Справа № 801/7053/13-а
Суддя: Іщенко Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 801/7053/13-а

24.02.14 м. Севастополь
Севастопольський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Іщенко Г.М.,

суддів Цикуренка А.С. ,

Санакоєвої М.А.

розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу № 801/7053/13-а за
апеляційною скаргою Комунального
підприємства "Управління
житлово-комунального господарства
міста Армянська" на постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Кащеєва Г.Ю. ) від 14.11.2013

за позовом Комунального підприємства
"Управління житлово-комунального
господарства міста Армянська" (мікр.
Васильєва, буд.2, місто Армянськ,
Красноперекопський район, Автономна
Республіка Крим, 96012)

до Красноперекопської об'єднаної
державної податкової інспекції
Автономної Республіки Крим Державної
податкової служби (вул. Північна, буд.2,
місто Красноперекопськ, Автономна
Республіка Крим, 96000)

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 14.11.2013 у
адміністративному позові повністю
відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду,
Комунальне підприємство "Управління
житлово-комунального господарства
міста Армянськ звернулось з
апеляційною скаргою, в якій просить
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
14.11.2013 скасувати та прийняте нове
рішення, яким позов задовольнити у
повному обсязі.

Правом на участь у судовому засіданні
сторони не скористались. Про час та
місце розгляду справи повідомлені
належним чином та своєчасно.
Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України неприбуття у
судове засідання сторін, належним
чином повідомлених про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи, є
підставою для розгляду справи в
порядку письмового провадження. Судова
колегія знаходить можливим
апеляційний розгляд справи у
відсутність сторін, визнаючи
достатніми для розгляду апеляційної
скарги наявні в матеріалах справи
письмові докази.

Розглянувши справу в порядку статей 195,
пункту 2 частини першої статті 197
Кодексу адміністративного судочинства
України, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
Комунальне підприємство "Управління
житлово-комунального господарства м.
Армянська" (далі-позивач) звернулося до
суду з позовною заявою до
Красноперекопської об'єднаної
державної податкової інспекції
Автономної Республіки Крим Державної
податкової служби (далі-відповідач) та
просить визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення відповідача №
від 17.04.2013 форми «Р» на 2142,00 грн.
податку на прибуток та 535,50 грн.
штрафних санкцій, № від 17.04.2013
форми «Р» на 10200,00 грн. частини чистого
прибутку (доходу) та 2550 грн. штрафних
санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з
висновками акта перевірки від 01.04.2013 №
411/15.1/36337690 та з податковими
повідомленнями-рішеннями № від
17.04.2013 та № від 17.04.2013 позивач не
згодний у повному обсязі та вважає їх
такими, що не відповідають нормам
чинного законодавства та підлягають
скасуванню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що відповідачем правомірно
винесені оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, оскільки
позивачем порушено норми Податкового
кодексу України.

Із такими висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів,
оскільки вони відповідають фактичним
обставинам справи та вимогам
матеріального права, що регулює спірні
правовідносини.

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства України є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних
суддів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Кожному гарантується право на захист
його прав, свобод та інтересів
незалежним і неупередженим судом
(стаття 6 Кодексу адміністративного
судочинства України).

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Отже, згідно з вищенаведеними нормами
права, позивач має право звернутися до
адміністративного суду з позовом, якщо
він вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю відповідача (суб'єкта
владних повноважень) порушено його
права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин. При цьому,
обставину дійсного (фактичного)
порушення прав, свобод чи інтересів
позивача має довести належними та
допустимими доказами саме позивач.

Відповідно до частини першої статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

При апеляційному перегляді справи
встановлено, що 17.04.2013 відповідачем
прийняті податкові
повідомлення-рішення: №, позивачу
яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем: частина
прибутку (доходу) господарської
організації у загальній сумі 12750,00 грн.,
у тому числі за основним платежем 10200,00
грн., та за штрафними санкціями 2550,00
грн.; №, яким позивачу збільшено
податок на прибуток у загальній сумі
2677,00 грн., у тому числі за основним
платежем 2142,00 грн., та за штрафними
санкціями 535,50 грн.

