Справа № 806/4749/13-а
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сичова
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"27" лютого 2014 р.
Справа № 806/4749/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Котік Т.С.

суддів:
Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

при секретарі
Хаюк Т.В. ,

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Коростенської районної державної
лікарні ветеринарної медицини на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "13" січня 2014
р. у справі за позовом Коростенської
районної державної лікарні
ветеринарної медицини до Державної
фінансової інспекції в Житомирській
області скасування пунктів
письмових вимог,- ,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року Коростенська районна
державна лікарня ветеринарної
медицини звернулася до суду з вказаним
позовом та просила скасувати пункти 3,
4, 5, 6, 9, 10 письмових вимог Державної
фінансової інспекції в Житомирській
області від 23.01.2013 року №06-07-17/528.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 13 січня 2014
року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі Коростенська
районна державна лікарня ветеринарної
медицини, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду та прийняти
нову - про задоволення позовних вимог.
Зокрема, апелянт посилається на те, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають фактичним обставинам
справи, що мають принципове значення
для ухвалення судового рішення.

Розглянувши справу, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

Так, відповідно до вимог статті 2 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" головним завданням Державної
фінансової інспекції є здійснення
державного фінансового контролю за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильністю визначення
потреби в бюджетних коштах та взяття
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується Державною фінансовою
інспекцією та її територіальними
органами, в тому числі відповідачем по
даній справі, через проведення
державного фінансового аудиту та
інспектування ( ревізій).

З матеріалів справи убачається, що за
результатами планової ревізії
фінансово-господарської діяльності
Коростенської районної державної
лікарні ветеринарної медицини, за
період з 01.07.2010 року по 2012 рік,
уповноваженими особами Державної
фінансової інспекції в Житомирській
області складено акт ревізії від
21.12.2012 року №06-07-09/109.

Відповідно до повноважень відповідача,
передбачених ст.10 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"
позивачу була пред'явлена обов'язкова
до виконання вимога від 23.01.2013 р.
№06-07-17/528 щодо усунення виявлених
порушень законодавства.

Зокрема, пунктом 3 вимоги Державної
фінансової інспекції в Житомирській
області від 23.01.2013 р. №06-07-17/528
встановлено, що в порушення вимог ст.99
Закону України "Про ветеринарну
медицину" від 25.06.1992 року №2498-ХІІ, пп.14
п.5 Положення про Коростенську районну
державну лікарню ветеринарної
медицини, розцінок затверджених
калькуляціями та прейскурантами,
працівниками лікарні, в період з 01.07.2010
року по 01.10.2012 року, в окремих випадках
безкоштовно надавалися послуги із
взяття крові з вени на дослідження, що
призвело до недоотримання лікарнею
фінансових ресурсів на загальну суму
93296,96 грн., чим завдано лікарні
матеріальну шкоду на відповідну суму.

Також, пунктом 3 вказаної вимоги
відповідача встановлено, що
працівниками лікарні в окремих
випадках безкоштовно надалися
ветеринарні послуги юридичним особам,
що призвело до недоотримання
лікарнею фінансових ресурсів на
загальну суму 10014,38 грн., чим завдано
лікарні матеріальної шкоди на
відповідну суму.

Надаючи правову оцінку зазначеним
обставина, суд першої інстанції
погодився з висновками Державної
фінансової інспекції, що позивачем в
порушення вимог ст.99 Закону України
«Про ветеринарну медицину», Положення
про Коростенську районну державну
лікарню ветеринарної медицини, в
окремих випадках, надавались
безкоштовно послуги з взяття крові з
вен на дослідження, що призвело до
недоотримання фінансових ресурсів на
суму 93 296,96 грн. Також, в окремих
випадках, безкоштовно надавались
ветеринарні послуги юридичним особам,
що призвело до недоотримання лікарнею
фінансових ресурсів на загальну суму
10014,38 грн., чим завдано лікарні
матеріальної шкоди на відповідну суму.

Колегія суддів апеляційного суду не
погоджується з вказаним висновком,
виходячи з наступного.

Стаття 98 Закону України «Про
ветеринарну медицину» визначено
порядок фінансування
протиепізоотичних заходів та
забезпечення виконання
загальнодержавних довгострокових
програм з питань ветеринарної
медицини.

