Справа № 804/16438/13-а
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2013-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Наталії
Василівни при секретаріТалаш Д.В. за
участю: представника позивача
представника відповідача Шевченко О.Г.
Задорожної А.Ю. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробничого
підприємства «СІСТАР» до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
про визнання протиправними та
скасування карток відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення та рішень про коригування
митної вартості товарів, -
Товариство з обмеженою
відповідальністю науково-виробниче
підприємство «СІСТАР» звернулось до
суду з адміністративним позовом до
Дніпропетровської митниці Міндоходів,
в якому просить: визнати протиправними
та скасувати картки відмови в прийняті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
протиправними та скасувати рішення
Дніпропетровської митниці про
коригування митної вартості товарів
№110080000/2013/300086/1 від 03.06.2013 р,
№110070000/2013/300086/1 від 10.06.2013 р.,
№110070000/2013/300103/1 від 26.06.2013 р.,
№110070000/2013/300111/1 від 08.07.2013 р.,
№110070000/2013/300121/1 від 17.07.2013 р..
В обґрунтування позивних вимог
зазначено, що у позивача були в
наявності всі необхідні документи для
визначення митної вартості за основним
методом, але митний орган прийняв
оскаржувані рішення про коригування
митної вартості та видав картки
відмови у митному оформленні товару,
проте відмова відповідача в
застосуванні першого методу митної
вартості за ціною контракту є
необґрунтованою, а застосування
другорядного методу здійснено з
порушенням положень Митного кодексу
України. Позивач не згоден із
вищезазначеними рішеннями, але у
зв'язку із нагальною потребою
підприємства у поставленій продукції,
був змушений заповнити нову ВМД з
коригованою ціною товарів. Товар був
випущений митним органом у вільний
обіг під гарантійні зобов'язання
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав, та
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві просив позов
задовольнити, також надав додаткові
письмові пояснення, які містяться в
матеріалах справи.
Представник відповідача у судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечував, та зазначив, що відповідач
діяв згідно чинного законодавства
України, також надав до суду письмові
заперечення, які містяться в
матеріалах справи.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази наявні в
матеріалах справи, суд встановив
Товариство з обмеженою
відповідальністю науково-виробниче
підприємство «СІСТАР» зареєстроване
виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської 23.04.1996р., що
підтверджується копією виписки з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, яка
міститься в матеріалах справи.
Товариство з обмеженою
відповідальністю науково-виробниче
підприємство «СІСТАР» здійснило
ввезення на митну територію України
товару, а саме прокат плоский з
вуглецевої сталі, оцинкований з
полімерним покриттям, в рулонах
відповідно до зовнішньоекономічного
контракту від 03.04.2013 р. №7В9Р7КВ3. Позивач
надав відповідачу ВМД №110080000/2013/113515 від
03.06.2013 р., №110070000/2013/309925 від 10.06.2013 p.,
№110070000/2013/310919 від 26.06.2013 p., №110070000/2013/311562
від 08.07.2013 p., №10070000/2013/312106 від 17.07.2013 p..
При цьому митна вартість товару була
заявлена за ціною договору (основний
метод) відповідно до ст. 58 Митного
На підтвердження заявленої митної
вартості товару за ціною контракту,
позивачем було надано до митного
органу Контракт №7В9Р7КВ3 від 03.04.2013 р.,
сертифікат якості, інвойси, прайс-лист,
карта обліку особи, яка здійснює
операції з товарами.
Під час митного оформлення
Дніпропетровською митницею було
відмовлено в оформлені товару за ціною
контракту та винесено Рішення про
коригування митної вартості товарів
№110080000/2013/300086/1 від 03.06.2013 р.,
№110070000/2013/300086/1 від 10.06.2013 р.,
№110070000/2013/300103/1 від 26.06.2013 р.,
№110070000/2013/300111/1 від 08.07.2013 р.,
№110070000/2013/300121/1 від 17.07.2013 р..
Правовідносини, що виникли між
сторонами у справі, регулюються Митним
кодексом України від 13.03.2012 № 4495-VI.
Відповідно до ст. 49 Митного Кодексу
України, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу (ч. 1
ст. 51 Митного кодексу України).
Згідно ч. 1 ст. 52 Митного кодексу
України, заявлення митної вартості
товарів здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 Митного кодексу
України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.
Частиною 3 ст. 54 Митного кодексу України
встановлено, що за результатами
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
митний орган визнає заявлену
декларантом або уповноваженою ним
особою митну вартість чи приймає
