Справа № К/9991/17251/12-С
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/17251/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді:
Сіроша М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Усенко
Є.А.

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу ОСОБА_2, як
фізичної-особи підприємця, на
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 3 жовтня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 14 лютого 2012 року у
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2, як фізичної-особи підприємця,
до Сумського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України,

про визнання незаконними дії та
скасування рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2011 року ОСОБА_2, як
фізична-особа підприємець, звернулася
із позовом до Сумського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
(далі - Антимонопольний комітет) про
визнання незаконними дії
Антимонопольного комітету щодо
прийняття розпорядження №35 від 29.04.2011
року в справі №03-06/26-2011 про початок
розгляду справи та накладення штрафу,
у розмірі 8000 грн., скасування рішення
Антимонопольного комітету №33 від
6.06.2011року (далі - Рішення №33) щодо
порушення законодавства про захист від
недобросовісної конкуренції та
накладення штрафу.

На обґрунтування позову зазначила, що
Антимонопольним комітетом прийняте
розпорядження №35 від 29.04.2011 року про
початок розгляду справи №03-06/26-2011 у
порушення вимог ст. 12-1 Закону України
«Про Антимонопольний комітет України»,
оскільки підписане особою, яка не мала
відповідного права.

Рішення №33 є неправомірним, оскільки
вона вже притягувалася Лебединським
районним судом Сумської області до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 164 КУпАП, а відповідно до
положень Конституції України ніхто не
може бути двічі притягнений до
відповідальності за одне й те саме
правопорушення.

Крім того, вона взагалі не порушувала
вимоги антимонопольного
законодавства.

3 жовтня 2011 року постановою Сумського
окружного адміністративного суду,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14 лютого 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції зазначив, що
розпорядження №35 від 29.04.2011 року про
початок розгляду справи і Рішення №33
прийняті у відповідності до вимог
чинного законодавства.

ОСОБА_2 звернулася із касаційною
скаргою про скасування постанови
Сумського окружного адміністративного
суду та ухвали Харківського
апеляційного адміністративного суду і
ухвалення нової постанови про
задоволення позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 29.04.2011 року
Антимонопольним комітетом прийняте
розпорядження №35 у справі №03-06/26-2011
щодо початку розгляду справи за
ознаками порушення ОСОБА_2, як
фізичною-особою підприємцем, вимог ст.
15 Закону України «Про захист від
недобросовісної конкуренції» у
вигляді отримання неправомірних
переваг у конкуренції відносно інших
суб'єктів господарювання на ринку
послуг перевезень пасажирів на
міжобласному автобусному маршруті
загального користування «Лебедин -
Київ», «Київ - Лебедин».

6 червня 2011року Антимонопольним
комітетом прийняте Рішення №33 про
визнання дій ОСОБА_2, як фізичної-особи
підприємця, які полягають у здійсненні
регулярних перевезень без дозволу
організатора перевезень, виписки з
паспорта маршруту, схеми руху, таблиці
вартості проїзду та розкладу руху, які
отримуються у разі перемоги у
відповідному конкурсі, проведеному
замовником перевезень пасажирів з
порушенням вимог Закону України «Про
автомобільний транспорт», порушенням,
передбаченим ст.15 Закону України «Про
захист від недобросовісної
конкуренції» у вигляді отримання
неправомірних переваг у конкуренції
відносно інших суб'єктів
господарювання на ринку послуг з
перевезення пасажирів на міжобласному
автобусному маршруті загального
користування «Лебедин-Київ»,
«Київ-Лебедин», шляхом порушення
чинного законодавства, яке
підтверджено рішенням державного
органу, наділеного відповідною
компетенцією; зобов'язано припинити
порушення законодавства про захист від
недобросовісної конкуренції, а також
на неї накладений штраф, у розмірі 8000
грн.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про
автомобільний транспорт» регулярні
пасажирські перевезення - перевезення
пасажирів на автобусному маршруті
загального користування за умовами,
визначеними паспортом маршруту,
затвердженим в установленому порядку
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування або
уповноваженими органами Договірних
Сторін у разі міжнародних перевезень.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 зазначеного
Закону послуги з перевезення пасажирів
автобусами можуть надаватися за видами
режимів організації перевезень:
регулярні, регулярні спеціальні,
нерегулярні.

Згідно з п. 53 Правил надання послуг
пасажирського автомобільного
транспорту, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України № 176 від
18.02.1997 року, у разі здійснення
нерегулярних перевезень
забороняється: здійснення перевезень
одним перевізником або одним
транспортним засобом за одним
маршрутом, або між тими самими пунктами
більш як два рази на тиждень. У разі
порушення зазначеної вимоги
перевезення не вважається
нерегулярним і повинно здійснюватись
відповідно до вимог, які встановлені
для регулярних або регулярних
спеціальних перевезень.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про
автомобільний транспорт» визначення
автомобільного перевізника на
автобусному маршруті загального
користування здійснюється виключно на
конкурсних засадах.

Для участі у конкурсі на кожний певний
маршрут (зворотній рейс) перевізник
повинен виконати всі вимоги,
передбачені Порядком проведення
конкурсу з перевезення пасажирів на
автобусному маршруті загального
користування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№1081 від 3.12.2010 року, в тому числі внести
плату за участь у конкурсі, скласти та
подати відповідні документи.