За змістом даної статті, заходи щодо
профілактики, локалізації, за
необхідності - ліквідації хвороб
тварин, лабораторно-діагностичні та
регулярні радіологічні дослідження
товарів, матеріально-технічне
забезпечення спеціалізованим
обладнанням і транспортом, створення
необхідного резерву біологічних,
лікувальних та дезінфекуючих
препаратів і засобів, відшкодування
витрат на транспортування та
зберігання ветеринарних препаратів,
інші ветеринарно-санітарні заходи,
визначені Кабінетом Міністрів
України, та забезпечення виконання
загальнодержавних довгострокових
програм з питань ветеринарної
медицини, у тому числі
загальнодержавної програми здійснення
моніторингу залишкових кількостей
ветеринарних препаратів та
забруднюючих речовин у тваринах,
продуктах тваринного походження і
кормах, здійснюються за рахунок
коштів Державного бюджету України,
місцевих бюджетів та інших джерел, не
заборонених законом.

Частиною 3 статті 99 Закону України «Про
ветеринарну медицину» передбачено, що
оплата послуг спеціалістів
ветеринарної медицини, які провадять
ветеринарну практику, за виконання
обов'язкових або необхідних
протиепізоотичних заходів згідно з
переліком та у розмірах, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України, здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України та
інших джерел, не заборонених законом.

Згідно ст.1 Закону України "Про
ветеринарну медицину"
протиепізоотичні заходи
-організаційно-господарська та
спеціальна ветеринарно-санітарна
діяльність, у тому числі
профілактична і діагностична,
спрямована на запобігання заразним
хворобам тварин, їх виявлення та
ліквідацію.

В свою чергу, порядок використання
коштів державного бюджету для
здійснення відповідних
протиепізоотичних заходів встановлено
постановою Кабінету Міністрів України
№413 від 23.04.2008 року «Про затвердження
Порядку використання коштів
передбачених у державному бюджеті для
здійснення протиепізоотичних заходів
та переліку послуг спеціалістів
ветеринарної медицини, які провадять
ветеринарну практику за здійснення
обов'язкових або необхідних
протиепізоотичних заходів та розмірів
їх оплати".

Відповідно до п.2 зазначеного Порядку
за бюджетні кошти здійснюються
лабораторно-діагностичні дослідження
при інфекційних та паразитарних
хворобах тварин за переліком згідно з
додатком 2, згідно якого, до таких
інфекційних і паразитарних хвороб
тварин, лабораторно-діагностичні
дослідження по яким проводяться за
рахунок коштів державного бюджету ,
віднесено "лейкоз", "бруцельоз",
"лептоспіроз".

З матеріалів справи убачається, що
позивачем на підтвердження того, що
забір крові проводився у зв»язку з
протиепізоотичними заходами, які
проводились централізовано, надані
відповідні Плани протиепізоотичних
заходів на 2010-2012 роки, які
затверджувалися Головним управлінням
ветеринарної медицини в Житомирській
області. Про виконання даних планів
свідчать відповідні звіти.

Посилання Державної фінансової
інспекції у Житомирській області та
суду першої інстанції на те, що послуги
із забору крові для діагностичних
досліджень та діагностичні
дослідження є відокремленими
ветеринарними послугами є
безпідставними, оскільки відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№413 від 23.04.2008 року зазначені
діагностичні дослідження (додаток №2
постанови) взагалі не є послугами, а є
складовою частиною протиепізоотичних
заходів з метою профілактики
інфекційних хвороб, які проводяться
безкоштовно.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції помилково послався на
постанову Кабінету Міністрів України
від 4 листопада 2009 р. №1167, оскільки
даною постановою затверджено Порядок
формування тарифів на ветеринарні
послуги, що надаються державними
установами ветеринарної медицини.

Перевіряючи обґрунтованість судового
рішення в частині відмови у
задоволенні позовних вимог щодо
скасування п.3 вимоги щодо
встановлення фактів безкоштовного
надання ветеринарних послуг юридичним
особам, колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно підпункту 8 пункту 2 постанови
Кабінету Міністрів України №413 від
23.04.2008 року невідкладна лікувальна
робота (випадки отруєнь, гострої
тимпанії, переповнення рубця, коліки,
закупорки стравоходу, важкі травми,
кровотечі, патологічні пологи)
проводиться за кошти державного
бюджету, - отже безкоштовно ( з
безоплатним використанням
медикаментів, інструментарію,
перев'язувального матеріалу при
захворюваннях, що загрожують життю
тварини).

