Справа № 1309/10519/12
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року
Справа №
876/5871/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Іщук Л.П.,

суддів
Дяковича В.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м. Львова
та управління Пенсійного фонду
України у Франківському районі м.
Львова на постанову Залізничного
районного суду м. Львова від 13 березня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова та
управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м.Львова про
визнання права на отримання пенсії,
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії та виплатити заборгованість,

встановив:

В серпні 2012 року ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова (далі -
УПФУ в Залізничному районі м. Львова) та
управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м.Львова (далі -
УПФУ у Франківському районі м. Львова),
в якому просить визнати за ним як
науковим працівником право на
отримання пенсії, здійснити
перерахунок пенсії з 10.06.2012 року
відповідно до вимог ст. 24 Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», а також
виплатити належну заборгованість.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що з 12.10.1988 року по
01.01.2010 року працював на посадах, які
дають право згідно Закону України «Про
наукову і науково-технічну діяльність»
на отримання наукової пенсії.
Зазначає, що його право на таку пенсію
підтверджується записами у трудовій
книжці, а також наданою довідкою про
підтвердження стажу наукової роботи.

Постановою Залізничного районного
суду м. Львова адміністративний позов
задоволено, визнано неправомірними дії
відповідачів щодо відмови у
призначенні та проведенні виплати
наукової пенсії, зобов'язано УПФУ у
Франківському районі м. Львова
здійснити перерахунок наукової пенсії
з 10.06.2012 року та УПФУ в Залізничному
районі м. Львова виплатити позивачу
належну заборгованість.

Не погодившись із вказаною постановою,
відповідачі подали апеляційні скарги.
УПФУ у Франківському районі м. Львова
просить постанову Залізничного
районного суду м. Львова скасувати та
прийняти нову, якою в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
позивачем не доведено, що структурний
підрозділ, в якому він працював,
займався науковою діяльністю. УПФУ в
Залізничному районі м. Львова просить
постанову Залізничного районного суду
м. Львова скасувати та прийняти нове
рішення, яким в позові в частині
зобов'язання управління виплатити
заборгованість відмовити.
Покликається на те, що одне лише
перебування на посаді наукового
працівника не може бути підставою для
призначення відповідної пенсії,
оскільки з назви самої посади не
вбачається, чи займалась особа
науковою роботою та чи мав науковий
характер підрозділ, де працювала особа.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд
ухвалив провести апеляційний розгляд
справи в порядку письмового
провадження за наявними матеріалами
справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги до
задоволення не підлягають.

З матеріалів справи встановлено, що з
12.10.1988 року по 01.01.2010 року позивач
працював в Українському
науково-дослідному інституті
поліграфічної промисловості ім. Т.
Шевченка. 08.06.2012 року звернувся до УПФУ
у Франківському районі м. Львова із
заявою, у якій просив призначити йому
пенсію як наукову працівнику, оскільки
його трудовий стаж на посадах, які
прирівнюються до посад наукових
працівників, становить 21 рік 2 місяці 19
днів.

Листом від 16.08.2012 року пенсійний орган
відмовив у призначенні наукової пенсії
позивачу, покликаючись на те, що надані
позивачем документи не підтверджують,
що структурний підрозділ, в якому він
працював, займався науковою
діяльністю, яка становила більше 70%
загального обсягу робіт.

Задовольняючи заявлений позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
посади, на яких працював позивач в
Українському науково-дослідному
інституті поліграфічної промисловості
ім. Т. Шевченка, належать до посад
наукових працівників підприємств,
установ, організацій, перебування на
яких дає право на призначення пенсії
відповідно до ст.24 Закону України «Про
наукову і науково-технічну
діяльність».

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
наукову і науково-технічну діяльність»
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
наукова діяльність - інтелектуальна
творча діяльність, спрямована на
одержання і використання нових знань у
всіх галузях техніки і технологій. Її
основними формами (видами) є
науково-дослідні,
дослідно-конструкторські,
проектно-конструкторські,
технологічні, пошукові та
проектно-пошукові роботи, виготовлення
дослідних зразків або партій
науково-технічної продукції, а також
інші роботи, пов'язані з доведенням
наукових і науково-технічних знань до
стадії практичного їх використання.

Науковий працівник - вчений, який за
основним місцем роботи та відповідно
до трудового договору (контракту)
професійно займається науковою,
науково-технічною,
науково-організаційною або
науково-педагогічною діяльністю та має
відповідну кваліфікацію незалежно від
наявності наукового ступеня або
вченого звання, підтверджену
результатами атестації.

Науково-дослідна установа - юридична
особа, незалежно від форми власності,
що створена в установленому
законодавством порядку, для якої
наукова або науково-технічна
діяльність є основною і становить
понад 70 % загального річного обсягу
виконаних робіт.