Передумовою прийняття спірних
повідомлень-рішень став акт №411/15.1/36337690
від 01.04.2013 камеральної перевірки
податкової звітності з податку на
прибуток та розрахунку частини чистого
прибутку (доходу) позивача.

Перевіркою встановлено, що позивачем
була допущена помилка, яка призвела до
заниження сум авансового внеску при
виплаті дивідендів, що має бути
сплачена у звітному (податковому)
періоді за місцезнаходженням
юридичної особи на 2142,00 грн., та
заниження частини чистого прибутку
(доходу) на 10200,00 грн.

З акту перевірки вбачається, що
позивачем допущені помилки у
заповненні рядка 01 «Чистий прибуток»,
рядка 05 «Чистий прибуток за звітний
період», рядка 07 «Частина чистого
прибутку», рядка 09 «Частина чистого
прибутку (доходу), що підлягає сплаті»
Розрахунку частини чистини чистого
прибутку (доходу), що підлягає сплаті до
державного бюджету державними
унітарними підприємствами та їх
об'єднаннями, в порушення Постанови
Кабінету міністрів України від 23.02.2011
за № 138 «Про затвердження Порядку
відрахування до державного бюджету
частини чистого прибутку (доходу)
державними унітарними підприємствами
та їх об'єднаннями», листа ДПСУ від
11.06.2012 № 16186/7/15-1217.

Із такими висновками відповідача
погоджується колегія суддів з огляду
на наступне.

Відповідно до 138 Кодексу
адміністративного судочинства України
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи та які
належить встановити при ухваленні
судового рішення у справі.

Судом першої інстанції безперечно
встановлено, що позивач не надав
податковому органу Додаток АВ до рядка
20 Податкової декларації з податку на
прибуток і не заповнив рядок 20 «Сума
авансового внеску при виплаті
дивідендів, що має бути сплачена у
звітному (податковому) періоді за
місцезнаходженням юридичної особи»
Декларації з податку на прибуток
підприємств, в порушення вимог
Податкового кодексу України. До того ж,
судом безспірно встановлено, що у
показниках Чистий прибуток (дохід) за
звітний період, з якого здійснюються
відрахування (позитивне значення
(р.01-р.02), або позитивне значення (р.03-р.04)
(код рядка 05) за даними, задекларованими
платником зазначено 68, тоді як у даних,
за результатами перевірки повинно бути
зазначено 68000. Тобто встановлено
відхилення ст.4-ст.3 у розмірі +67932.

У зв'язку з чим, податковим органом за
даними результатів перевірки
враховуючи нормативне відрахування 15 %
обґрунтовано встановлена частина
чистого прибутку (доходу), що
відраховується до державного бюджету
(р.05 х р.06/100) у розмірі 10200,00 грн., тобто
встановлено відхилення ст.4-ст.3 у
розмірі +10200, через що по показнику:
частина чистого прибутку (доходу), що
підлягає сплаті (р.07-р.08) встановлено
відхилення ст.4-ст.3 у розмірі +10 200.

Заявником апеляційної скарги не
враховано, що суд першої інстанції,
дослідивши усі надані документи,
обґрунтовано встановив, що рядок 01
«Чистий прибуток (дохід) та рядок 05
«Чистий прибуток (дохід) за звітний
період, з якого здійснюються
відрахування (позитивне значення
(р.01-р.02), або позитивне значення
(р.03-р.04)» Розрахунку за результатами
перевірки складає 68000,00 грн., що на 67932,00
грн. більше, ніж задекларовано
платником 68,00 грн. Рядок 06 «Норматив
відрахування (%)» Розрахунку за
результатами перевірки складає 15 %,
рядок 07 «Частина чистого прибутку
(доходу), що відраховується до
державного бюджету (р.05 х 06/100)» та рядок
09 «»Частина чистого прибутку (доходу),
що підлягає сплаті (р.07-р.08)» Розрахунку
за результатами перевірки складає 10200,00
грн., що на 10200,00 грн. більше, ніж
задекларовано платником 0,00 грн. Таким
чином позивач зобов'язаний нарахувати
та сплатити за 2012 рік авансовий внесок
при виплаті дивідендів в сумі 2142,00 грн.
(10200,00 грн. х 21%). Також судом встановлено,
що в порушення норм Податкового
кодексу України позивачем не надано
Додаток АВ до рядка 20 Податкової
декларації з податку на прибуток та не
заповнено рядок 20 «Сума авансового
внеску при виплаті дивідендів, що має
бути сплачена у звітному (податковому)
періоді за місцезнаходженням
юридичної особи» Декларації з податку
на прибуток підприємств.