Як було встановлено судом першої
інстанції, позивачем за період, що
перевірявся, невідкладна лікувальна
допомога надавалась всього у 239
випадках ( II півріччя 2010 року - 68
випадків, 2011 рік-116 випадків, 2012 рік-55
випадків).

Доказів на підтвердження того, що
невідкладна лікувальна допомога
надавалася у випадках не передбачених
вищезазначеною постановою, не надано
та не встановлено судом. Окрім того,
відмовляючи у задоволенні позову у
названій частині, суд першої інстанції
не мотивував своє рішення.

Суд апеляційної інстанції не приймає
до уваги посилання представників
відповідача про те, що повторне
звернення за медичною допомогою, не
може вважатися невідкладною, як і те, що
невідкладна медична допомога
надавалася лише за зверненнями
юридичних осіб, оскільки такі доводи не
знайшли свого підтвердження, а носять
характер припущення.

З огляду на викладене, позовні вимоги
Коростенської районної державної
лікарні ветеринарної медицини щодо
скасування п.3 вимоги Державної
фінансової інспекції є обґрунтованими
та підлягають задоволенню, а тому
судове рішення підлягає скасуванню у
вказаній частині.

Пунктом 4 вимоги Державної фінансової
інспекції в Житомирській області від
23.01.2013 р. №06-07-17/528 встановлено, що в
порушення вимог п.2 "Механізму
формування тарифів за ветеринарні
роботи і послуги", затвердженого
наказом Міністерства сільського
господарства і продовольства України
від 19.02.1996 року №51, за період з 01.07.2010
року по 01.10.2012 року при індексуванні
заробітної плати працівників, які
надають ветеринарні послуги не
проводилась індексація вартості
платних послуг, що призвело до
недоотримання лікарнею фінансових
ресурсів на суму 84272,84 грн. У зв»язку з
цим, відповідач просив провести
претензійно-позовну роботу щодо
повернення коштів за надані послуги.

Відповідно до Механізму формування
тарифів за ветеринарні роботи і
послуги, затвердженого наказом
сільського господарства і
продовольства України від 19 лютого 1996
р. № 51, складовими таких тарифів є
заробітна плата та нарахування на неї.
При цьому, прямо зазначено, що при
індексації заробітної плати вартість
збільшується на відповідний індекс.

Аналогічно зазначено в п.17 Порядку
формування тарифів на ветеринарні
послуги, що надаються державними
установами ветеринарної медицини,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 4 листопада 2009 р.
№ 1167.

При розгляді справи в суді першої та
апеляційної інстанцій представник
позивача визнав той факт, що індексація
вартості платних послуг не
проводилася, однак, позивачем
заперечується сума, визначена
відповідачем - 84272,84грн., яка не
підтверджена об»єктивними
розрахунками.

Відмовляючи у задоволенні позову у
названій частині, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що зазначені
порушення мали місце та Державною
фінансовою інспекцією правомірно
винесено вимогу щодо проведення
претензійно-позовної роботи.

Колегія суддів часткового
погоджується з вказаними висновками,
оскільки порушення фінансової
дисципліни дійсно мало місце, однак,
виставляючи вимогу про проведення
претензійно-позовної роботи щодо
повернення коштів за надані послуги у
розмірі 84272,84грн., дії відповідача не
узгоджуються з повноваженнями,
визначеними у Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року
№ 550.

Згідно із п. 49 Порядку у разі коли діями
чи бездіяльністю працівників об'єкта
контролю державі або підконтрольній
установі заподіяна матеріальна шкода,
орган служби ставить вимоги перед
керівником об'єкта контролю та органом
його управління щодо пред'явлення
цивільних позовів до винних осіб.

Отже, встановивши, що державному
підприємству завдано шкоду, управління
ставить вимоги перед керівником
об'єкта контролю та органом його
управління щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб.

Окрім того, пунктом 50 Порядку
встановлено, що за результатами
проведеної ревізії у межах наданих
прав органи служби вживають заходів
для забезпечення: притягнення до
адміністративної, дисциплінарної та
матеріальної відповідальності винних
у допущенні порушень працівників
об'єктів контролю; звернення до суду в
інтересах держави щодо усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів, а також
стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи згідно із статтею 19 Конституції
України зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Зі змісту вказаних положень
законодавства вбачається, що
відповідач здійснює фінансовий
контроль за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності. Відповідний контроль
здійснюється шляхом проведення
ревізії. У випадку встановлення
порушень законодавства, відповідач має
право пред'являти письмову вимогу щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства. Між тим, зміст вимоги
відповідача повинен узгоджуватися з
приписами чинного законодавства, що,
зокрема, означає те, що вимога повинна
містити вичерпну вказівку
підконтрольному суб'єкту щодо вчинення
дій, які відповідно до норм
законодавства будуть направлені на
усунення порушених вимог закону.

