Справа № 2610/4579/2012
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2610/4579/2012 Головуючий у 1-й
інстанції: Гуменюк А.І.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів Хрімлі О.Г.,
Ганечко О.М., Літвіної Н.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Національного медичного університету
імені О.О. Богомольця на постанову
Шевченківського районного суду м.
Києва від 04 листопада 2013 року у справі
за адміністративним позовом
Національного медичного університету
імені О.О. Богомольця до Козинської
селищної ради Обухівського району
Київської області, третя особа, яка не
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору: Міністерство охорони здоров'я
України, про визнання бездіяльності
протиправною, скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Національний медичний університет
імені О.О. Богомольця звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
Козинської селищної ради Обухівського
району Київської області про визнання
протиправною бездіяльності щодо
розгляду його заяви № 120/2-519 від 14
квітня 2011 року про надання в постійне
користування земельної ділянки
рекреаційного призначення площею 10,0 га
в межах Козинської селищної ради для
розміщення Спортивно-оздоровчого
табору «Медик», визнання протиправним
та скасування рішення П'ятнадцятої
сесії VІ скликання Козинської селищної
ради № 5 від 25 січня 2012 року «Про
розгляд заяви Національного медичного
університету ім. О.О. Богомольця» та
зобов'язання розглянути в установлені
законодавством строки заяву № 120/2-519
від 14 квітня 2011 року про надання в
постійне користування земельної
ділянки рекреаційного призначення
площею 10,0 га в межах Козинської
селищної ради для розміщення
Спортивно-оздоровчого табору «Медик»,
з наданням дозволу на розробку
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки, оскільки правові
перепони для надання такого дозволу
відсутні (з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог).

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 04 листопада 2013 року у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою
задовольнити адміністративний позов у
повному обсязі.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Зважаючи на те, що у справі відсутні
клопотання від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю, колегія суддів вирішила
справу розглянути у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
необґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 19 квітня 2011 року позивач
звернувся до відповідача із заявою №
120/2-519 від 14 квітня 2011 року про надання
йому у постійне користування земельної
ділянки рекреаційного призначення
площею 10,0 га в межах Козинської
селищної ради для розміщення
Спортивно-оздоровчого табору «Медик»,
з наданням дозволу на розробку
технічної документації із землеустрою
щодо складання державного акта на
право постійного користування цією
земельною ділянкою.

Згідно з рішенням сьомої сесії
Козинської селищної ради VI скликання
«Про розгляд заяви Національного
медичного університету імені О.О.
Богомольця та надання дозволу на
розробку проекту відведення земельної
ділянки в постійне користування» № 18
від 16 травня 2011 року, розгляд заяви
відкладено до усунення недоліків у
поданій заяві, з'ясування цільового
призначення та адреси земельної
ділянки, що має бути відведена, її
конфігурації та приведення заяви у
відповідність до вимог ст. 123
Земельного кодексу України, із
визначенням строку для подання до 30
червня 2011 року уточнень до заяви, із
одночасним застереженням у рішенні, що,
заява підлягає розгляду на найближчій
черговій сесії Козинської селищної
ради, після спливу строку, визначеного
пунктом 3 цього рішення.

Також, рішенням сьомої сесії
Козинської селищної ради VI скликання
«Про повторний розгляд заяви
Національного медичного університету
імені О.О. Богомольця» № 20 від 19 травня
2011 року, пропозиції та зауваження,
викладені у рішенні № 18 від 16 травня 2011
року були підтверджені та додатково
запропоновано позивачеві в місячний
строк після отримання рішення подати
затверджений детальний план території
спортивно-оздоровчого табору «Медик»
на територію, визначену кадастровим
планом як забудовані території.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання вищенаведених рішень
відповідача, позивач подав заяви №
120/2-1028 від 01 серпня 2011 року, № 120/2-1496 від
11 листопада 2011 року та № 120/2-1800 від 28
грудня 2011 року.

Згідно з рішенням п'ятнадцятої сесії
Козинської селищної ради VI скликання
«Про розгляд заяви Національного
медичного університету імені О.О.
Богомольця» № 5 від 25 січня 2012 року,
відмолено у задоволенні заяви про
винесення рішення про надання
Національному медичному університету
імені О.О. Богомольця в постійне
користування земельної ділянки
рекреаційного призначення площею 10,0 га
в межах Козинської селищної ради для
розміщення Спортивно-оздоровчого
табору «Медик», надавши дозвіл на
розробку технічної документації із
землеустрою щодо складання державного
акта на право постійного користування
земельною ділянкою, з підстав
відсутності підтвердження
повноваження особи, яка подала заяву,
відсутності обліку в державному
земельному кадастрі на території
Козинської селищної ради земельної
ділянки з кадастровим номером
:05:018:0007 та невідповідності заяви
вимогам ст. 123 Земельного кодексу
України в частині щодо надання дозволу
на розробку технічної документації.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
відповідача та вважаючи його
протиправним, позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Вищого господарського суду
України від 01 жовтня 2010 року у справі №
10/124-09 за заявою Управління Держкомзему
в Обухівському районі Київської
області про перегляд за нововиявленими
обставинами постанови Вищого
господарського суду України від 04
серпня 2010 року за позовом Козинської
селищної ради Обухівського району
Київської області до Обухівської
районної державної адміністрації
Київської області, Національного
медичного університету імені О.О.
Богомольця, треті особи: Управління
земельних ресурсів в Обухівському
районі Київської області, Київське
державне лісогосподарське
підприємство «Київліс», виконавчий
комітет Козинської селищної ради,
Державне підприємство «Центр
державного земельного кадастру», за
участю: Прокуратури Київської області,
про скасування рішення, визнання
недійсним державного акту на право
постійного користування землею та
повернення земельної ділянки до земель
запасу, постанову Київського
міжобласного апеляційного
господарського суду від 18 травня 2010
року у справі № 10/124-09 - змінено,
виклавши резолютивну частину в
наступній редакції: «позов
задовольнити частково. Розпорядження
Обухівської районної державної
адміністрації Київської області № 401
від 10 вересня 2002 року визнано
недійсним. Повернуто земельну ділянку
площею 10,0 га до земель запасу
Козинської селищної ради Обухівського
району Київської області». У решті
позовних вимог постанову Київського
міжобласного апеляційного
господарського суду від 18 травня 2010
року у справі № 10/124-09 залишено без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За змістом ч. 3 ст. 24 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
органи та посадові особи місцевого
самоврядування несуть
відповідальність за свою діяльність
перед територіальною громадою,
державою, юридичними і фізичними
особами.

