Справа № 2а-11020/12/2670
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Костенко Д.А.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура
Я.С. та Шостака О.О.,

при секретарі -
Дроздовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційні скарги
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та
Державної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 лютого 2013 року у
справі за адміністративним позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві, за
участю третьої особи - Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Лєба-Консалт», про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2012 року ФОП ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом, у якому просив
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення ДПІ у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 04
липня 2012 року № та № .

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
лютого 2013 року вказаний
адміністративний позов було
задоволено частково - скасовано
податкове повідомлення-рішення від 04
липня 2012 року № в частині
збільшення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі
296417 грн. 00 коп. та від 04 липня 2012 року №
в частині збільшення грошового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 564587 грн. 00 коп.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
оскаржувану постанову в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
та прийняти нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом
першої інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Зокрема апелянт вказує на те, що
ненадання документів до перевірки не є
доказом відсутності таких документів.

Відповідач також не погодився з
постановою суду від 11 лютого 2013 року та
просить суд її скасувати в частині
відмови в задоволенні позову. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що позивач
неправомірно сформував податковий
кредит та витрати по операціях з ТОВ
«Лєба-Консалт».

Під час судового засідання представник
позивача підтримала свою апеляційну
скаргу та просила суд її задовольнити з
підстав, викладених в ній. Також
представник позивача заперечувала
проти апеляційної скарги відповідача
та просила суд відмовити в її
задоволенні посилаючись на те, що судом
першої інстанції було винесено законне
і обґрунтоване рішення в частині
задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_3,
а підстави для його зміни чи скасування
в цій частині - відсутні.

Відповідач, будучи належним чином
повідомлений про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явився. Про причини
своєї неявки суд не повідомив.
Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь представника
відповідача в судовому засіданні - не
обов'язкова, колегія суддів у
відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України
визнала можливим проводити
апеляційний розгляд справи за його
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційні скарги
ФОП ОСОБА_2 та ДПІ у Подільському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві залишити без задоволення, а
постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 лютого 2013 року - без
змін виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин у
адміністративній справі,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ДПІ у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві було
проведено планову виїзну перевірку
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків, зборів
(обов'язкових платежів) ФОП ОСОБА_2 за
період з 01 квітня 2009 року по 31 грудня 2011
року, про що складено акт від 18 червня
2012 року № 19/17-205/.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем були винесені податкові
повідомлення-рішення від 04 липня 2012
року № , яким позивачу нараховані
податкові зобов'язання податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 1624446
грн. 75 коп., з яких 1395448 грн. 23 коп. - за
основним платежем та 223352 грн. 35 коп. -
штрафні (фінансові) санкції, а також від
04 липня 2012 року № , яким позивачу
нараховано податкові зобов'язання з
податку на додану вартість на загальну
суму 746374 грн. 75 коп., з яких 615290 грн. 00
коп. - за основним платежем та 131084 грн. 75
коп. - штрафні (фінансові) санкції.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями
податкового органу ФОП ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом про їх
скасування.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_2
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач належними доказами підтвердив
правомірність своїх дій щодо
формування податкового кредиту та
витрат на підставі документів,
складених ТОВ «Лєба-Консалт».

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Судом встановлено, що між ТОВ
«Лєба-Консалт» та ФОП ОСОБА_2 було
укладено договір поставки № 040105 від 04
січня 2011 року.

На підставі документів, складених у
зв'язку з виконанням вказаного
договору, позивачем був сформований
податковий кредит та витрати.

ДПІ у Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві вважає
такі дії ФОП ОСОБА_2 неправомірними з
огляду на те, що в діяльності ТОВ
«Лєба-Консалт» наявні ознаки
фіктивності. Працівниками ДПІ у
Деснянському районі м. Києва ДПС було
проведено перевірку ТОВ
«Лєба-Консалт», під час якої опитано
громадянина ОСОБА_4, який згідно
реєстраційних документів є
засновником та директором вказаної
юридичної особи. Згідно пояснень
ОСОБА_4 реєстрацію ТОВ «Лєба-Консалт»
він не здійснював та
фінансово-господарською діяльністю
від імені вказаної підприємства не
займався та нікого не уповноважував на
вчинення таких дій.