Неспроможними визнаються твердження в
апеляційній скарзі відносно того, що на
дату балансу (31.12.2012) були зміни у
фінансовому звіті підприємства «Звіт
про фінансові результати» Форма № 2
стр.175, 195, 225 «збиток» згідно Положення
(стандарт) бухгалтерського обліку 6
«Виправлення помилок та зміни в
фінансових звітах» проведено
виправлення помилок в фінансової
звітності, а результати змін облікових
оцінок необхідно включати в звіт про
фінансові результати у тому періоді, в
якому були зміни, через наступне.

Як вбачається з положень статті 50
Податкового кодексу України платнику
податків надано право внесення змін до
податкової звітності, в якої
встановлено, що у разі якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу) платник податків
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним податковій декларації
(крім обмежень, визначених цією
статтею), він зобов'язаний надіслати
уточнюючий розрахунок до такої
податкової декларації за формою
чинного на час подання уточнюючого
розрахунку.

Проте, позивачем не було надіслано
уточнюючого розрахунку до такої
податкової декларації, якщо, як він
стверджує, підприємством були
виправленні помилки та зміни у
фінансовому звіті підприємства.

З урахуванням викладеного, судова
колегія погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо порушення
позивачем вимог Податкового кодексу
України в частині допущені помилки у
заповненні рядка 01 «Чистий прибуток»,
рядка 05 «Чистий прибуток за звітний
період», рядка 07 «Частина чистого
прибутку», рядка 09 «Частина чистого
прибутку (доходу), що підлягає сплаті»
Розрахунку частини чистини чистого
прибутку (доходу), що підлягає сплаті до
державного бюджету державними
унітарними підприємствами та їх
об'єднаннями, через що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення є
правомірними, обґрунтованими та
прийнятим у відповідності до вимог
чинного законодавства

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У порушенні вимог частини першої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, позивачем не
доведено обставини, на яких
ґрунтуються його вимоги, а надані
відповідачем пояснення щодо
правомірності прийняття оскаржуваного
рішення є належними та допустимими
доказами в розумінні частин першої,
четвертої статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які спростували б висновки суду першої
інстанції.

Суд першої інстанції повно та
правильно з'ясував характер спірних
правовідносин, правильно застосував
зазначені норми матеріального права,
що підлягають застосуванню, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими при розгляді
справи.

Доводи апеляційної скарги щодо
неправильного застосування норм
матеріального права висновків суду
першої інстанції не спростовують,
оскільки ґрунтуються на невірному
трактуванні позивачем наведених
правових норм.

Суд першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, ретельно
дослідив наявні докази, дав їм належну
оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення відповідно до
вимог матеріального та процесуального
права, рішення не може бути змінено чи
скасовано з підстав, що викладені в
апеляційній скарзі, а тому постанова
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 14.11.2013
підлягає залишенню без змін,
апеляційна скарга Комунального
підприємства "Управління
житлово-комунального господарства
міста Армянська" задоволенню не
підлягає.

Керуючись статтями 195, 197, пунктом 1
частини першої статті 198, статтею 200,
пунктом 1 частини першої статті 205,
статтями 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства "Управління
житлово-комунального господарства
міста Армянська" залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
14.11.2013 у справі № 801/7053/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
Г.М. Іщенко

Судді підпис А.С.
Цикуренко

підпис М.А.Санакоєва

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
Г.М. Іщенко