Згідно із п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», вирішення відповідно до
закону питань земельних відносин є
виключною компетенцією пленарних
засідань сільських, селищних, міських
рад.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та
юридичними особами на земельні
ділянки, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації,
відбувається в порядку, визначеному
частиною першою статті 128 цього
Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 116 ЗК України
передбачено, що набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Згідно зі ст. 123 ЗК України, надання
земельних ділянок державної або
комунальної власності у користування
здійснюється на підставі рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі: зміни цільового
призначення земельних ділянок
відповідно до закону; надання у
користування земельних ділянок, межі
яких не встановлені в натурі (на
місцевості).

Надання у користування земельної
ділянки, межі якої встановлені в натурі
(на місцевості), без зміни її цільового
призначення здійснюється на підставі
технічної документації із землеустрою
щодо складання документа, що посвідчує
право користування земельною ділянкою.

Особа, зацікавлена в одержанні у
користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідної
сільської, селищної, міської, районної,
обласної ради, Кабінету Міністрів
України, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевої державної
адміністрації.

У клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки).

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування в межах
їх повноважень у місячний строк
розглядає клопотання і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Забороняється відмова у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, місце розташування об'єктів на
яких погоджено відповідним органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування згідно із статтею 151
цього Кодексу.

Умови і строки розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок визначаються договором,
укладеним замовником з виконавцем цих
робіт відповідно до типового договору.
Типовий договір на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки затверджується Кабінетом
Міністрів України.

Розроблений проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
подається Комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою.

Комісія протягом трьох тижнів з дня
одержання проекту надає відповідному
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування свій
висновок щодо погодження проекту або
відмови у його погодженні. У разі
відмови у погодженні проекту він
повертається заявнику у зазначений у
цій частині строк.

Підставою відмови у погодженні проекту
може бути лише невідповідність його
положень вимогам законів та прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів.

У разі якщо проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки підлягає
обов'язковій державній експертизі
землевпорядної документації,
погоджений проект подається Комісією
до відповідного органу земельних
ресурсів для здійснення такої
експертизи відповідно до закону.

У разі якщо місце розташування об'єкта,
розміри і межі земельної ділянки, що
пропонується до вилучення (викупу), та
умови вилучення (викупу) цієї ділянки
погоджені згідно з вимогами статті 151
цього Кодексу, які під час розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки не змінилися, проект
погодженню не підлягає.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування у
двотижневий строк з дня отримання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, а в разі
необхідності здійснення обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи приймає рішення про надання
земельної ділянки у користування.

Якщо земельна ділянка надається у
користування Кабінетом Міністрів
України, погоджений проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
подається відповідно до Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, обласних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій, які
розглядають його і в місячний строк
подають зазначений проект із своїми
пропозиціями до Кабінету Міністрів
України.

Якщо земельна ділянка надається у
користування Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, погоджений
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
яка розглядає його і в місячний строк
подає зазначений проект із своїми
пропозиціями до Верховної Ради
Автономної Республіки Крим.

Рішенням про надання земельної ділянки
у користування за проектом землеустрою
щодо її відведення здійснюються:
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки;
вилучення земельних ділянок у
землекористувачів із затвердженням
умов вилучення земельних ділянок (у
разі необхідності); надання земельної
ділянки особі у користування з
визначенням умов її використання і
затвердженням умов надання, у тому
числі (у разі необхідності) вимог щодо
відшкодування втрат
сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки може бути лише його
невідповідність вимогам законів та
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування у
наданні земельної ділянки у
користування або залишення клопотання
без розгляду можуть бути оскаржені до
суду.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що відповідач під час розгляду
заяви позивача діяв в порядку та в
межах наведених законодавчих норм, та
прийняв рішення за результатами
розгляду заяви, яке відповідає вимогам
законодавства, а саме: Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», Земельного кодексу України (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), оскільки є
результатом об'єктивної та всебічної
перевірки заяви позивача № 120/2-519 від 14
квітня 2011 року, з урахуванням обставин,
встановлених в постанові Вищого
господарського суду України від 01
жовтня 2010 року у справі № 10/124-09, що
набрала законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
надано достатньо доказів
правомірності дій з прийняття
оскаржуваного рішення, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи документами та наведеними
законодавчими нормами.

З огляду на зазначене, колегія суддів
приходить до висновку про
безпідставність позовних вимог
Національного медичного університету
імені О.О. Богомольця до Козинської
селищної ради Обухівського району
Київської області про визнання
бездіяльності протиправною,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії.

Доводи апелянта спростовуються
вищенаведеним, матеріалами справи та
не відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Національного
медичного університету імені О.О.
Богомольця - залишити без задоволення,
постанову Шевченківського районного
суду м. Києва від 04 листопада 2013 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя
Хрімлі О.Г.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.