письмове рішення про її коригування
відповідно до положень статті 55 цього
Загальні положення визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, методи її визначення
врегульовані статтями 57-64 Митного
Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Всі інші методи є другорядними та
застосовуються лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу (ст. 57 Митного кодексу
Згідно з ч. 4 ст. 58 Митного кодексу
України, митною вартістю товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті.
Вичерпний перелік документів, які
підтверджують митну вартість товарів,
передбачений ч. 2 ст. 53 Митного кодексу
України та ними є: 1) декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.
Подання документів, перелік яких
наведений в частині 3 цієї статті
можливий лише в разі існування хоча б
однієї з наступних умов: документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності; наявні ознаки
підробки; не містять всіх відомостей,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
Так, згідно статті 337 Митного кодексу
України перевірка документів та
відомостей, які відповідно до статті
335 цього Кодексу подаються органам
доходів і зборів під час переміщення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України, здійснюється
візуально, із застосуванням
інформаційних технологій (шляхом
проведення формато-логічного контролю,
контролю співставлення, контролю із
застосуванням системи управління
ризиками) та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.
Посадовою особою Дніпропетровської
митниці Міндоходів під час здійснення
митного контролю декларацій із
застосуванням системи управління
ризиками було виявлено ризик можливого
заниження митної вартості товару, що
спричинило необхідність здійснити
перевірку правильності її визначення,
звернувши увагу на вартість ідентичних
або подібних товарів.
Враховуючі дані обставини та те, що
відповідачем було виявлено
розбіжності та відсутність повних
відомостей, Дніпропетровською
митницею було зобов'язано надати
додаткові документи, які підтверджують
митну вартість товару, відповідно до
статей 52 та 53 Митного кодексу України, а
саме: за МД № 110080000/2013/113515 від 03.06.2013 року
- банківські платіжні документи, що
стосуються оцінюваного товару;
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; висновки
про якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
Також необхідне подання інформації
біржових організацій про вартість
сировини за період 10 діб до дати
інвойсу за МД № 110070000/2013/309925 від 10.06.2013;
№ 110070000/2013/310919 від 26.06.2013; № 110070000/2013/311562
від 08.07.2013: висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями; виписку з
бухгалтерської документації;
прайс-листи, каталоги виробника;
подання інформації біржових
організацій про вартість сировини.
За результатами перевірки документів,
поданих разом з МД № 110070000/2013/312106 від
17.07.2013 року виявлені розбіжності:
«Відповідно до п.4.1. ст. 54 Митного
кодексу України здійснено контроль
наявності в підтверджуючих документах
усіх відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості. В результаті такого контролю
встановлено, документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності, а саме -
у копії МД країни відправлення №
138К5653ЕХ30745608 зазначено три інвойси,
проте інвойс №113/80789202 відсутній у
партії товару за МД 110070000/2013/312106, сума
зазначена у копії МД країни
відправлення № 138К5653ЕХ30745608 не
відповідає фактурній вартості товарів
за МД №110070000/2013/312106. Окрім того,
прайс-лист виробника виставлений на
виробництво продукції у 04.2013 р., проте
сертифікати якості видані 05.07.2013 р..
Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: 1) договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.
Так, позивача зобов'язано надати такі
додаткові документи: висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
«Укрпромзовнішекспертиза»,
Держзовнішінформ, тощо); інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини; виписку з
бухгалтерської документації.
Згідно п.6 ст.53 МКУ декларант або
уповноважена ним особа за власним
бажанням може подати додаткові наявні
у них документи для підтвердження
заявленої ними митної вартості товару.
Однак такі документи надані не були.
Також, за результатами розгляду
наданих документів митницею було
встановлено не можливість проведення
обчислення формування митної вартості
прокату на заявленому декларантом
рівні з урахуванням наданих
В зв'язку з чим, на підставі ст. 55
Митного кодексу України було прийнято
рішення про коригування митної
вартості товару, за митними
деклараціями та відмовлено в митному
оформленні та видано картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення.

