Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2008-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" вересня 2008 р. м. Київ
К-6926/08

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Суддів - Бутенка В.І.

Панченка О.І.

Лиски Т.О.

Штульмана І.В.

Мироненка О.В.
(суддя - доповідач)

розглянувши у попередньому розгляді
касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Новопсковському районі Луганської
області на постанову Новопсковського
районного суду Луганської області від
24 грудня 2007 року та постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 квітня 2008
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
Управління Пенсійного фонду України у
Новопсковському районі Луганської
області про визнання неправомірною
відмови в перерахунку пенсії та
зобов'язання провести перерахунок
пенсії,-

В С Т А Н О В И ЛА :

У липні 2007 року ОСОБА_5 звернувся в суд
із позовом до Управління Пенсійного
фонду України у Новопсковському районі
Луганської області про визнання
неправомірною відмови в перерахунку
пенсії та зобов'язання провести
перерахунок пенсії, посилаючись на те,
що відповідач, визначаючи розмір
пенсій застосував Постанову Кабінету
Міністрів України від 3 січня 2002 року №
1 «Про підвищення розмірів пенсій та
інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів, фінансування
яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету» виходячи з базової
величини для обчислення конкретних
державних пенсій та додаткових пенсій
за шкоду, заподіяну особам, віднесеним
до 1 категорії, відповідно 19,91 гривні.
Зазначив, що він є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
і внаслідок захворювання, пов'язаного з
виконанням робіт із ліквідації
наслідків аварії, його визнано
інвалідом ІІ групи. Відповідно до ст. 14
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» його віднесено до І
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
та призначено пенсію і щомісячну
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
його здоров'ю, розмір яких повинен
визначатися виходячи з мінімальної
пенсії за віком, яка встановлена
законами.

Постановою Новопсковського районного
суду Луганської області від 24 грудня 2007
року позов задоволено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 квітня 2008
року апеляційну скаргу відповідача
залишено без задоволення, постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погоджуючись з рішеннями суду
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач звернувся з касаційною
скаргою до Вищого адміністративного
суду України, в якій просить скасувати
постанову суду першої та постанову
суду апеляційної інстанції,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Зі справи вбачається та вірно
встановлено судом, що позивач є він є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії та
інвалідом 2 групи, яким необхідно
виплачувати пенсію в розмірі який
дорівнює 8 мінімальних пенсій за віком
та додаткову пенсію в розмірі 75% від
розміру мінімальної пенсії за віком зі
встановленого розміру мінімальної
пенсії за віком. Оскільки розмір
фактично виплачуваної пенсії був
значно нижчим, позивач звернувся до
відповідача з заявою про перерахунок
пенсії, але отримав відмову в
перерахунку. Позивач просив суд,
визнати неправомірними дії
відповідача та зобов'язати останнього
перерахувати пенсію за період з 1 січня
2005 року по 31 грудня 2005 року року.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що відповідач повинен здійснити
нарахування та виплату пенсій позивачу
виходячи з їх розмірів, встановлених
Законом України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постановою Кабінету
Міністрів України від 3 січня 2002 року №
1 «Про підвищення розмірів пенсій та
інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів, фінансування
яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету».

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Згідно ч.1 ст. 50, ч. 4, ст.54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами ІІ групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком
яка дорівнює 8 мінімальних пенсій.

Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачеві слід визначати
пенсію виходячи з мінімальної пенсії
за віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, то в разі
збільшення розміру цього прожиткового
мінімуму перерахунок пенсії
позивачеві повинен проводитись
виходячи з нового розміру мінімальної
пенсії за віком.

Ухвалюючи рішення, суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що при
визначенні розміру пенсій позивачеві
застосуванню підлягають ч.1 ст. 50 та ч.4
ст. 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не Постанова Кабінету
Міністрів України, яка істотно звужує
обсяг встановлених законом прав.

Розглядаючи справу суд в межах
позовних вимог правильно застосував
норми процесуального закону, дав вірну
правову оцінку обставинам та вирішив
питання про достовірність доказів у
справі.

Суд апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
правомірності постановленого по
справі рішення.

З огляду на викладене, постановлене по
справі судове рішення відповідає
обставинам справи, наданим доказам та
нормам матеріального і процесуального
закону, а доводи касаційної скарги його
не спростовують.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Новопсковському районі Луганської
області залишити без задоволення,
постанову Новопсковського районного
суду Луганської області від 24 грудня 2007
року та постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 16 квітня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає, крім
випадків, передбачених ст.237 КАС
України.

Суддів