Справа № 2а-12168/08/2170
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/10651/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Заїки М.М.,

суддів
Стародуба О.П.,

Штульман І.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю «Ампір»
на постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 10 листопада 2011 року у справі за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Суворовському районі м.
Херсона до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ампір», третя особа:
управління Державної автомобільної
інспекції Головного управління
Міністерства Внутрішніх справ України
в Херсонській області, про зобов'язання
вчинити певні дії,

встановила:

У грудні 2008 року управління Пенсійного
фонду України в Суворовському районі м.
Херсона звернулось до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ампір», третя особа:
управління Державної автомобільної
інспекції Головного управління
Міністерства Внутрішніх справ України
в Херсонській області, в якому просило
стягнути з відповідача несплачений
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 3300 грн.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10
листопада 2011 року, позовні вимоги
управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Херсона
задоволено.

У касаційній скарзі Товариство з
обмеженою відповідальністю «Ампір»
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати, а за
справою ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ампір» задоволенню
не підлягає, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
є необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства
України, для зміни чи скасування
судових рішень.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що на виконання завдання
слідчого управління Міністерства
внутрішніх справ України в Херсонській
області 09 червня 2008 року
комісією у складі представників
органів Пенсійного фонду України в
Херсонській області було проведено
позапланову перевірку щодо
перерахування збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операцій при відчужені нових легкових
автомобілів за період з 01 січня 2007 року
по 31 березня 2008 року.

За наслідками проведеної перевірки
складено акт №20, з якого вбачається, що
за період 01 січня 2007 року по 31 березня
2008 року у справах по реєстрації
власниками придбаних легкових
автомобілів виявлені розбіжності між
сумами збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування з операцій при
відчужені нових легкових автомобілів,
зазначеними у квитанціях платників та
фактичними сумами цього збору, що
надійшли на рахунок управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Херсона.

Також судами встановлено, що 21 червня
2007 року громадянин ОСОБА_2 придбав
легковий автомобіль у Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ампір»,
сплатив збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування у розмірі 3559,50
грн, після чого придбаний ним
автомобіль було зареєстровано в
управлінні Державної автомобільної
інспекції Головного управління
Міністерства Внутрішніх справ України
в Херсонській області.

Проте, із фактично сплаченої ОСОБА_2
суми збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування до управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Херсона
надійшло лише 259,50 грн, тому розбіжність
між сумою, що підлягала сплаті, та
сумою, яка фактично надійшла, становить
3300 грн.

Відповідно до пункту 7 статті 1 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
платниками збору є юридичні та фізичні
особи при відчуженні легкових
автомобілів, крім легкових
автомобілів, якими забезпечуються
інваліди, та тих автомобілів, які
переходять у власність спадкоємцям за
законом.

Згідно з пунктом 12 Порядку сплати збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03 листопада 1998
року №1740, платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів є підприємства,
установи та організації всіх форм
власності, а також фізичні особи, які
набувають право власності на легкові
автомобілі, зокрема, шляхом їх купівлі,
у тому числі у виробників або
торгівельних організацій (крім
випадків забезпечення автомобілями
інвалідів згідно із законодавством).

Частиною четвертою статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Таким чином, виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над
підзаконними актами, суди першої та
апеляційної інстанцій при визначенні
платника збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування з операцій з
відчуження легкових автомобілів
правомірно застосували положення
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» та
прийшли до висновку, що відповідальною
особою за недоплату збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операції по реалізації
легкового автомобіля є продавець цього
автомобіля, тобто Товариство з
обмеженою відповідальністю «Ампір».

Також вірними є доводи судів
попередніх інстанцій про те, що,
оскільки відсутні докази виконання
відповідачем свого обов'язку зі сплати
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операції по реалізації
ОСОБА_2 легкового автомобіля, а також
враховуючи той факт, що цей збір
фактично був сплачений частково, то
суму недоплати цього збору необхідно
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ампір».

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає. Постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 31
березня 2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 10 листопада 2011 року необхідно
залишити без змін, оскільки вони є
законними і обґрунтованими та
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ампір»
залишити без задоволення, а постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 10 листопада 2011 року у справі за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Суворовському районі м.
Херсона до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ампір», третя особа:
управління Державної автомобільної
інспекції Головного управління
Міністерства Внутрішніх справ України
в Херсонській області, про зобов'язання
вчинити певні дії - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.М. Заїка

Судді
О.П. Стародуб

І.В.
Штульман