Справа № К/9991/31808/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/31808/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Винокурова К.С.,
Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду
України в Сватівському районі
Луганської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання виплати
грошову допомогу, за касаційною
скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 6 травня 2011
року, -

у с т а н о в и л а :

У лютому 2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулися із зазначеним позовом
посилаючись на те, що перебували на
державній службі та були звільнені з
підстав пункту 2 частини першої статті
40 Кодексу законів про працю України
(виявленої невідповідності працівника
займаній посаді або виконуваній роботі
внаслідок стану здоров'я, яка
перешкоджає продовженню даної роботи).

Проте, в порушення вимог статті 37
Закону України від 16 грудня 1993 року
№3723-ХІІ «Про державну службу» (далі -
Закон №3723-ХІІ) відповідач не виплатив
грошову допомогу у розмірі 10 місячних
посадових окладів, а тому посилаючись
на ці обставини позивачі просили
зобов'язати виплатити таку.

Сватівський районний суд Луганської
області постановою від 2 березня 2011
року позов задовольнив, визнав
неправомірними дії і зобов'язав
відповідача виплатити позивачам
грошову допомогу у розмірі 10 місячних
посадових окладів відповідно до
частини 13 статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Донецький апеляційний
адміністративний суд постановою від 6
травня 2011 року постанову суду першої
інстанції скасував та відмовив у
позові.

У касаційній скарзі позивачі,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просять судове
рішення скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і відмовляючи у позові суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що правових підстав для виплати
позивачам при звільненні грошової
допомоги немає.

Проте до такого висновку апеляційний
суд дійшов без з'ясування дійсних прав
та обов'язків сторін, в порушення норм
матеріального і процесуального права з
таких підстав.

У відповідності зі статтею 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5
перебували на державній службі та були
звільнені з підстав пункту 2 частини
першої статті 40 Кодексу законів про
працю України (виявленої
невідповідності працівника займаній
посаді або виконуваній роботі
внаслідок стану здоров'я, яка
перешкоджає продовженню даної роботи),
на пенсійному обліку відповідно з 6 та 12
січня 2011 року, призначеної в порядку
Закону №3723-ХІІ.

На час звільнення ОСОБА_4 мала стаж
державної служби 18 років 6
місяців 23 дні, ОСОБА_5 - 29 років 2 місяці 21
день, відповідач у виплаті грошової
допомоги на підставі статті 37 Закону
№3723-ХІІ відмовив.

Частиною першою статті 21 Закону
України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні» встановлено, що особам
передпенсійного віку, трудовий договір
з якими було розірвано з ініціативи
власника або уповноваженого ним
органу, зокрема, в зв'язку виявленою
невідповідністю працівника займаній
посаді за станом здоров'я, гарантується
право на достроковий вихід на пенсію за
півтора року до встановленого
законодавством строку, якщо вони мають
страховий стаж для чоловіків - 25 років,
для жінок - 20 років, а для осіб, які мають
право на пенсію на пільгових умовах, -
стаж роботи, який дає право на цей вид
пенсії.

Відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ
державним службовцям у разі виходу на
пенсію при наявності стажу державної
служби не менше 10 років виплачується
грошова допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Конституційний Суд України у справі
від 26 листопада 2013 року №11-рп/2013 визнав,
що положення частини тринадцятої
статті 37 Закону №3723-ХІІ з наступними
змінами в системному зв'язку з
положеннями пункту 2 частини першої,
частини другої статті 40 Кодексу
законів про працю України, статті 21
Закону України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні» необхідно розуміти так, що у
разі дострокового виходу на пенсію
державного службовця з посади в
органах державної влади відповідно до
чинного законодавства державний
службовець за наявності стажу
державної служби не менше 10 років і
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» має право на отримання
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яке не пов'язане з
досягненням пенсійного віку,
визначеного в частині першій статті 37
Закону №3723-ХІІ.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції дійшов помилкового висновку
про відсутність у позивачів права на
виплату грошової допомоги.

Ураховуючи наведене, правових підстав
для відмови в задоволенні позову у суду
апеляційної інстанції не було.

За таких обставин ухвалене апеляційним
судом рішення підлягає скасуванню із
залишенням в силі рішення суду першої
інстанції.

За приписами статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 223, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 6 травня 2011
року скасувати та залишити в силі
постанову Сватівського районного суду
Луганської області від 2 березня 2011
року.

Ухвала набирає законної
сили через п'ять днів після
направлення її копії сторонам і
оскарженню не підлягає.