Так само, пунктом 6 Вимоги Державної
фінансової інспекції зазначено, що в
порушення вимог ст.32 Закону України
«Про ветеринарну медицину», п.3.3.56
«Положення про державний
ветеринарно-санітарний контроль за
діяльність суб»єктів господарювання
щодо забою тварин, переробки,
зберігання, транспортування й
реалізації продукції тваринного
походження» (затверджене наказом
головного державного ветеринарного
інспектора України від 01.09.2000 №45),
позивачем не виписувалися ветеринарні
свідоцтва на всю відвантажену
продукцію, що призвело до
недоотримання лікарнею фінансових
ресурсів на загальну суму 34 662, 69 грн.

Зобов»язано Коростенську районну
державну лікарню ветеринарної
медицини провести претензійно-позовну
роботу щодо надходження коштів за
надані послуги в сумі 34662,69 грн., в тому
числі повернути до державного бюджету
кошти в сумі 8 626,80 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог у названій частині, суд першої
інстанції погодився з доводами
Державної фінансової інспекції, які
стали підставою для винесення спірної
вимоги.

Проте, колегія суддів не погоджується з
вказаними висновками, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.32 Закону
України "Про ветеринарну медицину"
одержання ветеринарних документів для
переміщення тварин, продукції
тваринного походження, інших об'єктів
державного ветеринарно-санітарного
контролю та нагляду здійснюється з
метою охорони території України від
занесення хвороб тварин з території
інших держав або карантинних зон та
захисту населення від хвороб, спільних
для тварин і людей, а також недопущення
наявності залишкових кількостей
ветеринарних препаратів та
забруднюючих речовин у продуктах
тваринного походження і кормах.

Єдиним спеціальним нормативним
документом, який визначає Порядок
видачі ветеринарних документів, є
наказ Державного комітету
ветеринарної медицини України від
13.04.2009 №85 "Про затвердження Порядку
видачі ветеринарних документів".

За змістом п.2.1. Порядку, розгляд
питання про видачу ветеринарного
документа здійснюється за ініціативою
заявника або уповноваженої ним особи. З
цією метою державним інспекторам
ветеринарної медицини або
уповноваженим чи ліцензованим лікарям
ветеринарної медицини подаються
документи, що підтверджують
ветеринарно-санітарний стан товару і
благополуччя місцевості його
походження (ветеринарні документи,
експертні висновки державних
лабораторій ветеринарної медицини).

Пунктом 2.2. Порядку передбачено, що
підставою для видачі ветеринарного
документа є безпосередній огляд
товару.

Отже, розділом II даного Порядку чітко
передбачені дії ветеринарного
спеціаліста при розгляді питання про
видачу ветеринарного документу, а саме
після звернення заявника або
уповноваженої ним особи.

Посилання відповідача та суду на те, що
позивачем не дотримано вимог Наказу
Головного державного інспектора
ветеринарної медицини України від
01.09.2000 №45 «Про затвердження Положення
про державний ветеринарно-санітарний
нагляд та контроль за діяльністю
суб»єктів господарювання щодо забою
тварин, переробки, зберігання,
транспортування й реалізації
продукції тваринного походження» є
безпідставним, оскільки вказаний
документ не регламентує порядок видачі
ветеринарного документу.

Пункт пп.3.3.6 даного Положення
стосується лише дотримання стандартів
і технологічних інструкцій на всіх
стадіях виробництва.

До того ж, наказ №45 регламентує не
тільки обов»язки офіційного лікаря
держветмедицини, але й встановлює і
відповідні обов»язки для власного
ветеринарного спеціаліста суб»єкта
господарювання.

Окрім того, виписка ветеринарних
документів є платною адміністративною
послугою згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 09.06.2011 №641 "Про
затвердження переліку платних
адміністративних послуг, які надаються
Державною ветеринарною та
фітосанітарною службою, органами та
установами, що належать до сфери її
управління, і розміру плати за їх
надання" і згідно законодавства, ст. 1
Закону України "Про адміністративні
послуги" здійснюється виключно на
підставі звернення суб»єкта
замовлення такої послуги.

