Справа № 822/299/14
Суддя: Касап В.М.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/299/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКасапа В.М.
при секретаріВасилевській К.В. за
участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
торгово-промислове підприємство
"Універсал" до Хмельницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ ТПП "Універсал" звернулося з
позовом до Хмельницької ОДПІ про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
/1 від 14.01.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що працівниками податкової інспекції
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ "Юнекс фінанс" за період з 01.06.2013
року по 30.09.2013 року, за результатами
якої складений акт № 1095/220/23841050 від
31.12.2013 року та винесено податкове
повідомлення-рішення № /1 від
14.01.2014 року, яким визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 34 545 грн., з
яких 23 030 грн. основного платежу та 11 515
грн. штрафних санкцій.

В результаті проведеної перевірки
виявлено порушення п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6
ст. 198 Податкового кодексу України, що
призвело до заниження суми податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у періоді, що перевірявся, в
розмірі 23 030 грн.

З прийнятим податковим
повідомленням-рішенням не
погоджується та вказує, що між ним та
ТОВ "Юнекс фінанс" укладено договір
субпідряду, згідно умов яких вказаний
контрагент зобов'язується надати
послуги по виконанню робіт, а саме
будівництво визначеного договором
об'єкта, а позивач прийняти та оплатити
їх. Зазначає, що ним отримано та
оплачено надані контрагентом послуги
(роботи), які в подальшому
оприбутковані та використані у його
господарській діяльності. Факт
здійснення фінансових операцій,
вчинених на виконання умов укладених
договорів, а також факт проведення
даних операцій по бухгалтерському та
податковому обліку підтверджується
відповідними податковими накладними,
актами приймання виконаних
будівельних робіт, банківськими
виписками про фактичне перерахування
коштів за виконані роботи. Вважає, що
ним дотримано вимоги податкового
законодавства щодо формування
податкового кредиту за вищевказаним
договором, просить визнати
протиправним та скасувати оскаржуване
податкове повідомлення-рішення.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
подав заперечення проти позову, в якому
вказує, що при дослідженні
взаємовідносин позивача із зазначеним
контрагентом встановлено порушення
позивачем вимог Податкового кодексу
України, що призвело до заниження суми
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість за перевіряємий
період. Зазначає, що в зв'язку з
відсутністю первинних документів, які
б підтверджували приймання-передачу
робіт (послуг), відсутністю трудових
ресурсів, необхідних для здійснення
господарської діяльності, а саме
відсутністю необхідної кількості
працівників, виробничо-складських
приміщень та іншого майна, які
економічно необхідні для виконання
такого виду робіт, відсутністю
необхідних умов для результатів
відповідної господарської,
економічної діяльності, технічного
персоналу, основних фондів, виробничих
активів, складських приміщень і
транспортних засобів, податковим
органом зроблено висновок про те, що
операції по зазначеному вище договору
фактично не виконувались в межах
господарської діяльності
підприємства, а відтак останній
укладався без мети реального настання
правових наслідків, з метою заниження
об'єкту оподаткування та несплати
податків.

Вважає прийняте податкове
повідомлення-рішення № /1 від
14.01.2014 року правомірним та просить
відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи та надані докази у їх
єдності, взаємному зв'язку та
сукупності, з'ясувавши повно і всебічно
обставини справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що працівниками
Хмельницької ОДПІ проведено
позапланову виїзну документальну
перевірку з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ "Юнекс фінанс"
за період з 01.06.2013 року по 30.09.2013 року. В
результаті проведеної перевірки
виявлено порушення позивачем п. 198.1, п.
198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, що призвело до заниження суми
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у періоді, що
перевірявся, в розмірі 23 030 грн. На
підставі виявлених порушень складено
акт № 1095/220/23841050 від 31.12.2013 року та
винесено податкове
повідомлення-рішення № /1 від
14.01.2014 року, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання з ПДВ в
розмірі 34 545 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
01.03.2011 року між позивачем та ТОВ "А енд А"
укладено договір генерального підряду
№ 01/03-11 на виконання робіт по
будівництву об'єкта "Реконструкція
корпуса № 6 і переходу заводу "Темп" під
торговий центр непродовольчих товарів
по проспекту Миру, 99/101 в м.
Хмельницькому".

Додатковою угодою № 9 від 19.04.2013 року до
вказаного договору передбачено
черговий етап робіт по підсиленню
металевих конструкцій ферм і
облаштуванню металевих конструкцій
несучих балок для кріплення підвісної
стелі, а додатковою угодою № 15 від
27.05.2013 року передбачено слідуючий етап
робіт по облаштуванню перегородок на
відм. 21.600.

