Справа № 753/17476/13
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Ісаєнко
Ю.А.;

суддів: Епель О.В.,
Федотова І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі м. Києва на
постанову Дарницького районного суду
м. Києва від 25 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі м. Києва про
визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Дарницького
районного суду м. Києва із
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі м. Києва, в якому
просив суд визнати протиправною
відмову у здійсненні перерахунку суми
довічного грошового утримання судді у
відставці, зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок щомісячного
грошового утримання без обмеження
розміру щомісячного грошового
утримання, у розмірі 90% від заробітної
плати працюючого судді Вищого
господарського суду України станом на
03 червня 2013 року та виплачувати її
щомісячно до подальшого перерахунку.

Постановою Дарницького районного суду
м. Києва від 25 грудня 2013 року позов
задоволено частково, визнано
протиправними дії щодо відмови в
проведенні перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання,
зобов'язано відповідача провести
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання з 03 червня 2013 року,
з врахуванням довідки, що надана Вищим
господарським судом України щодо
розміру грошового утримання суддів,
який працює на відповідній посаді, та
сплачувати його у розмірі 90% від 24775,20
грн.

Не погоджуючись із вказаною
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу з підстав порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
в якій просить скасувати постанову
Дарницького районного суду м. Києва від
25 грудня 2013 року та ухвалити нове
судове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 1832.

З доповіді судді - доповідача
вбачається, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, особиста участь сторін - не
обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, постанову
суду першої інстанції - без змін, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
постановою Верховної ради України від
21 липня 2006 року №19-V «Про звільнення
суддів» ОСОБА_2 звільнена з посади
судді Вищого господарського суду
України у зв'язку із поданням заяви про
відставку. Наказом Вищого
господарського суду України від 01.08.2006
року №521-к позивачу призначено
щомісячне грошове утримання.

28.08.2013 року позивач звернувся до
територіального управління Пенсійного
фонду України з заявою про перерахунок
довічного грошового утримання судді у
відставці, яке має становити 90% від
заробітної плати працюючого судді на
відповідній посаді Вищого
господарського суду України
відповідно до статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів».

Листом від 09.10.2013 року №5507/06 відповідач
відмовив позивачу у перерахунку раніше
призначеного довічного грошового
утримання у зв'язку з тим, що ст.138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» не передбачено
проведення перерахунку довічного
грошового утримання суддям судів
загальної юрисдикції. На думку
відповідача, щомісячне грошове
утримання суддів перераховується з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок; іншим чинним
законодавством не передбачено.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з яким погоджується
колегія суддів, виходив з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України
«Про статус суддів» (чинній на момент
виходу позивача у відставку) судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Аналогічна норма була закріплена і в
частині третій статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» (у
редакції Закону України від 07.07.2010 року
№2453-VI), який набрав чинності з 30 липня
2010 року.

Разом з тим, Законом України від 08.07.2011
року №3668-VI «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», який
набрав чинності з 1 жовтня 2011 року,
частину третю і п'яту статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» викладено в новій редакції,
згідно з якою щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді (частина третя
статті 138 Закону). Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (частина п'ята статті 138
Закону).

Таким чином, право судді у відставці на
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання залежно від
розміру грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді,
передбачено ч. 3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів».

Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання, призначеного до
01.10.2011 року, проводиться в разі зміни
грошового утримання працюючого судді
за умови, якщо довічне грошове
утримання, яке отримує суддя у
відставці, є меншим за максимальний
розмір, передбачений ч. 5 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» (в редакції Закону України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08.07.2011 року №3668-VI), і
визначається в розмірі 80% грошового
утримання працюючого судді з
урахуванням встановленої законом
граничної межі (не більше десяти
прожиткових мінімумів, установлених
для осіб, які втратили працездатність).

Проте, Рішенням Конституційного Суду
України від 03.06.2013 року №3-рп/2013
положення частини третьої, першого,
другого, третього речення частини
п'ятої статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 7 липня
2010 року №2453-VI у редакції Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 8 липня 2011 року №3668-VI
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

Конституційний Суду України в цьому
рішення також встановив і порядок його
виконання наступним чином:

- ч. 3 ст.138 Закону №2453 у редакції Закону
№3668, яка суперечить Конституції
України, не підлягає застосуванню як
така, що втратила чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення. Натомість
підлягає застосуванню ч. 3 ст. 138 Закону
№2453 в редакції до змін, внесених
Законом №3668, а саме: «Щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання»;

- перше, друге, трете речення ч. 5 ст. 138
Закону №2453 у редакції Закону №3668, що
суперечать Конституції України, не
підлягають застосуванню як такі, що
втратили чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення ч.5 ст.138 Закону №2453 в
редакції до змін, внесених Законом №3668,
а саме: «Пенсія або щомісячне довічне
грошове утримання судді виплачується
незалежно від заробітку (прибутку),
одержуваного суддею після виходу у
відставку», та четверте речення ч.5 ст.138
Закону №2453 зі змінами, внесеними
Законом №3668, а саме: «Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України».

В пункті 3 резолютивної частини рішення
Конституційного Суду України від 03.06.2013
року №3-рп/2013 зазначено, що «положення
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI у
редакції Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 року №3668-VI та Закону України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08.07.2011 року №3668-VI,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність».

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції обґрунтовано
визнав протиправними дії щодо відмови
в проведенні перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання,
зобов'язав відповідача провести
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання з 03 червня 2013 року,
з врахуванням довідки, що надана Вищим
господарським судом України щодо
розміру грошового утримання суддів,
який працює на відповідній посаді, та
сплачувати його у розмірі 90% від 24775,20
грн.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, з повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстави для
скасування або зміни постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Дарницькому
районі м. Києва залишити без
задоволення, постанову Дарницького
районного суду м. Києва від 25 грудня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Ю.А. Ісаєнко

Суддя:
О.В. Епель

Суддя:
І.В. Федотов

Головуючий суддя
Ісаєнко Ю.А.

Судді:
Епель О.В.

Федотов І.В.