Відповідно до статей 256, 264 Митного
кодексу України, відмова в митному
оформленні - це письмове вмотивоване
рішення митного органу про
неможливість здійснення митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через невиконання декларантом або
уповноваженою ним особою умов,
визначених цим Кодексом. У разі відмови
у прийнятті митної декларації
посадовою особою митного органу
заповнюється картка відмови у
прийнятті митної декларації за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері фінансів.

Отже, позивачем не підтверджено
заявлені відомості про митну вартість
товарів, а саме не надано затребувані
митницею додаткові документи, митниця
не мала достатніх підстав для
застосування першого методу
визначення митної вартості.

Згідно статті 59 Митного кодексу
України, у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями статті
58 цього Кодексу, за основу для її
визначення береться вартість операції
з ідентичними товарами, що продаються
на експорт в Україну з тієї ж країни і
час експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

Відповідно до ст. 60 Митного кодексу
України, у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями статей
58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість
береться прийнята органом доходів і
зборів вартість операції з подібними
(аналогічними) товарами, які продано на
експорт в Україну і час експорту яких
збігається з часом експорту оцінюваних
товарів або є максимально наближеним
до нього.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не
однакові за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними. Ціна
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів береться за основу для
визначення митної вартості товарів,
якщо ці товари ввезено приблизно в тій
же кількості і на тих же комерційних
рівнях, що й оцінювані товари.

У разі якщо для цілей застосування
цього методу виявляється більш як одна
вартість договору щодо подібних
(аналогічних) товарів, для визначення
митної вартості оцінюваних товарів
використовується найменша така
вартість.

Відповідно до статті 62 Митного кодексу
України, у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена відповідно до положень
статей 58-61 цього Кодексу, їх митна
вартість визначається згідно з
положеннями цієї статті на основі
віднімання вартості, крім випадків
коли на вимогу декларанта або
уповноваженої ним особи послідовність
застосування цієї статі та статті 63
цього Кодексу може бути зворотною.

Згідно статті 63 Митного кодексу
України, для визначення митної
вартості товарів на основі додавання
вартості (обчислена вартість) за основу
береться надана виробником товарів, що
оцінюються, або від його імені
інформація про їх вартість.

Відповідно до статті 64 Митного кодексу
України, у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статях 58-63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі. Митна вартість,
визначена згідно з положеннями цієї
статті, повинна ґрунтуватись на раніше
визнаних (визначених) митними органами
митних вартостях.

З урахуванням позиції підприємства,
відсутності додаткових документів для
підтвердження митної вартості товару,
посадова особа митниці, відповідно до
ст. 55 Митного кодексу України, прийняла
рішення про коригування заявленої
митної вартості товару, відповідно до
яких митну вартість за МД № 110070000/2013/309925
від 10.06.2013 року, № 110070000/2013/310919 від 26.06.2013
року, № 110070000/2013/311562 від 08.07.2013 року, №
110070000/2013/312106 від 17.07.2013 року скориговано
до 0, 97 доларів/кг на підставі наявних у
митниці відомостей із застосуванням
методу 2(6) відповідно до ст. 60 Митного
кодексу України.

Враховуючи відсутність інформації в
митного органу про ціну договору щодо
подібних (аналогічних) товарів станом
на 03.06.2013 року, митну вартість за МД №
110080000/2013/113515 від 03.06.2013 року скориговано
за резервним методом.

У зв'язку з прийняттям митницею рішення
про коригування митної вартості
товару, за митною декларацією було
відмовлено в митному оформленні та
видано картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення.

Відповідно до ст. 256 Митного кодексу
України, відмова у митному оформленні -
це письмове вмотивоване рішення
митного органу про неможливість
здійснення митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через невиконання
декларантом або уповноваженою ним
особою умов, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 264 Митного кодексу
України, у разі відмови у прийнятті
митної декларації посадовою особою
митного органу заповнюється картка
відмови у прийнятті митної декларації
за формою, встановленою центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів.
Один примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі. Інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи митного
органу.

Відповідно до п. 7 ст. 55 Митного кодексу
України, у випадку незгоди декларанта
або уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Так, позивачу надано дозвіл на митне
оформлення вантажу під фінансову
гарантію декларанта зі сплатою
податків і зборів до Держбюджету
України, митницею прийнято рішення
щодо можливості випуску ввезеного
товару у вільний обіг під обрані
гарантійні зобов'язання.

В період дії гарантійних зобов'язань,
позивач надав до Дніпропетровської
митниці листи, якими надано додаткові
документи.

За результатами розгляду зазначених
документів Дніпропетровською митницею
Міндоходів листом від 14.08.2013року №
17-11-2/2068 та від 27.08.2013 року № 17-11-2/2387
повідомлено позивача про відсутність в
поданих документах всіх відомостей, що
підтверджують заявлену митну вартість
та залишення чинними рішень про
коригування митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд, згідно ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З огляду на викладене, враховуючи, що
відповідачем доведено правомірність
прийняття оскаржуваних рішень, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробничого
підприємства «СІСТАР» не підлягають
задоволенню.

Розподіл судових витрат слід здійснити
відповідно до вимог ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову
товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробничого
підприємства «СІСТАР» до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
про визнання протиправними та
скасування карток відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення та рішень про коригування
митної вартості товарів - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробничого
підприємства «СІСТАР» ()
на користь Державного бюджету України
судовий збір в сумі 1765 (одна тисяча
сімсот шістдесят п'ять) гривень 55
копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
згідно частині 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя Н.В. Боженко