Також, при дослідженні обставин щодо
правомірності винесення даного пункту
вимоги, суд першої інстанції не звернув
уваги на те, що вимога про проведення
претензійно-позовної роботи не
узгоджується з повноваженнями
Державної фінансової інспекції
відповідно до пункту 50 Порядку
проведення інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року
№ 550.

Пунктом 5 вимоги встановлено, що в
порушення вимог п.4 ст.13 Бюджетного
кодексу України, п.3 "Переліку груп
власних надходжень бюджетних установ,
вимоги щодо їх утворення та напрями
використання", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.05.2002 року №659, п.п. 19, 22, 29 "Порядку
складання, розгляду, затвердження та
основних вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.02.2002 року №228, лікарнею протягом
ІІ півріччя 2010 року, 2011 року та І
півріччя 2012 року внаслідок
неврахування фактичної наявності
посад, які надають платні послуги, за
рахунок коштів загального фонду
здійснено видатки на заробітну плату в
загальній сумі 58272,96 грн. та
нарахування на заробітну плату в
загальній сумі 21166,80 грн. тоді як
вказані видатки повинні здійснюватись
за рахунок коштів спеціального фонду.

Як зазначено відповідачем, усунення
зазначеного порушення повинно
здійснюватися шляхом зменшення
бюджетних асигнувань загального фонду
по КЕКВ 1111 "Заробітна плата" на 58272 грн.
та по КЕКВ 1120 "Нарахування на заробітну
плату на 21166,80 грн.

Так, бюджет Коростенської районної
державної лікарні ветеринарної
медицини складається із загального та
спеціального фондів, що узгоджується
із вимогами статті 13 Бюджетного
кодексу України та ст.97 Закону України
"Про ветеринарну медицину".

Складовими частинами загального фонду
бюджету позивача є всі доходи бюджету,
крім тих, що призначені для зарахування
до спеціального фонду бюджету, та всі
видатки бюджету, що здійснюються за
рахунок надходжень загального фонду
бюджету.

Доходи бюджету Коростенської районної
державної лікарні ветеринарної
медицини (включаючи власні надходження
бюджетних установ, в тому числі
надходження від плати за послуги, що
надаються позивачем згідно із
законодавством), є складовими
частинами спеціального фонду бюджету
останнього.

Пунктом 19 Порядку складання, розгляду,
затвердження та основних вимог до
виконання кошторисів бюджетних
установ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 28.02.2002
року №228 із змінами та доповненнями,
прямо передбачено, що спеціальний фонд
проекту кошторису передбачає зведення
показників за всіма джерелами
надходження коштів до цього фонду та
відповідними напрямами їх
використання. Розподіл видатків
бюджету або надання кредитів з бюджету
спеціального фонду проекту кошторису
проводиться виключно в межах і за
рахунок відповідних надходжень,
запланованих на цю мету в зазначеному
фонді.

В розумінні п.29 цього Порядку,
кошториси загального та спеціального
фонду бюджету не повинні містити сум,
не підтверджених розрахунками та
економічними обґрунтуваннями.

Як зазначено в ч.4 ст. 13 Бюджетного
кодексу України, власні надходження
бюджетних установ, в тому числі
позивача, як складова спеціального
фонду використовуються (з урахуванням
частини дев'ятої статті 51 цього
Кодексу) на покриття витрат, пов'язаних
з організацією та наданням послуг, що
надаються такими бюджетними
установами згідно з їх основною
діяльністю.

Приписами частини першої статті 23
Бюджетного кодексу України
передбачено, що будь-які бюджетні
зобов'язання та платежі з бюджету
здійснюються лише за наявності
відповідного бюджетного призначення,
якщо інше не передбачено законом про
Державний бюджет України.

В ч.1 ст.51 Бюджетного кодексу України
прямо зазначено, що керівники
бюджетних установ утримують
чисельність працівників та здійснюють
фактичні видатки на заробітну плату
лише в межах фонду заробітної плати,
затвердженого для бюджетних установ у
кошторисах.

Як убачається з матеріалів справи
фактична наявність в Коростенській
районній державній лікарні
ветеринарної медицини посад, які
надають платні послуги становить
зокрема в 2010 році: 2,32 штатних одиниць
ветлікаря, 0,47 штатних одиниць
ветфельдшера, 0,47 штатних одиниць
ветсанітара, в 2011 році: 1,8 штатних
одиниць ветлікаря, 0,4 штатних одиниць
ветфельдшера, 0,4 штатних одиниць
ветсанітара та в 2012 році: 1,1 штатних
одиниць ветлікаря, 0,2 штатних одиниць
ветфельдшера, 0,2 штатних одиниць
ветсанітара.