Статтею 24 Закону України «Про наукову
та науково-технічну діяльність»
передбачено, що пенсія науковому
працівнику призначається при
досягненні пенсійного віку, зокрема,
чоловікам - за наявності стажу наукової
роботи не менше 20 років. До стажу
наукової роботи зараховується час
роботи на посадах працівників
незалежно від наявності наукового
ступеня або вченого звання.

Відповідно до Переліку посад наукових
(науково-педагогічних) працівників
підприємств, установ, організацій,
вищих навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації, перебування на яких дає
право на призначення пенсії та виплату
грошової допомоги у разі виходу на
пенсію відповідно до статті 24 Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 257 від 04.03.2004 року
такі посади як головний конструктор
(інженер, технолог тощо) та їх
заступники з основного напряму
діяльності наукової установи,
організації; провідний конструктор
(інженер, технолог тощо) з основного
напряму діяльності наукової установи,
організації; керівник (завідуючий,
начальник), заступники керівника
(завідуючого, начальника), головний
конструктор (інженер, технолог тощо),
провідний конструктор (інженер,
технолог тощо) наукового підрозділу
(відділення, відділу, комплексу, центру,
лабораторії, сектору, бюро, групи);
головний інженер (конструктор,
технолог, архітектор) проекту
відносяться до Переліку посад,
затверджених вищевказаною постановою
КМ України.

Як вбачається з матеріалів справи, з
12.10.1988 року по 01.03.1990 року позивач
працював на посаді
інженера-програміста лабораторії
програмного забезпечення систем
переробки тексту; з 01.03.1990 року по 04.09.1992
року - провідного інженера-програміста
- керівника групи лабораторії
програмного забезпечення комп'ютерних
технологій; з 04.09.1992 року по 15.03.1993 року -
в. о. завідувача відділом
автоматизованого набору; з 15.03.1993 року
по 09.04.1994 року завідувачем відділу
систем автоматизованого набору; з
09.04.1994 року по 04.05.1994 року - в. о.
головного інженера; 04.05.1994 року по 01.01.2010
року - головним інженером.

Із записів у трудовій книжці позивача
видно, що посади, на яких з 12.10.1998 року по
01.01.2010 року він працював, входили до
Переліку посад, затвердженого
постановами Кабінету Міністрів
України від 22.11.2001 року №1571 та від 04.03.2004
року №257, які давали право на
призначення пенсій відповідно до
статті 24 Закону України «Про наукову та
науково-технічну діяльність».

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
позивач понад 20 років працював на
посадах, які віднесені Переліком посад
наукових працівників до таких, що дають
право на призначення наукової пенсії, а
тому має право на призначення пенсії
відповідно до статті 24 Закону України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність».

Щодо покликань апелянтів на те, що
структурний підрозділ, в якому
працював позивач, не займався науковою
діяльністю, не заслуговують на увагу,
оскільки з матеріалів справи
вбачається, що лабораторія програмного
забезпечення систем переробки тексту
згідно із структурою Українського
науково-дослідного інституту
поліграфічної промисловості ім. Т.
Шевченка, затвердженою 10.05.1989 року,
відносилась до науково-дослідних
підрозділів і займалась
науково-дослідною роботою - розробкою
програмного забезпечення для
автоматизованих систем переробки
текстової та ілюстраційної інформації
на базі наявної на той час
обчислювальної техніки, що
підтверджується наданими позивачем
копіями документів, а тому Український
науково-дослідний інститут
поліграфічної промисловості ім. Т.
Шевченка відноситься до наукових
установ, а структурний підрозділ, в
якому працював позивач мав статус
наукового підрозділу, який займався
науковою та науково-технічною
діяльністю, яка була основною і
становила понад 70% загального річного
обсягу виконаних робіт.

Доводи апелянтів про відсутність
довідки про об'єм науково-технічної
діяльності лабораторії програмного
забезпечення систем переробки тексту є
безпідставними, так як згідно Закону
України «Про наукову та
науково-технічну діяльність» вимога
про 70% обсягу наукової діяльності
установи від всього обсягу робіт
стосується лише наукових установ, що
створені і діють після 01.12.1998 року, про
правильно зазначено судом першої
інстанції в оскаржуваній постанові.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду, а тому
постанову суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова та
управління Пенсійного фонду України у
Франківському районі м. Львова на
постанову Залізничного районного суду
м. Львова залишити без задоволення.

Постанову Залізничного районного суду
м. Львова від 13 березня 2013 року у справі
№ 1309/10519/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Л.П. Іщук

Судді
В.П. Дякович

Т.В. Онишкевич