На думку колегії суддів самі по собі
вказані відомості не є беззаперечним
доказом безтоварності операцій між ФОП
ОСОБА_2 та ТОВ «Лєба-Консалт».

Однак, з огляду на отриману інформацію
про обставини здійснення
господарської діяльності ТОВ
«Лєба-Консалт» колегія суддів вважає,
що з метою доведення правомірності
своїх дій щодо формування податкового
кредиту та витрат на підставі
документів, виданих вказаною юридичною
особою, ФОП ОСОБА_2 зобов'язаний був
надати суду копії всіх документів, які
підлягали складенню під час виконання
договору поставки № 040105 від 04 січня 2011
року.

Такий обов'язок виникає у позивача
також з огляду на наступні норми права.

Згідно пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

У відповідності до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК
України до витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємств,
належить, зокрема, собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг.

Із вказаних норм права вбачається, що
обов'язковою умовою виникнення права
на формування податкового кредиту та
витрат, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування податком на
прибуток підприємств, є сплата податку
на додану вартість у ціні придбаного
або виготовленого товару чи послуг та
понесення витрат саме у зв'язку з
отриманням товарів, робіт (послуг).

Таким чином, під час здійснення
контролю за правомірністю формування
платником податку податкового кредиту
та витрат, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємств,
підлягає перевірці фактичне придбання
товару чи отримання послуги.

На підтвердження виконання сторонами
умов вказаного договору позивач надав
суду копії видаткових накладних,
квитанцій до прибуткових касових
ордерів, податкових накладних.

Вказані документи оформленні з
дотримання вимог ч. 2 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» та
наказу Міністерства фінансів України
«Про затвердження форми Податкової
накладної та Порядку її заповнення»
від 01 листопада 2011 року № 1379, а також
містять у собі відомості про
асортимент, ціну та кількість товару,
що узгоджуються між собою.

Також позивачем були надані докази
використання придбаного товару в межах
власної господарської діяльності -
продажу іншим особам.

З огляду на викладене колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позивачем
належними та допустимими доказами
підтверджено фактичне отримання
товару від ТОВ «Лєба-Консалт».

У зв'язку з цим колегія суддів вважає,
що судом першої інстанції винесено
законне і обґрунтоване рішення про
часткове задоволення позовних вимог
ФОП ОСОБА_2 та скасування податкових
повідомлень-рішень ДПІ у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 04 липня 2012
року № в частині збільшення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 296417 грн. 00
коп. та від 04 липня 2012 року № в
частині збільшення грошового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 564587 грн. 00 коп.

Доводи апеляційної скарги ДПІ у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від 11
лютого 2013 року, та не можуть бути
підставами для її скасування.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні частини позовних вимог ФОП
ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не надано суду
документів первинного бухгалтерського
обліку по взаємовідносинах з ТОВ «ВП
«Скіф», ТОВ «Укрхозімпекс», ТОВ «Край
Кера-Ма», ТОВ «Сінсіті СП», ТОВ «Астра
ЕК-Сім», ПП «Інферно», ТОВ «Спартак
ЛТД», а податковому органу до перевірки
також не надано документів по
правовідносинах з ТОВ «АТП «Вєлєс» та
ТОВ «Граніус-С».

Зазначені доводи суду першої інстанції
підтверджуються матеріалами справи та
актом перевірки від 18 червня 2012 року №
19/17-205/.

Так, в матеріалах справи відсутні
будь-які письмові докази перебування
позивача у правовідносинах з ТОВ
«Укрхозімпекс», ТОВ «Край Кера-Ма», ТОВ
«Сінсіті СП», ТОВ «Астра ЕК-Сім», ПП
«Інферно», ТОВ «Спартак ЛТД».