На підставі викладеного, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
кошториси загального та спеціального
фонду бюджету Коростенської районної
державної лікарні ветеринарної
медицини на 2010-2012 роки в частині
видатків на утримання певної
чисельності працівників містили суми,
які не були підтверджені відповідними
розрахунками та економічними
обґрунтуваннями. Що на думку суду, є
порушенням ст.ст.13, 23, 51 і 57 Бюджетного
кодексу України, які визначають
порядок і підстави перерозподілу
узятих бюджетних зобов'язань за
загальним фондом бюджету для
проведення видатків за цими
зобов»язаннями із спеціального фонду
та передача коштів між загальним та
спеціальним фондами бюджету.

Колегія суддів не погоджується з
вказаним висновком, виходячи з
наступного.

Так, зі змісту п.7 ст.13 Бюджетного
кодексу України убачається, що
зазначена норма не дозволяє
Коростенській районній державній
лікарні ветеринарної медицини
проводити перерозподіл коштів між
загальним та спеціальним фондом, так як
такий розподіл згідно цієї правової
норми проводиться лише шляхом змін до
Державного бюджету України або
прийняття рішення про місцевий бюджет.

Колегія суддів погоджується з доводами
позивача про те, що єдиною нормою
законодавства, яка на рівні Лікарні
допускає проводити відповідні
коригування між фондами є п. 23
постанови Кабінету Міністрів України
№228 від 28.02.2002 "Порядок складання,
розгляду, затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ", яка допускає
імперативно і виключно лише можливість
відповідного коригування узятих
бюджетних зобов»язань за загальним
фондом кошторису для проведення
видатків з цих зобов»язань із
спеціального фонду кошторису.

Окрім того, ні положеннями ст.13, 23, 51 і 57
Бюджетного кодексу України, ні ст.97
Закону України "Про ветеринарну
медицину" не забороняється надання
платних послуг ( як звичайних платних
послуг так і адміністративних платних
послуг) ветеринарними спеціалістами,
навпаки - це передбачено.

За змістом ч.4 ст.13 Бюджетного кодексу
України визначено, що до першої
підгрупи 1-ї групи власних надходжень
бюджетних установ входить плата за
послуги, що надаються бюджетними
установами згідно з їх основною
діяльністю. Власні надходження
установ, з врахуванням ч.9 ст.51
Бюджетного кодексу, використовуються в
тому числі і на покриття витрат,
пов»язаних з організацією та наданням
послуг, що надаються бюджетними
установами згідно з їх основною
діяльністю (за рахунок надходжень
підгрупи першої 1-ї групи).

Частиною 1 ст.51 Бюджетного кодексу
також передбачено, що керівники
бюджетних установ утримують
чисельність працівників та здійснюють
фактичні видатки на заробітну плату,
включаючи видатки на премії та інші
види заохочень чи винагород,
матеріальну допомогу, лише в межах
фонду заробітної плати (грошового
забезпечення), затвердженого для
бюджетних установ у кошторисах.

Як убачається з матеріалів справи,
відповідний кошторис на підставі
раніше затвердженого штатного розпису,
затверджувався керівним органом -
головним управління ветеринарної
медицини в Житомирській області.

За змістом п.10 Порядку №228 встановлено,
що підставою для складання проекту
бюджету є граничні обсяги видатків, які
надаються Мінфіном України до головних
розпорядників коштів
(Держветфітослужби України), які
головними управліннями ветмедицини в
областях відповідним чином доводяться
до розпорядників нижчого рівня
(лікарень), в тому числі по загальному
та спеціальному фонду.

Згідно пункту 4 наказу Державного
комітету ветмедицини України від 28.10.2008
№238 "Про затвердження Положень про
державні лікарні ветеринарної
медицини" одними із основних завдань
районних державних лікарень є:

- ветеринарне обслуговування тварин
господарств різних форм власності та
фізичних осіб на відповідній
території;

-профілактика, діагностика
інфекційних, інвазійних та незаразних
хвороб тварин і їх лікування;

-захист населення від хвороб, спільних
для тварин і людей.

