2 до
Положення. Під час формування
переліків керуються вимогами пункту 4
Положення та частини 2 статті 5 Закону
України «Про приватизацію державного
майна». Зазначені переліки майна
підприємство подає на затвердження до
органу, уповноваженого управляти таким
державним майном.

Відповідно до пункту 8 Положення орган,
уповноважений управляти державним
майном, затверджує окремо перелік
майна, що включається, та перелік майна,
що не включається до складу цілісного
майнового комплексу державного
підприємства, яке не підлягає
приватизації, в строк до п'яти
календарних днів після дня надходження
переліків.

Мінрегіон України є уповноваженим
органом управління ДП «ДПІ
«Запоріжцивільпроект» на підставі
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 09.11.2011 № 1114-р «Про Питання
управління Міністерством
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
об'єктами державної власності».

Як слідує із матеріалів справи, ДП «ДПІ
«Запоріжцивільпроект» листами від
24.10.2012р. № 585 та від 07.11.2012р. № 604
звернулось до Мінрегіону України з
метою затвердження переліків майна, що
входить до складу цілісного майнового
комплексу та майна, що не входить до
складу цілісного майнового комплексу
та може бути реалізовано органами
Державної податкової служби.

За таких обставин, відповідач в межах
своїх повноважень наказом від 13.11.2012р.
№ 568 затвердив перелік майна, що не
включається до складу цілісного
майнового комплексу ДП «ДПІ
«Запоріжцивільпроект», яке не підлягає
приватизації та може бути реалізовано
органами Державної податкової служби.

Судом встановлено, що до складу
вказаного переліку входить окрім
нерухомого і рухоме майно, заборона
відчуження якого не встановлена
нормами Закону України «Про управління
об'єктами державної власності».

Разом з тим, у ході судового розгляду
справи встановлено, що постановою
Запорізького окружного
адміністративного суду від 04.02.2013р. у
справі 0870/12272/12 за позовом Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Запоріжжя надано дозвіл на
реалізацію майна, вказаного у п. 1.2
наказу Мінрегіону України від 13.11.2012р.
№ 568, який оскаржується в межах даної
справи.

Частиною 1 статті 72 КАС України
встановлено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень доведено правомірність
спірного наказу.

Враховуючи викладене, керуючись
статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України

Головуючий суддя
І.А. Качур

Судді
В.І. Келеберда

В.М. Данилишин