Справа № 826/369/14
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2014 року 09:12 № 826/369/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Григоровича П.О.,
при секретарі судового засідання
Легейді Я.А., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «АЯКС»до Державної
інспекції сільського господарства в м.
Києвіпро скасування актів №163 від
11.09.2013 та №А389/101 від 20.09.2013
за участю представників
позивача: Дудник С.В.;
відповідача: Гуртова А.Д.
На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні 17.02.2014 проголошено
вступну та резолютивну частини
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з даним
позовом, в якому просив визнати
незаконними та скасувати акти: №163 від
11.09.2013 та №А389/101 від 20.09.2013.
Ухвалою суду від 20.01.2014 відкрито
провадження, закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду в судовому засіданні
Під час розгляду справи представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримав в повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
позовні й заяві та додаткових
поясненнях, що надавались під час
розгляду справи.
Представник відповідача проти позову
заперечував, про що подав відповідні
письмові заперечення.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Окружний адміністративний суд міста
11 вересня 2013 відповідачем на підставі
вимоги прокуратури м. Києва від 30.07.2013
№07/2/2-1075 проведено обстеження
земельної ділянки за адресою: м. Київ,
вул. Бальзака, 46-А, за результатами якої
складено акт №163.
20 вересня 2013 відповідачем, на підставі
наказу №724 від 19.09.2013 на направлення на
проведення перевірки №000564 від тієї ж
дати проведено перевірку дотримання
суб'єктами господарювання вимог
земельного законодавства, за
результатами якої складено акт №А 389/101.
Даним актом виявлено, що станом на
20.09.2013 на земельній ділянці
орієнтованою площею 0,84га на території
автостоянки, яка експлуатується
позивачем відсутні правовстановлюючі
документи, в т.ч. договір оренди з КП
«Київтранспарксервіс».
Правова позиція позивача полягає в
тому, що він цілком правомірно на
підставі належних правовстановлюючих
документів експлуатує автостоянку, що
спростовує доводи, викладені в акті
Враховуючи зазначене, посилаючись на
ст. 21 ЦК України, позивач просить суд
визнати незаконними та скасувати
оскаржувані акти перевірок, при цьому,
поняття «акт перевірки» та «правовий
акт індивідуальної дії» для позивача є
Окружний адміністративний суд м. Києва
критично ставиться до таких тверджень
позивача, враховуючи наступне.
Відповідно до ч.1 ст.188 Земельного
кодексу України державний контроль за
використанням та охороною земель
здійснюється центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері здійснення державного
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі, а за додержанням вимог
законодавства про охорону земель -
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику із
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
Аналогічне положення викладено в
статті 5 Закону України «Про державний
контроль за використанням та охороною
земель» та статті 19 Закону України «Про
охорону земель», відповідно до яких
державний контроль за використанням та
охороною земель усіх категорій та форм
власності здійснює центральний орган
виконавчої влади, який забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
Державна інспекція сільського
господарства України
(Держсільгоспінспекція України)
відповідно до Положення про Державну
інспекцію сільського господарства
України, затвердженого Указом
Президента України від 13 квітня 2011 року
N 459/2011, є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України (далі - Міністр),
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики у сфері нагляду
(контролю) в агропромисловому
Держсільгоспінспекція України та її
посадові особи в межах своїх
повноважень відповідно до п. 5
Положення мають право, в тому числі:
- складати акти перевірок, протоколи
про адміністративні правопорушення та
розглядати відповідно до
законодавства справи про
адміністративні правопорушення,
давати обов'язкові для виконання
приписи (розпорядження), а також
подавати в установленому
законодавством порядку до відповідних
органів матеріали перевірок для
притягнення винних осіб до
- безперешкодно обстежувати в
установленому законодавством порядку
підприємства, установи та організації
усіх форм власності, що перебувають у
власності та користуванні юридичних і
фізичних осіб, для проведення
перевірок з питань, що належать до
компетенції Держсільгоспінспекції
Головні та провідні спеціалісти, які
безпосередньо здійснюють державний
нагляд (контроль), є одночасно
державними інспекторами сільського
господарства України.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
В той же час, суд звертає увагу, що
відповідно до правової позиції
Верховного Суду України (ухвала від 24
вересня 2013 за позовом відкритого
акціонерного товариства
Енергопостачальна компанія
«Миколаївобленерго» до Державної
екологічної інспекції в Миколаївській
області про визнання дій
протиправними) акт перевірки не є
рішенням суб'єкта владних повноважень
в розумінні статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не зумовлює виникнення
будь-яких прав і обов'язків для осіб,
робота (діяльність) яких перевірялася,
тому його висновки не можуть бути
предметом спору. Відсутність спірних
відносин, в свою чергу, виключає
можливість звернення до суду, оскільки
відсутнє право, що підлягає судовому
захисту. Акт перевірки є носієм
доказової інформації про виявлені
контролюючим органом порушення вимог
законодавства суб'єктами
господарювання, документом, на
підставі якого приймається відповідне
рішення контролюючого органу, а тому
оцінка акта (в тому числі й оцінка дій
службових осіб контролюючого органу
щодо його складання, викладення у ньому
висновків перевірки) може бути надана
судом при вирішенні спору щодо
оскарження рішення, прийнятого на
підставі такого акта, або у випадку
можливого використання такого акта, як
доказу вчинення правопорушення при
розгляді відповідного спору.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Згідно пункту 2 мотивувальної частини
Рішення Конституційного Суду України
№9-зп від 25 грудня 1997 (справа за
зверненням жителів міста Жовті Води)
будь-яка особа має право звернутись до
суду, якщо її права порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав та свобод.

Відповідно до частини 2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Задоволенню в адміністративному
судочинстві підлягають лише ті вимоги,
які відновлюють порушені права чи
інтереси особи в сфері
публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного
судочинства України захист прав,
свобод та інтересів осіб завжди є
наступним, тобто передбачає наявність
встановленого судом факту їх
порушення.

Отже, право на судовий захист має лише
та особа, яка є суб'єктом (носієм)
порушених прав, свобод чи інтересів.
Тож для того, щоб особі було надано
судовий захист, суд встановлює, чи
особа дійсно має порушене право,
свободу чи інтерес, і це право, свобода
чи інтерес порушені відповідачем.

Відтак, судом не встановлено наявності
порушеного права позивача у
публічно-правових відносинах, що є
підставою для відмови в задоволенні
позовних вимог.

Таким чином, на підставі встановлених
фактичних обставин справи, суті
позовних вимог, Окружний
адміністративний суд міста Києва
дійшов висновку про те, що в даній
адміністративній справі позивачем не
доведено існування факту порушення
його законних прав та інтересів, що є
самостійною підставою для відмови в
задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем в даній адміністративній
справі доведено відсутність
порушеного права позивача у
публічно-правових відносинах.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість позовних вимог
позивача та відсутність підстав для їх
задоволення.

Керуючись статтями 2, 69-71, 94, 158, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Суддя
П.О. Григорович

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 КАС України.
Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.