Лікарні відповідно до покладених на
них завдань, підпункт 15 пункту 5 цього
ж наказу, здійснюють інші функції,
необхідні для виконання покладених на
них завдань відповідно до
законодавства ( в тому числі послуг,
передбачених постановою КМУ №641/2009
року тощо).

Відповідні та інші основні завдання
визначено і положеннями ст.3 Закону
України «Про ветеринарну медицину».
Усі вище перелічені функції відносять
до основних функцій.

Разом з тим, норми п.1 Порядку №228
встановлюють, що загальний фонд
містить обсяг надходжень із загального
фонду бюджету та розподіл видатків за
повною економічною класифікацією
видатків на виконання бюджетною
установою основних функцій .

Отже, посилання відповідача на те, що
штатні посади ветеринарних
спеціалістів, які надають платні
послуги, повинні утримуватись за
рахунок лише коштів спеціального
фонду є необгрунтованими.

З матеріалів справи убачається, що
проведення відповідних розрахунків в
розрізі загального та спеціального
фондів проводилися позивачем при
складанні проекту бюджету на підставі
затвердженого раніше відповідного
штатного розпису, тобто враховувалась
затверджена кількість штатних посад,
які утримуються за кошти загального
фонду - основна діяльність (41.5 чоловік),
та штатна чисельність інших 3(2) чоловік
(посади офіційних лікарів)-, які
утримуються за рахунок коштів
спеціального фонду, і працюють
виключно на потужностях комерційних
підприємств. Розрахунки проводились
також з врахуванням розмірів штатних
посад, надбавок, доплат тощо.

З огляду на викладене, підстави для
винесення вимоги про відшкодування
безпідставно завищених видатків
загального фонду лікарні на загальну
суму 79439,76грн. шляхом зменшення
бюджетних асигнувань загального фонду
по КЕКВ 1111 "Заробітна плата" на 58272 грн.
та по КЕКВ 1120 "Нарахування на заробітну
плату на 21166,80 грн., відсутні.

Також, перевіряючи законність та
обґрунтованість судового рішення в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог про скасування п.9 та п.10 вимоги
Державної фінансової інспекції в
Житомирській області від 23.01.2013 р.
№06-07-17/528, суд першої інстанції прийшов
до помилкового висновку, що їх винесено
правомірно.

Так, пунктом 9 вимоги Державної
фінансової інспекції в Житомирській
області встановлено, що в порушення
затверджених штатними розписами
одиниць, лікарнею протягом періоду з
01.12.2010 року по 01.10.2011 року в межах фонду
оплати праці утримувалась понадштатна
посада електрика, на що здійснено
видатки на виплату заробітної плати та
нарахування на заробітну плату в
загальній сумі 10460,35 грн., що призвело
до нанесення матеріальної шкоди
лікарні на відповідну суму.

У зв»язку з цим, фінансовою інспекцією
виставлено вимогу про відшкодування
безпідставно завищених видатків
спеціального фонду лікарні на загальну
суму 10 469,35 грн. шляхом зменшення
бюджетних асигнувань по КЕКВ 1111
«Заробітна плата» на 7673 та по КЕВК 1120
«Нарахування на заробітну плату» на
2786,61грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно штатних розписів
Коростенської районної державної
лікарні ветеринарної медицини,
затверджених начальником головного
управління ветеринарної медицини в
Житомирській області посади електрика
в лікарні не передбачено. Проте,
позивачем було прийнято на роботу
електриком ОСОБА_5 з оплатою праці в
розмірі мінімального окладу та
електриком ОСОБА_6 з оплатою праці 50 %
від мінімального окладу. Вказаним
особам за рахунок коштів спеціального
фонду лікарні нараховано та
виплачено заробітної плати в сумі
7673,74 грн. та здійснено нарахування на
заробітну плату в загальній сумі 2786,61
грн.

Як убачається з матеріалів справи,
здійснення витрат на утримання
позаштатної одиниці електрика
викликано службовою необхідністю, а
саме на виконання вимог припису
Державної інспекції з енергетичного
нагляду за споживання електричної і
теплової енергії в Житомирській
області №08/53-0147 від 15.04.2011 року.

Вказані обставини не прийнято до уваги
та зазначено, що виконання припису
можливо було виконати шляхом
укладення цивільно-правової угоди з
особою відповідної кваліфікації.
Проте, ні фінансова інспекція, а ні суд
першої інстанції не обґрунтували, що
укладення цивільно-правової угоди на
виконання певних робіт призведе до
економії коштів.

