Справа № 809/2340/13-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року
Справа №
876/13624/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі :

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Большакової О.О.,

з участю секретаря судового засідання
Шуптар Т.О.,

позивача
ОСОБА_1,

представників відповідача
Репецького С.П., Луцишина В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 07 жовтня 2013
року у справі позовом ОСОБА_1 до
управління Державної пенітенціарної
служби України в Івано-Франківській
області про визнання незаконним та
скасування наказу, поновлення на
посаді та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

01 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому просив визнати протиправним та
скасувати наказ управління Державної
пенітенціарної служби України в
Івано-Франківській області за № 34 о/с
від 10 липня 2013 року про його звільнення,
поновити на посаді, яку він займав до
звільнення та стягнути середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою від 07 жовтня 2013 року
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд відмовив в
задоволенні позову в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, оскільки вважає
постанову незаконною та
необґрунтованою.

В апеляційній скарзі зазначає, що своє
звільнення вважає незаконним, оскільки
зазначені в наказі підстави для його
звільнення не відповідають дійсним
обставинам справи, а відповідальність
за такі дії не передбачає безпосереднє
звільнення. Він не був ознайомлений з
висновком службової перевірки, а тому
не мав можливості його оскаржити. Суд
першої інстанції взяв до уваги
виключно покази свідків, які на
сьогоднішній день працюють у
відповідача, а тому не могли об'єктивно
надавати пояснення по суті. Крім того
їх покази у суді та в матеріалах
попередньої перевірки є різними.

Таким чином, позивач вважає, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи, не
узгоджуються з нормами матеріального і
процесуального права, а тому просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити в повному
обсязі.

Позивач в судовому засіданні
апеляційного суду підтримав
апеляційну скаргу та просить її
задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача вимоги
апеляційної скарги заперечили, просять
залишити оскаржене судове рішення без
змін, а подану апеляційну скаргу - без
задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача,
представників відповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
належить до задоволення з таких
підстав.

З матеріалів справи суд вбачає, що
капітан внутрішньої служби ОСОБА_1 з
липня 2012 року обіймав посаду чергового
помічника начальника установи відділу
нагляду і безпеки Галицької виправної
колонії (128) Державної пенітенціарної
служби України.

В пункті 1 наказу управління Державної
пенітенціарної служби України в
Івано-Франківській області №139 від
12.06.2013 року зазначено, що за грубе
порушення пункту 79.1 Інструкції з
організації нагляду за засудженими,
які відбувають покарання у
кримінально-виконавчих установах, що
виразилося у самовільному залишенні
місця несення служби, виходу під час
чергування за межі території установи
в період часу з 21:00 год. по 23:40 год.,
з'явлення на службу з явними ознаками
алкогольного сп'яніння, на підставі
висновку службового розслідування №128
від 10.06.2013 року, капітан внутрішньої
служби ОСОБА_1 заслуговує на
притягнення до суворої дисциплінарної
відповідальності, але у зв'язку із
знаходженням останнього на
лікарняному, прийнято рішення про
вирішення питання щодо його
притягнення до відповідальності після
повернення на службу.

Із 12 червня по 5 липня 2013 року ОСОБА_1
перебував на лікарняному листу і
відповідних консультацій лікаря.

Відповідно до пункту 1 наказу
управління Державної пенітенціарної
служби України в Івано-Франківській
області №161 від 08.07.2013 року за порушення
службових обов'язків, що виразилися у
невиконанні пункту 1 частини 1 статті 7
Закону України ,,Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ" та
пункту 79.1 наказу Державного
департаменту України з питань
виконання покарань від 22.10.2004 року
№205/ДСК ,,Про затвердження Інструкції з
організації нагляду за засудженими,
які відбувають покарання у
кримінально-виконавчих установах", а
також у відсутності на території
установи протягом трьох годин та появі
на службі у нетверезому стані, черговий
помічник начальника установи відділу
нагляду і безпеки Галицької виправної
колонії (128) капітан внутрішньої служби
ОСОБА_1 звільнений з Державної
кримінально-виконавчої служби України.

Наказом по особову складу управління
Державної пенітенціарної служби
України в Івано-Франківській області
№34о/с від 10.07.2013 року на підставі
підпункту ,,є" пункту 64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України (за порушення
дисципліни) ОСОБА_1 звільнений у запас
Збройних Сил України.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що при звільненні позивача
відповідач діяв правомірно та в межах
своєї компетенції.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального права та є вірними.

Частиною 5 статті 23 Закону України ,,Про
Державну кримінально-виконавчу службу
України" визначено, що на осіб рядового
і начальницького складу
кримінально-виконавчої служби
поширюються дія статей 22 і 23 Закону
України ,,Про міліцію", а також порядок і
умови проходження служби та грошового
забезпечення, передбачені для
працівників органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України
,,Про міліцію" порядок та умови
проходження служби в міліції
регламентуються Положенням про
проходження служби особовим складом
органів внутрішніх справ,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України.

Підпунктом ,,є" пункту 64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29.07.1991 року № 114
передбачено, що особи середнього,
старшого і вищого начальницького
складу звільняються зі служби в запас
(з постановкою на військовий облік): за
порушення дисципліни.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7
Закону України ,,Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ"
службова дисципліна базується на
високій свідомості та зобов'язує кожну
особу рядового і начальницького складу
дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників.

