Справа № 663/368/14-а
Суддя: Кустов О. Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 663/368/14-а
Провадження № 2-а/663/22/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2014 року Скадовський районний
суд Херсонської області у складі:

головуючого судді
Кустова О.Ю.

при секретарі
Кліщ Л.П.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Скадовську
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до головного державного
інспектора праці Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Херсонській області Мусулевського
Андрія Миколайовича про визнання
протиправною постанови про накладення
адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним
позовом до відповідача, посилаючись на
те, що працює головою Красненської
сільської ради Скадовського району
Херсонської області 11.02.2014 року
стосовно нього було складено Протокол
про адміністративне правопорушення та
винесена постанова про притягнення до
адміністративної відповідальності за
невиконання п. 1, 3 припису відповідача
від 27.11.2013 року. Позивач вважає, що
відсутня його вина у вчиненні
інкримінованого йому правопорушення
та докази його вчинення. Просив визнати
протиправною постанову відповідача
про накладення адміністративного
стягнення, скасувати її та закрити
провадження в адміністративній справі
за відсутністю у його діях складу
адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав, пояснив, що
табелювання працівників у
підприємствах та органах
підпорядкованих сільській раді він
особисто не здійснює, вважає, що
відповідальність за невиконання п. 1
припису має нести особа, яка
заповнювала табель обліку робочого
часу, крім того, незрозумілим є порядок
табелювання працівника, який заступає
не роботу у звичайний робочий день і
продовжує роботу в частину святкового
дня. Щодо невиплати звільненим
працівникам середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні, пояснив, що розпорядником
бюджетних коштів є сільська рада,
витрати на оплату праці фінансуються з
бюджету у межах асигнувань. Ні сільська
рада, ні він не мали змоги виплатити
звільненим працівникам нарахований
середній заробіток, оскільки такі
видатки не закладені у бюджет
сільської ради. Після затвердження
нового бюджету, за наявності
відповідних асигнувань, такі виплати
будуть здійснені. Просив оскаржувану
постанов визнати протиправною та
скасувати.

Відповідач позовні вимоги не
визнав. Пояснив, що за результатами
перевірки дотримання вимог
законодавства про працю від 27.11.2013 року
було складено припис з зазначенням
порушень які позивач, як голова
сільської ради, мав усунути до 27.01.2014
року. Оскільки вимоги п. 1 та п. 3 припису
усунуті не були, позивач був
притягнутий до адміністративної
відповідальності і на нього було
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 1190 грн. Вважає
оскаржувану постанову законною,
обґрунтованою і такою, що не підлягає
скасуванню, просив у задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи суд
приходить до наступного.

Позивач працює головою
Красненської сільської ради
Скадовського району Херсонської
області. Вказані обставини сторонами
визнавалися і до адміністративної
відповідальності він був притягнутий
як посадова особа.

27.11.2013 року відповідачем була
проведена планова перевірка
дотримання вимог законодавства про
працю у Красненській сільській раді. За
результатами перевірки було виявлено
ряд порушень, зокрема, в порушення
вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про
оплату праці» в установі не
здійснюється достовірний облік
виконуваної працівниками роботи. В
табелі обліку робочого часу за серпень
2013 року не зазначені кількість
відпрацьованих годин у святковий день.
Наприклад ОСОБА_3 у серпні працював у
святковий день, але в табелі не
зазначені відпрацьовані години в
святковий день. Також в порушення вимог
ст. 117 КЗпП України середній заробіток
за весь час затримки розрахунку не
нараховується та не виплачується.
Наприклад ОСОБА_4 звільнено 04.09.2013 року,
а розрахунок виплачений 10.09.2013 року,
ОСОБА_5 звільнено 22.08.2013 року, а
розрахунок виплачений 28.08.2013 року.
Середній заробіток звільненим
працівникам нарахований, але не
виплачений. Позивачу видано припис від
27.11.2013 року № 21-20-14/90-70, згідно якого: п. 1
достовірність обліку виконуваної
працівниками роботи привести у
відповідність до вимог ч. 2 ст. 30 Закону
України «Про оплату праці»; п. 3
привести у відповідність до вимог ч. 1
ст. 117 КЗпП України виплату середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні; тощо.

11.02.2014 року за результатами
позапланової перевірки виконання
припису від 27.11.2013 року відповідачем
встановлено невиконання п. 1, 3 припису.
На позивача складено протокол про
адміністративне правопорушення №
21-20-14/04 від 11.02.2014 року.