Окрім того, як зазначено відповідачем,
зазначене порушення допущено з вини
начальника лікарні Шуневича М.П., в.о.
начальника Г.А. та головного бухгалтера
Адаменко В.А., проте, пред»являючи
вимогу про відшкодування безпідставно
завищених видатків, відповідач не
зазначив, яким чином винні особи мають
провести таке відшкодування та якою
нормою закону (підзаконного акту)
передбачено відновлення порушених, на
його думку, вимог законодавства.

Також, пунктом 10 вимоги Державної
фінансової інспекції в Житомирській
області від 23.01.2013 р. №06-07-17/528
встановлено, що в порушення вимог
постанови Кабінету Міністрів України
від 22.10.2008 року №943 "Про економію
бюджетних коштів, передбачених для
утримання органів державної влади та
інших державних органів" зі змінами та
доповненнями, в частині припинення
придбання автотранспорту, ноутбуків,
мобільних телефонів, лікарнею в
квітні 2011 року було придбано ноутбук
вартістю 5150,00 грн., що призвело до
нанесення лікарні матеріальної шкоди в
загальній сумі 5150,00 грн.

Відповідно Заходів щодо економного та
раціонального використання бюджетних
коштів, передбачених для утримання
органів державної влади та інших
державних органів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 жовтня 2008 р. № 943, в редакції на
день виникнення спірних відносин, було
заборонено до 2012 року придбання
автотранспорту, меблів (крім випадків
придбання меблів для новоутворених і
збільшення чисельності працівників
усіх бюджетних установ), мобільних
телефонів, ноутбуків та проведення
ремонтів кабінетів за рахунок коштів
загального та спеціального фондів
державного бюджету.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позивачем допущено порушення вимог
постанови Кабінету Міністрів України
від 22 жовтня 2008 р. № 943. Проте,
пред»являючи вимогу про повернення
незаконно використаних коштів в сумі 5
150, 00 грн. Державною фінансовою
інспекцією не зазначено якою нормою
закону (підзаконного акту) передбачено
відновлення порушеного права.

Окрім того, винними за даним порушенням
визнано начальника Шуневича М.П. та
головного бухгалтера Адаменко В.А., при
цьому не зазначено , який вид
відповідальності слід до них
застосувати, оскільки за змістом
частини 1 статті 132 КЗпП України
встановлено, що за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
при виконанні трудових обов'язків,
працівники, з вини яких заподіяно
шкоду, несуть матеріальну
відповідальність у розмірі прямої
дійсної шкоди, але не більше свого
середнього місячного заробітку.

Статті 133, 134 КЗпП України передбачають
випадки повної та неповної
відповідальності.

Виходячи з вищезазначеного та
враховуючи те, що невиконання вимоги
позивача є підставою для звернення до
адміністративного суду з позовом щодо
зобов'язання до її виконання, суд
приходить до висновку про неможливість
пред'являти позивачу альтернативну
вимогу, оскільки процесуальний закон
не передбачає можливість приймати
альтернативні судові рішення.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку про
незаконність пунктів 3,4,5,6,9,10 вимог
Державної фінансової інспекції в
Житомирській області від 23.01.2013 року
№06-07-17/528, оскільки зміст вимог
відповідача не узгоджується з
приписами чинного законодавства, не
містить вичерпну вказівку щодо
вчинення дій, які відповідно до норм
законодавства будуть направлені на
усунення порушених вимог закону.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на вказані обставини, що є підставою,
відповідно до ст. 202 КАС України, для
скасування постанови суду та прийняття
нової - про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Коростенської
районної державної лікарні
ветеринарної медицини задовольнити,
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "13" січня 2014
р. скасувати та прийняти нову.

Позовні вимоги Коростенської районної
державної лікарні ветеринарної
медицини задовольнити.

Скасувати пункти 3,4,5,6,9,10 письмових
вимог Державної фінансової інспекції в
Житомирській області від 23.01.2013 року
№06-07-17/528.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.С. Котік

судді:
А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення
виготовлено "28" лютого 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Коростенська районна
державна лікарня ветеринарної
медицини
вул.Грушевського,104,м.Коростень,Житомир
ська область,11500

3- відповідачу Державна фінансова
інспекція в Житомирській області м-н
С.П.Корольова,12,м.Житомир,10014

4 - представник позивача Діденко
Володимир Віталійович АДРЕСА_1