Справа № 2а-4057/10/0970
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
Справа №
410/11/9104 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кухтея Р.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Житлово-експлуатаційної
організації №3 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2010
року у справі за позовом
Житлово-експлуатаційної організації
№3 до управління Пенсійного фонду
України в м. Івано-Франківську про
визнання нечинним та скасування
рішення та вимоги про сплату боргу,

в с т а н о в и в:

Житлово-експлуатаційна організація №3
17.11.2010 року звернулася в суд з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську, в якому просила
визнати нечинним і скасувати рішення
про застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або органом
Пенсійного фонду за №4875 від 8 листопада
2010 року та вимоги про сплату боргу за
№Ю-1403/4 від 08.11.2010 року.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 10
грудня 2010 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції
Житлово-експлуатаційна організація №3
оскаржила його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі просить рішення
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити. Вимоги за апеляційною
скаргою обґрунтовує тим, що судом
першої інстанції були недостатньо
досліджені докази та обставини справи,
рішення постановлено з порушенням норм
матеріального права.

Зазначає, що оскаржуване рішення
прийняте в порушення вимог Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, а саме те, що
оскаржуваним рішенням застосовано
фінансові санкції та нараховану пеню
за несвоєчасні сплату страхових
внесків за декілька базових звітних
періодів, а не окремо за кожен період.
Стверджує, що при прийнятті
оскаржуваної вимоги, орган Пенсійного
фонду не врахував усіх обставин, що
мають суттєве значення у справі, а саме,
зробив неправильний висновок про
порушення позивачем своєчасності
сплати страхових внесків за вказаний
період, оскільки єдиним критерієм
оцінки своєчасності сплати страхових
внесків є одночасність їх сплати з
отриманням підприємством коштів на
оплату праці. Також, вказує на те, що
відповідачем здійснювалось
зарахування сплачених коштів в рахунок
сплати недоїмки, пені та фінансових
санкцій, що виникли в минулих періодах,
тобто змінювались призначення
платежів.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, тому колегія суддів, у
відповідності до ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
допущення позивачем несвоєчасної
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування є підставою для
нарахування пені та штрафних санкцій у
відповідності до вимог норм Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», а
сплата нарахованих сум пені та
штрафних санкцій є обов'язком позивача.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, вважаючи, що він відповідає
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи з огляду
на наступне.

Як видно з матеріалів справи позивач, у
відповідності до п.1 ч.1 ст.14 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» є
страхувальником, платником страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, на
якого покладені обов'язки
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Позивачем, в порушення ч.6 ст.20 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
допущена заборгованість по сплаті
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування по особовому рахунку 4%, 32%,
42% за період з 22.03.2010 року по 04.11.2010 року в
розмірі 45 549,84 грн. Дана обставина
підтверджується відомостями, які
містяться в картках особового рахунку
страхувальника - ЖЕО №3, які
знаходяться в матеріалах справи.

08.11.2010 року управлінням Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську
винесено рішення про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду за №4875 та
вимогу про сплату боргу за №Ю-1403/4.

Згідно ст.67 Конституції України кожен
зобов'язаний сплачувати податки і
збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Пункт 6 частини 2 статті 17 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
передбачає, що страхувальники
зобов'язані нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Відповідно до ч.6 ст. 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові внески
не пізніше ніж через 20 календарних днів
з дня закінчення базового звітного
періоду, що дорівнює календарному
місяцю для даного страхувальника.

Згідно ч.1 ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у разі виявлення
своєчасно не сплачених сум страхових
внесків страхувальники зобов'язані
самостійно обчислити ці внески і
сплатити їх з нарахуванням пені в
порядку і розмірах, визначених цією
статтею. Частина 2 вказаної статті
Закону передбачає, що суми страхових
внесків своєчасно не нараховані та/або
не сплачені страхувальниками у строки,
визначені ст.20 цього Закону, в тому
числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених ч.3 ст.20 цього Закону,
вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Частиною 9 статті 106 вказаного Закону
України визначаються фінансові
санкції, які уповноважені
застосовувати виконавчі органи
Пенсійного фонду до страхувальників,
пункт 2 якої передбачає, що за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду,
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.
Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком про
правомірність винесення 08.11.2010 року
рішення за №4875 про застосування до
позивача, за несвоєчасну сплату
страхових внесків, фінансових санкцій
в розмірі 10 відсотків своєчасно
несплачених сум та нарахування пені в
розмірі 0,1 відсотка зазначених сум
коштів, за кожний день прострочення
платежу.