У протоколі про адміністративне
правопорушення відповідач зазначив, що
ОСОБА_1 перебуваючи на посаді голови
Красненської сільської ради допустив
невиконання припису державного
інспектора праці № 21-20-14/90-70 від 27.11.2013
року, відповідальність за що
передбачена ст. 188-6 КУпАП, а саме: не
виконується п. 1 припису № 21-20-14/90-70 від
27.11.2013 року в установі не здійснюється
достовірний облік виконуваної
працівниками роботи, чим порушено
вимоги ч. 2 ст. 30 Закону України «Про
оплату праці». Відповідно до табелю
обліку робочого часу за січень 2014 року
працівниками здійснювалася роботу у
святкові дні 01.01.2014 року та 07.01.2014 року,
але в табелях обліку робочого часу не
зазначена кількість відпрацьованих
годин у святкові дні. Наприклад ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 у січні 2014 року
працювали у святковий день 07.01.2014 року,
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 працювали у святковий
день 01.01.2014 року, але в табелі обліку
робочого часу не зазначені
відпрацьовані години у святкові дні. Не
виконано п. 3 припису № 21-20-14/90-70 від
27.11.2013 року середній заробіток
звільненим працівникам за весь час
затримки розрахунку при звільненні не
виплачено, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 117
КЗпП України. Наприклад ОСОБА_4
звільнено 04.09.2013 року, а розрахунок
виплачений 10.09.2013 року, ОСОБА_5
звільнено 22.08.2013 року, а розрахунок
виплачений 28.08.2013 року. Середній
заробіток звільненим працівникам
нарахований, але не виплачений.

З приводу зазначених порушень
позивач надав пояснення до протоколу у
яких зазначив, що по першому пункту
буде виконано негайно, а стосовно
другого буде виконано в лютому місяці,
оскільки було прийнято бюджет на 2014 рік
і там заплановано виплату.

В той же день 11.02.2014 року
відповідачем за вищевказані порушення
позивач був притягнутий до
адміністративної відповідальності за
ст.. 188-6 КУпАП і на нього накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 1190 грн.

Відповідно до ст. 188-6 КУпАП,
передбачено відповідальність за
невиконання законних вимог посадових
осіб центрального органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику з
питань нагляду та контролю за
додержанням законодавства про працю,
щодо усунення порушень законодавства
про працю та загальнообов'язкове
державне соціальне страхування або
створення перешкод для діяльності
цього органу.

Таким чином відповідальність за
вказаною статтею наступає за
невиконання законних вимог головного
державного інспектора праці, щодо
усунення конкретних виявлених
порушень про які має бути зазначено у
приписі.

У п. 1 резолютивної частині
припису, невиконання якого
інкриміновано позивачу не зазначено
конкретних порушень, які мав усунути
ОСОБА_1, а фактично звернута увага на
необхідність дотримуватись вимог ч. 2
ст. 30 Закону України «Про оплату праці».

У оскаржуваній постанові про
накладення на позивача
адміністративного стягнення в частині
невиконання п. 1 припису йдеться про
порушення порядку обліку робочого
часу, які мали місце в січні 2014 року,
тобто після винесення припису. А отже,
на думку суду, вказані порушення не
можуть бути інкриміновані позивачу як
невиконання припису, оскільки на час
його винесення цих порушень не
існувало.

Щодо невиплати звільненим
працівникам середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні, суд зауважує, що вказана
невиплата мала місце не з вини
позивача, а через відсутність у
сільської ради, як бюджетної установи,
коштів на вказані потреби, що
підтверджується документами наданими
позивачем, а саме: рішенням сільської
ради № 369 від 20.12.2013 року з додатками,
рішенням сільської ради № 375 від 07.02.2014
року з додатками.

Враховуючи викладене суд вважає,
що оскаржувана постанова винесена
відповідачем протиправно, вона не
відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, не
містить доказів вини позивача у
вчиненні інкримінованих йому
правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Разом з тим суд вважає, що у
задоволенні позовних вимог в частині
закриття провадження у справі в зв'язку
з відсутністю у діях позивача складу
адміністративного правопорушення слід
відмовити оскільки вирішення цього
питання належить до компетенції органу
повноважного розглядати справу про
адміністративне правопорушення
передбачене ст. 188-6 КУпАП, а саме
Територіальної державної інспекції з
питань праці в Херсонській області.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС
України, у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
головного державного інспектора праці
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Херсонській області
Мусулевського Андрія Миколайовича про
визнання протиправною постанови про
накладання адміністративного
стягнення - задовольнити частково.

Постанову № 21-20-14/04-052 від 11.02.2014
року, прийняту головним державним
інспектором праці Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Херсонській області Мусулевським
Андрієм Миколайовичем відносно
сільського голови Красненської
сільської ради ОСОБА_1 про притягнення
до адміністративної відповідальності
за ст. 188-6 КУпАП та накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 1190 грн. визнати
протиправною та скасувати.

В задоволенні решти вимог
відмовити за необґрунтованістю.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя
О. Ю. Кустов