За змістом пункту 8 частини 1 статті 12 і
частини 15 статті 14 Закону України ,,Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ" на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть, серед
іншого, накладатися дисциплінарних
стягнень у вигляді звільнення з
органів внутрішніх справ. Звільнення
осіб рядового і начальницького складу
з органів внутрішніх справ як вид
стягнення є крайнім заходом
дисциплінарного впливу.

Суд першої інстанції належним чином
дослідив надані сторонами докази та
встановив, що відповідно до наказу
Галицької виправної колонії (№ 128)
управління Державної пенітенціарної
служби України в Івано-Франківській
області від 05.06.2013 року №158 ,,Про
забезпечення охорони та нагляду на
добу'" з 08 год.00 хв. 07.06.2013 року до 08 год. 00
хв. 08.06.2013 року капітан внутрішньої
служби ОСОБА_1 заступив черговим
помічником начальника установи
Галицької виправної колонії №128 в
складі відповідної чергової зміни з
нагляду (а.с. 153-154).

07.06.2013 року біля 23 год. 20 хв. під час
проведення раптової нічної перевірки
несення служби черговою зміною та
вартою, заступник начальника установи
з нагляду і безпеки, охорони та
оперативної роботи Галицької
виправної колонії (№ 128) майор
внутрішньої служби ОСОБА_4 та начальник
відділу охорони цієї ж установи майор
внутрішньої служби ОСОБА_5 виявили
відсутність в установі чергового
помічника начальника установи
капітана внутрішньої служби ОСОБА_1 .

В той же день біля 23 год. 40 хв. ОСОБА_1
разом із начальником варти ОСОБА_6
прибули до місяця несення служби з
явними ознаками алкогольного
сп'яніння, у зв'язку з чим начальник
Галицької виправної колонії
відсторонив вказаних осіб від
подальшого несення служби. Від
пояснень з приводу відсутності на
службі, вживання алкоголю, а також від
проведення медичної експертизи на факт
вживання алкогольних напоїв ОСОБА_1
категорично відмовився, про що
складено відповідні акти.

Факт відсутності позивача на місці
несення служби та подальшої появи його
на службі з ознаками явного
алкогольного сп'яніння доводиться
матеріалами службового розслідування
та показаннями свідків, які в судовому
засіданні підтвердили вказані
обставини.

Доводи позивача про те, що він
відлучався з території виправної
колонії з метою перевірки засуджених в
дільниці соціальної реабілітації
спростовуються відсутністю запису про
перевірку в журналі обліку
відвідування дільниці соціальної
реабілітації адміністрацією Галицької
виправної колонії № 128 та показаннями
свідка - молодшого інспектора відділу
нагляду і безпеки ОСОБА_7

Суд першої інстанції також встановив,
що службове розслідування проведене у
відповідності до порядку, визначеному
Інструкцією про порядок обліку та
проведення службових розслідувань за
випадками надзвичайних подій і
правопорушень за участю персоналу
Державної кримінально-виконавчої
служби України, затвердженої наказом
Державного департаменту України з
питань виконання покарань від 17.09.2008
року № 240.

Згідно пункту 79.1 Інструкції з
організації нагляду за засудженими,
які відбувають покарання у
кримінально-виконавчих установах,
затвердженої наказом Державного
департаменту України з питань
виконання покарань №205/ДСК від 22.10.2004
року, черговому помічнику начальника
установи забороняється відлучатися з
місця несення служби (залишати
територію кримінально-виконавчої
установи).

За таких обставин апеляційний суд
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що обраний
відповідачем для позивача вид
дисциплінарного стягнення відповідає
вимогам Дисциплінарного статуту, а
визначення для порушника виду
дисциплінарного стягнення в силу вимог
статті 13 Дисциплінарного статуту, із
урахуванням обставин, передбачених у
частині 10 статті 14 вказаного Статуту,
належить до повноважень начальника,
який наділений правом накладення
дисциплінарних стягнень.

Таким чином, дисциплінарне порушення,
яке виразилося у відсутності позивача
на території установи протягом майже
трьох годин та появі на службі під час
чергування у нетверезому стані,
відповідає суворості обраного
відповідачем виду дисциплінарної
відповідальності, оскільки позивач на
час вчинення проступку виконував
особливі обов'язки - чергового
помічника начальника установи, якому
як керівнику чергової зміни
категорично забороняється залишати
територію кримінально-виконавчої
установи з метою недопущення
послаблення цілодобового і постійного
контролю за поведінкою засуджених у
місцях їх проживання та праці,
попередження та можливого своєчасного
припинення з їх боку протиправних дій,
забезпечення вимог ізоляції
засуджених та безпеки персоналу.

Наведене спростовує доводи
апеляційної скарги про
невідповідність висновків суду першої
інстанції фактичним обставинам справи
та порушення норма матеріального
права.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів
визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.195, ст. 196, п. 1 ч. 1
ст.198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України,
колегія суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 07 жовтня 2013
року у справі № 809/2340/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до статті 160
КАС України - з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 24
лютого 2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.О. Большакова