Справа № 2а-3689/11
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
Справа № 27406/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді -
Заверухи О.Б.,

суддів -
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Чортківському районі
Тернопільської області на постанову
Чортківського районного суду
Тернопільської області від 11 березня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області про зобов'язання нарахувати та
виплатити додаткову пенсію особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, -

ВСТАНОВИЛА:

21 лютого 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом, яким просила
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Чортківському районі
Тернопільської області здійснити
перерахунок та виплату додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам віднесеним до категорії 2, 3, 4 у
розмірі 15% мінімальної пенсії за віком
з часу призначення пенсії до
виникнення обставин, з якими закон
пов'язує виникнення, зміну чи
припинення спірних правовідносин, а
також нараховувати і виплачувати
додаткову пенсію з врахуванням розміру
мінімальної пенсії за віком.

Постановою Чортківського районного
суду Тернопільської області від 11
березня 2011 року позов задоволено
частково. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області здійснити перерахунок та
виплатити позивачу додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 15%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 51 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» починаючи з 07 серпня 2010
року до виникнення обставин, з якими
закон пов'язує виникнення, зміну чи
припинення спірних правовідносин, з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум. В решті
позовних вимог відмовлено за
безпідставністю.

Постанову в частині задоволення
позовних вимог в апеляційному порядку
оскаржив відповідач управління
Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області, вважає її такою, що прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову в цій частині скасувати та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. На обґрунтування вимог
апеляційної скарги зазначає, що при
розрахунку пенсії позивача не
враховано положення ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
оскільки мінімальний розмір пенсії за
віком, визначений абзацом 1 ч. 1 цієї
статті застосовується виключно для
визначення розміру пенсій, призначених
згідно з цим законом, а пенсія позивачу
призначена згідно із Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».
Обчислення розміру пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, регулюється постановами
Кабінету Міністрів України, в яких
відсутнє посилання на визначення
мінімального розміру пенсії
відповідно до законів про державний
бюджет України.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС
України, колегія суддів відповідно до
ч. 1 п. 2 ст.197 КАС України розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду зміні з наступних підстав.

Позивач є особою, що проживає в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, що підтверджується
відповідним посвідченням та отримує
пенсію за віком при повному стажі, та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 цього Закону
особам, віднесеним до 4 категорії
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 15% мінімальної пенсії за віком.

Однак позивачу додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю, з моменту
призначення пенсії виплачувалась в
розмірі 15% мінімальної пенсії за віком,
з 01.08.2001 року від спеціально
встановленого постановою Кабінету
Міністрів України з 01.08.2001 року розміру
18,10 грн., з 01.01.2002 року розміру 19,91 грн., а
з 01.01.2008 року у розмірі 5% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність відповідно до Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким
внесені зміни до ст. 51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в частині
встановлення додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю.

Тобто, здійснюючи нарахування та
виплату позивачу зазначеної виплати,
позивач обчислював їх розмір не з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановлених законодавством, як це
передбачено Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а
керувався положеннями підзаконних
нормативно правових актів - постанов
Кабінету Міністрів України.

Такі дії відповідача є неправомірними,
виходячи принципу з пріоритетності
законів над підзаконними актами, тому
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що при
визначенні розміру пенсій позивачу не
підлягають застосуванню постанови
Кабінету Міністрів України, оскільки
останні істотно звужують обсяг
встановлених законом прав позивача,
передбачених ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Крім того, згідно із законодавством
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Тому правильними є
висновки суду першої інстанції щодо
неприйняття до уваги положень ч. 3 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання соціальних виплат.

Також надання законодавством Кабінету
Міністрів України права встановлювати
розміри соціальних виплат не означає,
що останній, встановлюючи порядок та
розміри таких виплат, в тому числі
особам, які постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених Законом.
Тобто, Кабінет Міністрів України
повинен був встановити зазначений
порядок, не порушуючи положень цього
Закону, чи інших законів, якими
встановлено розміри мінімальної
заробітної плати.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Також у відповідності до ст. ст. 99,
100 КАС України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи
до уваги дату звернення позивача до
суду із вказаним позовом (21 лютого 2011
року), відсутність заяви та поважних
причин для поновлення строку, колегія
суддів вважає, що позовні вимоги
позивача в частині нарахування та
виплати додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю за період з часу
призначення пенсії по 20 серпня 2010 року
включно підлягають залишенню без
розгляду.

Відповідно до ст.201 КАС України
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є: 1)
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права; 2) вирішення не
всіх позовних вимог або питань.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, ч.1 ст.
197, п.3 ст. 198, п. 1 ст. 201, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст.
254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Чортківському районі Тернопільської
області задовольнити частково.

Постанову Чортківського районного
суду Тернопільської області від 11
березня 2011 року в справі № 2а-3689/11
змінити, доповнивши резолютивну
частину таким абзацом: «Позовні вимоги
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Чортківському районі
Тернопільської області про
зобов'язання нарахувати та виплатити
додаткову пенсію особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи за період з часу
призначення пенсії по 20 серпня 2010 року
включно залишити без розгляду».

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є
остаточною та касаційному оскарженню
не підлягає.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В. Ніколін