Вимоги до виконання таких робіт
передбачають не тільки наявність
відповідних потужностей, а й наявність
ліцензії на право їх виконання. В
зв'язку з цим позивачем до виконання
вказаних робіт залучено ТОВ "Юнекс
фінанс", з яким укладено договір
субпідряду № 08/06 від 19.06.2013 року,
оскільки останній підтвердив
спроможність виконати необхідні
роботи наявною ліцензією серії АЕ №
182384 строком дії з 12.12.2012 року по 12.12.2015
року на право провадження діяльності
зі створення об'єктів архітектури,
виданою Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
України.

Факт виконання робіт та факт їх оплати
підтверджується наданими до
матеріалів справи: актами приймання
виконаних будівельних робіт за липень -
вересень 2013 року на загальну суму 204 060,84
тис.грн.; довідками про вартість
виконаних будівельних робіт за вказані
періоди на загальну суму 204 060,84 тис.грн.;
податковими накладними за липень -
вересень 2013 року на загальну суму 138 179,22
грн.; платіжними дорученнями про
фактичне перерахування коштів за
виконані роботи за червень - вересень
2013 року на загальну суму 138 179,22 грн.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п. 1.2 п.1, п.п. 2.1
п. 2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88, згідно положень
яких первинні документи - письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Згідно п. 2.4 Положення первинні
документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ; назва документа
(форми); код форми; дата і місце
складання; зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі);
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даною
нормою, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Досліджуючи надані позивачем первинні
документи встановлено, що останні
містять всі необхідні реквізити,
наявність яких є необхідною умовою при
їх складанні.

Як визначено п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, витрати -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК
України об'єктом оподаткування є
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу.

Згідно п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг (п. 138.4
ст. 138).

Згідно п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.2 даної статті встановлено,
що датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (п. 198.3 ст. 198).

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (п. 198.6 ст. 198).

Форма та порядок заповнення податкової
накладної передбачені ст. 201 ПК України,
відповідно до п. 201.1 якої платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках
обов'язкові реквізити, перелік яких
наведений у даному пункті.

Згідно п. 201.4 ст. 201 ПК України податкова
накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (п. 201.6 ст. 201).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Таким чином Податковим кодексом
України визначено, що нарахування
податкового кредиту здійснюється на
підставі податкової накладної, яка
сама по собі є достатньою підставою для
нарахування податкового кредиту за
умови її відповідності вимогам
законодавства.

На основі отриманих податкових
накладних, суми ПДВ включені позивачем
до складу податкового кредиту та
відображені в деклараціях по податку
на додану вартість за відповідні
періоди.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що Податковий
кодекс України не ставить у залежність
виникнення у платника податку на
додану вартість права на податковий
кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншими
суб'єктами господарювання. Несплата
продавцем чи його контрагентом податку
на додану вартість до бюджету, у разі
фактичного здійснення господарської
операції, не впливає на формування
податкового кредиту покупцем та не є
підставою для позбавлення останнього
права на відшкодування цього податку,
якщо він виконав усі передбачені
законом умови отримання такого
відшкодування і має всі документальні
підтвердження розміру заявленого
податкового кредиту.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З врахуванням наведеного, суд вважає,
що висновки відповідача про порушення
позивачем п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України є
необґрунтованими та такими, що не
підтверджуються матеріалами справи,
податкове повідомлення-рішення №
/1 від 14.01.2014 року, яким визначено
суму податкового зобов'язання з
податку на додану вартість в розмірі 34
545 грн. не відповідають дійсним
обставинам справи, прийняті з
порушенням норм чинного податкового
законодавства, в зв'язку з чим
підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 71, 158 - 163 КАС України, п.
198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

позов товариства з обмеженою
відповідальністю торгово-промислове
підприємство "Універсал" задоволити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Хмельницької об'єднаної державної
податкової інспекції № /1 від
14.01.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ТОВ ТПП "Універсал" судові
витрати в сумі 182 (сто вісімдесят дві)
грн. 70 коп. шляхом їх безспірного
списання з рахунку Хмельницької
об'єднаної державної податкової
інспекції.

Стягнути судовий збір в розмірі 1 827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
шляхом їх безспірного списання із
рахунку Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції на
користь Державного бюджету України.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 03
березня 2014 року

Суддя/підпис/ "Згідно з оригіналом"
Суддя В.М. Касап