Також слід зазначити, що відповідно до
ч.13 ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» про нарахування пені та
накладення штрафів, передбачених ч.9, 10
цієї статті, посадові особи виконавчих
органів Пенсійного фонду в порядку,
встановленому правлінням Пенсійного
фонду, виносять рішення, які протягом
трьох робочих днів із дня їх винесення
надсилаються страхувальнику, банку чи
організації, яка здійснює виплату і
доставку пенсій.

Розділом 9 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України за
№21-1 від 19.12.2003 року врегульовано
порядок застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несвоєчасну сплату страхових внесків,
пунктом 9.3.2 якої встановлено, що за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
територіальними органами Пенсійного
фонду, накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.
При цьому складається рішення за
формою згідно з додатком 14. Розрахунок
цієї фінансової санкції здійснюється
на підставі даних картки особового
рахунку платника. При застосуванні
штрафів, зазначених у цьому підпункті,
приймається одне рішення після сплати
(погашення) у повному обсязі недоїмки
окремо за кожний базовий звітний
період незалежно від кількості
випадків сплати за вказаний період.

Як видно з розрахунків фінансової
санкції та пені по особовому рахунку 4%,
32%, 42%, ЖЕО №3, позивачем частково
погашалась заборгованість по сплаті
страхових внесків, однак з
простроченням термінів сплати.

Таким чином, обов'язок винести рішення
про нарахування фінансових санкцій та
пені за несплату позивачем страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування у
відповідача виникає з моменту сплати
таких внесків.

Колегія суддів погоджується з тим, що
посилання позивача на ту обставину, що
оскаржуваним рішенням відповідача,
застосовано фінансові санкції та
нараховано пеню за несвоєчасну сплату
страхових внесків за декілька базових
звітних періодів, що є порушенням
пункту 9.3.2 вказаної Інструкції є
недостатньою підставою для скасування
цього рішення, оскільки допущення
вказаного порушення відповідачем саме
по собі не може бути підставою для
уникнення позивачем відповідальності
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
територіальними органами Пенсійного
фонду, встановленою ст.106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Щодо вимоги позивача про скасування
вимоги про сплату боргу №Ю-1403/4 від
08.11.2010 року, з матеріалі справи видно, що
позивачем, в порушення ч.6 ст.20 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
допущена заборгованість по сплаті
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, фінансових санкціях та
пені в сумі 368 856,13 грн. Дана обставина
підтверджується відомостями, які
містяться в картках особового рахунку
страхувальника - ЖЕО №3 за період з
01.01.2009 року по 26.11.2010 року, які
знаходяться в матеріалах справи.

На підставі ч.3 ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», територіальні органи
Пенсійного фонду за формою і у строки,
визначені правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до розділу 8 пункту 2
Інструкції «Про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України», затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України
19.12.2003 року, органи Пенсійного фонду
надсилають страхувальникам вимогу про
сплату недоїмки в таких випадках:

б) якщо страхувальник має на
кінець звітного базового періоду
недоїмку зі сплати страхових внесків;

в) якщо страхувальник має на
кінець звітного періоду борги зі
сплати фінансових санкцій (штрафів) та
пені.

У випадку "б" вимога надсилається
щомісяця протягом п'яти робочих днів,
наступних за звітним базовим періодом.
Вимога формується на підставі даних
особових рахунків платників на всю
суму боргу.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає правомірним винесення
відповідачем 08.11.2010 року оскаржуваної
вимоги про сплату боргу за №Ю-1403/4, щодо
сплати 368 856,13 грн.

Також колегія судді вражає
безпідставними посилання позивача на
те, що вказана заборгованість виникла в
результаті зарахування коштів
сплачених позивачем в рахунок минулої
заборгованості по страхових внесках,
штрафних санкціях та пені, оскільки
відповідно до ч.5 ст.106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», за рахунок сум,
що надходять від страхувальника або
від державної виконавчої служби в
рахунок сплати недоїмки, погашаються
суми недоїмки, пені та фінансових
санкцій у порядку календарної
черговості їх виникнення. У разі, коли
страхувальник має несплачену недоїмку,
пеню та фінансові санкції і здійснює
сплату поточних сум страхових внесків,
ці суми зараховуються в рахунок сплати
недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Таким чином судом першої інстанції
правильно встановлено, що управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську, при винесені
оскаржуваного рішення та вимоги про
сплату боргу, діяло на підставі закону
та в межах наданих йому повноважень.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують і така задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205 ч.1
п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу
Житлово-експлуатаційної організації
№3 залишити без задоволення, а
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 10
грудня 2010 року у справі №2а-410/11 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

Р.В. Кухтей