На підтвердження перебування у
договірних зобов'язаннях з ТОВ «АТП
«Вєлєс» позивач надав суду копії актів
надання послуг, прибуткових накладних,
податкових накладних, квитанцій до
прибуткового касового ордеру, а з ТОВ
«Граніус-С» - копії актів надання
послуг, податкових накладних,
квитанцій до прибуткового касового
ордеру.

Однак, до перевірки зазначені
документи не були надані. Вказану
обставину представник позивача не
заперечує, однак стверджує, що такі
документи на час проведення перевірки
були у розпорядженні ФОП ОСОБА_2
Ненадання таких документів
представник позивача пояснює тим, що
працівники податкового органу не
вимагали надання таких документів.

Такі доводи апелянта колегія суддів
вважає необґрунтованими, адже ДПІ у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві було
проведено планову виїзну перевірку ФОП
ОСОБА_2, а не з питань взаємовідносин з
чітко визначеним переліком
контрагентів. У зв'язку з цим колегія
суддів вважає, що ФОП ОСОБА_2
зобов'язаний був надати перевіряючим
документи по правовідносинах з усіма
контрагентами, що перебували з ним у
господарських правовідносинах у
період з 01 квітня 2009 року по 31 грудня 2011
року, в тому числі й з ТОВ «ВП «Скіф»,
ТОВ «Укрхозімпекс», ТОВ «Край Кера-Ма»,
ТОВ «Сінсіті СП», ТОВ «Астра ЕК-Сім», ПП
«Інферно», ТОВ «Спартак ЛТД», ТОВ «АТП
«Вєлєс» та ТОВ «Граніус-С».

У відповідності до п. 44.3 ст. 44 ПК України
платники податків зобов'язані
забезпечити зберігання документів,
визначених у пункті 44.1 цієї статті, а
також документів, пов'язаних із
виконанням вимог законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, не
менш як 1095 днів з дня подання
податкової звітності, для складення
якої використовуються зазначені
документи, а у разі її неподання - з
передбаченого цим Кодексом граничного
терміну подання такої звітності.

Згідно п. 44.6 ст. 44 ПК України у разі якщо
до закінчення перевірки або у терміни,
визначені в абзаці другому пункту 44.7
цієї статті платник податків не надає
посадовим особам контролюючого органу,
які проводять перевірку, документи
(незалежно від причин такого ненадання,
крім випадків виїмки документів або
іншого вилучення правоохоронними
органами), що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, вважається, що
такі документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Об'єктивних причин ненадання
контролюючому органу документів по
правовідносинах з ТОВ «ВП «Скіф», ТОВ
«Укрхозімпекс», ТОВ «Край Кера-Ма», ТОВ
«Сінсіті СП», ТОВ «Астра ЕК-Сім», ПП
«Інферно», ТОВ «Спартак ЛТД», ТОВ «АТП
«Вєлєс» та ТОВ «Граніус-С» судом не
встановлено.

З огляду на те, що документи по
правовідносинах з наведеними
контрагентами не були подані
контролюючому органу до закінчення
перевірки, а також у строки,
встановлені абз. 2 п. 44.7 ст. 44 ПК України,
вважається, що такі документи були
відсутні у ФОП ОСОБА_2 на час складення
податкової звітності.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає,
що судом першої інстанції було
прийняте законне і обґрунтоване
рішення лише про часткове задоволення
адміністративного позову ФОП ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги позивача не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені в постанові від 11
лютого 2013 року, та не можуть бути
підставами для її скасування.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам та
прийнято законне і обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.
В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційні скарги ФОП
ОСОБА_2 та ДПІ у Подільському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві залишити без задоволення, а
постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 лютого 2013 року - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні апеляційних скарг
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та
Державної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві -
відмовити.

Постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 лютого 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.М.
Горяйнов

Судді
Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Ухвала складена в повному обсязі 18
лютого 2014 року.

Головуючий суддя
Горяйнов А.М.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.