Підставами здійснення регулярних
пасажирських перевезень є наявність у
перевізника дозволу замовника
перевезень, паспорту маршруту, схеми
маршруту, розкладу руху та таблиці
вартості проїзду. Здійснювати
регулярні пасажирські перевезення має
право лише та особа, яка пройшла
конкурсну процедуру відбору і стала її
переможцем.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2, як
фізична-особа підприємець, здійснює
господарську діяльність на підставі
свідоцтва про державну реєстрацію
НОМЕР_1 від 4.04.2002 року, свідоцтва про
сплату єдиного податку серії НОМЕР_2 та
ліцензії на внутрішні перевезення
пасажирів автомобільним транспортом
загального користування (крім надання
послуг з перевезення пасажирів та їх
багажу на таксі).

Відповідно до Рішення №33
Антимонопольним комітетом
встановлено, що ОСОБА_2, як
фізична-особа підприємець, не
отримувала статусу переможця конкурсу
щодо перевезення пасажирів за
маршрутом «Лебедин - Київ» та у
зворотному напрямку, та, відповідно, не
мала правових підстав для отримання
дозвільних документів на здійснення
регулярних пасажирських перевезень.

ОСОБА_2 самостійно визначила час
відправлення, місце відправлення,
вартість проїзду, термін перебування
на маршруті, кількість і тривалість
зупинок, швидкість руху транспортного
засобу. Не несла витрат на надання
послуг автостанціями, пов'язаних з
відправленням і прибуттям пасажирів,
за відсутності договірних відносин з
останніми.

Суди попередніх інстанцій
обґрунтовано зазначили, що ОСОБА_2, як
фізична-особа підприємець, здійснювала
регулярні пасажирські перевезення на
міжобласному автобусному маршруті
загального користування «Лебедин -
Київ» («Київ - Лебедин») з порушенням
вимог Закону України «Про
автомобільний транспорт» (без дозволу
організатора перевезень, виписки з
паспорту маршруту, схеми руху, таблиці
вартості проїзду та розкладу руху).

Згідно з ст. 15 Закону України «Про
захист від недобросовісної
конкуренції» досягненням
неправомірних переваг у конкуренції є
отримання таких відносно іншого
суб'єкта господарювання шляхом
порушення чинного законодавства, яке
підтверджено рішенням органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, наділеного
відповідною компетенцією.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій ОСОБА_2 отримала
неправомірні переваги у конкуренції
відносно інших суб'єктів
господарювання на ринку послуг з
перевезення пасажирів на міжобласному
автобусному маршруті загального
користування.

Позовна вимоги про незаконність
початку розгляду справи у зв'язку з тим,
що розпорядження Антимонопольного
комітету №35 від 29.04.2011року підписане
особою, яка не мала на це права, не
підлягає задоволенню, оскільки згідно
з наказом Голови Антимонопольного
комітету України №165-ВК від 10.03.2010 року
Касьян Є.М. призначений на посаду
заступника голови Антимонопольного
комітету.

Згідно з ст. 12-1 Закону України «Про
Антимонопольний комітет України»
адміністративну колегію
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
очолює голова територіального
відділення або його заступник.

Відповідно до п. 7 Положення про
територіальне відділення
Антимонопольного комітету України,
затвердженого розпорядженням
Антимонопольного комітету України
№32-р від 23.02.2001 року голова відділення,
особа, яка виконує його обов'язки,
створює та очолює адміністративні
колегії територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
забезпечує їх діяльність.

Посилання ОСОБА_2 на те, що вона вже
притягувалася до адміністративної
відповідальності за порушення вимог ч.
1 ст. 164 КУпАП, а тому відносно неї
неможливо повторно застосовувати
фінансові санкції, не обґрунтоване,
оскільки, згідно з ч. 1 ст. 164 КУпАП,
провадження господарської діяльності
без державної реєстрації як суб'єкта
господарювання або без одержання
ліцензії на провадження певного виду
господарської діяльності, що підлягає
ліцензуванню відповідно до закону, а
так само без одержання дозволу, іншого
документа дозвільного характеру, якщо
його одержання передбачене законом
(крім випадків застосування принципу
мовчазної згоди) тягне за собою
накладення штрафу від двадцяти до
сорока неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян з конфіскацією
виготовленої продукції, знарядь
виробництва і сировини чи без такої.

21 лютого 2011 року постановою
Лебединського районного суду Сумської
області, залишеною без змін постановою
Апеляційного суду Сумської області від
6 квітня 2011року, ОСОБА_2 визнана винною у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164
КУпАП та на неї накладене
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу, в розмірі 340 грн., без
конфіскації транспортного засобу.

Зазначеною постановою було
встановлено, що в діях ОСОБА_2
вбачаються ознаки адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164
КУпАП, оскільки вона здійснювала
регулярні перевезення без виписки з
паспорту маршруту, схеми руху, таблиці
вартості проїзду, розкладу руху, чим
порушила вимоги Закону України «Про
автомобільний транспорт».

Згідно з ст. 48 Закону України «Про
захист економічної конкуренції» за
результатами розгляду справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції органи
Антимонопольного комітету України
приймають рішення.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
захист від недобросовісної
конкуренції» вчинення суб'єктами
господарювання дій, визначених цим
Законом як недобросовісна конкуренція,
тягне за собою накладення штрафу у
розмірі до п'яти відсотків доходу
(виручки) від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) суб'єкта
господарювання за останній звітний
рік, що передував року, в якому
накладається штраф.

Суди попередніх інстанцій
обґрунтовано зазначили, що у зв'язку з
виявленим порушенням, Антимонопольним
комітетом правомірно прийняте Рішення
№33.

Висновки судів першої та апеляційної
інстанцій про відмову у задоволенні
позову є обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судові рішення ухвалені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для їх
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст.,ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, як
фізичної-особи підприємця, відхилити.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 3 жовтня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 14 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.