Справа № К/9991/33938/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/33938/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Бухтіярової І.О., Приходько І.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у місті Миколаєві

на постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 18 лютого 2010
року

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 квітня 2011
року

у справі №2а-7046/09/1470

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Морський
спеціалізований порт Ніка- Тера»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у місті
Миколаєві

про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Морський
спеціалізований порт Ніка- Тера» (далі -
позивач) звернулось до суду з позовом
до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у місті
Миколаєві (далі - відповідач) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві
№00007637/0 від 10 лютого 2008 року.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 18 лютого 2010
року позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення СДПІ по роботі з
ВПП у м. Миколаєві №00007637/0 від 10 лютого
2008 року про зменшення ТОВ «Морський
спеціалізований порт Ніка - Тера» суми
податку на додану вартість, заявленої
до відшкодування за березень 2008 року, в
розмірі 7495,00 грн. Відшкодовано з
Державного бюджету України на користь
позивача судовий збір у розмірі 3,40 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 квітня 2011
року постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 18
лютого 2010 року залишено без змін.

В касаційній скарзі СДПІ по роботі з
великими платниками податків у місті
Миколаєві, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 18 лютого 2010
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 квітня 2011
року і ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

СДПІ по роботі з ВПП у м. Миколаєві
провела документальну невиїзну
перевірку ТОВ «Морський
спеціалізований порт Ніка - Тера» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість під час відображення операцій
з ПП «Трейд - Ангара» за період: червень,
серпень 2007 року, лютий 2008 року, за
результатами якої був складений акт
№1126/37/22439446 від 02 грудня 2008 року.

За висновками акту перевірки позивачем
були порушені вимоги пункту 1.8 статті 1,
підпункту 7.2.1 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1,
7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5,
підпунктів 7.7.1, 7.7.2 пункту 7.7 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого завищено
суму бюджетного відшкодування податку
на додану вартість за березень 2008 року
на 7495,00 грн.

Зокрема, в акті перевірки було
встановлено, що позивач не може
претендувати на відшкодування коштів з
державного бюджету, у зв'язку з тим, що
відсутнє джерело відшкодування,
оскільки при проведенні зустрічних
перевірок по ланцюгу до виробника було
встановлено, що у другій ланці, а саме
контрагентами ПП «Трейд - Ангара» не
встановлено факт сплати податку на
додану вартість до державного бюджету.

10 грудня 2008 року СДПІ по роботі з ВПП у
м. Миколаєві на підставі акту перевірки
прийняла податкове
повідомлення-рішення №00007637/0, яким
згідно з підпунктом «б» підпункту 4.2.2
пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
зменшила ТОВ «Морський
спеціалізований порт Ніка - Тера» суму
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість
за березень 2008 року на 7495,00 грн.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився суд апеляційної
інстанції, виходив з того, що зменшення
податковим органом позивачу суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за березень 2008 року на
7495,00 грн. є безпідставним, оскільки ТОВ
«Морський спеціалізований порт Ніка -
Тера» правомірно включило до складу
податкового кредиту відповідного
податкового періоду вказану суму
податку на додану вартість згідно
належним чином оформлених податкових
накладних, отриманих від його
контрагента - ТОВ ПП «Трейд - Ангара»,
яке сплатило податок на додану
вартість до бюджету, а несплата податку
продавцями в ланцюгу постачання (в тому
числі в разі ухилення від сплати) несе
негативні наслідки лише для цих осіб та
при фактичному здійсненні
господарської операції не впливає на
податковий кредит покупця та суму
бюджетного відшкодування.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 1.6-1.8 статті 1
Закону України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
податкове зобов'язання - це загальна
сума податку, одержана (нарахована)
платником податку в звітному
(податковому) періоді, що визначена
згідно з цим Законом; податковий кредит
- це сума, на яку платник податку має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом; бюджетне відшкодування -
це сума, що підлягає поверненню
платнику податку з бюджету у зв'язку з
надмірною сплатою податку у випадках,
визначених цим Законом.

Згідно абзацу 1 підпункту 7.4.1 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8 1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Абзацом 1 підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до абзаців 1, 3 підпункту 7.7.1
пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з цього податку, що
виник за попередні податкові періоди (у
тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до закону), а
при його відсутності - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду.

За приписами підпункту «а» підпункту
7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), якщо у
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, має від'ємне значення, то
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів (послуг).

Отже, визначальним для бюджетного
відшкодування є фактична сплата
отримувачем товарів (робіт та послуг) у
попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів (робіт та
послуг).

Як вбачається з акту перевірки,
підставою для зменшення позивачу суми
бюджетного відшкодування за березень
2008 року слугував висновок податкового
органу про те, що суб'єкти
господарювання по другій ланці
постачання мають ознаки фіктивності,
не сплачували податок на додану
вартість до бюджету, у зв'язку з чим
позивачем було безпідставно включено
до суми бюджетного відшкодування за
березень 2008 року суму податку на додану
вартість, фактично сплачену ПП «Трейд -
Ангара», у якого по ланцюгу є суб'єкт
господарювання з ознаками фіктивності.

Разом з цим, як встановлено судами
попередніх інстанцій, позивачем було
придбано у ПП ««Трейд - Ангара» товар,
який фактично було отримано, що
підтверджується належним чином
оформленими первинними
бухгалтерськими документами, зокрема,
податковими та видатковими накладними,
рахунками-фактурами (арк. справи 50-52,
55-59, 61-64). Факт оплати позивачем вартості
придбаних товарів (у тому числі податку
на додану вартість) податковим органом
не заперечувався.

Отже, позивачем були виконані всі
необхідні умови, передбачені статтею 7
Закону України «Про податок на додану
вартість».

Твердження СДПІ по роботі з ВПП у м.
Миколаєві про те, що необхідною умовою
бюджетного відшкодування є, відповідно
до пункту 1.8 статті 1 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
сплата сум податку на додану вартість
до бюджету всіма контрагентами
позивача, правомірно відхилено судами
попередніх інстанцій, з огляду на
наступне.

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
платник податку - особа, яка згідно з
цим Законом зобов'язана здійснювати
утримання та внесення до бюджету
податку, що сплачується покупцем, або
особа, яка імпортує товари на митну
територію України.

Платники податку, визначені у
підпунктах «а», «в», «г», «д» пункту 10.1
статті 10 Закону України «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), відповідають за
дотримання достовірності та
своєчасності визначення сум податку, а
також за повноту та своєчасність його
внесення до бюджету відповідно до
закону (пункт 10.2 статті 10 Закону).

Таким чином, якщо контрагент не виконав
свого зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи.

Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування податку на додану
вартість у разі, якщо останній виконав
усі передбачені законом умови щодо
отримання такого відшкодування та має
всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Закон України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) не
встановлює обов'язку покупця
сплачувати податок на додану вартість
ще й до бюджету, коли такий податок не
буде сплачений продавцем або іншою
особою, з урахуванням суми податку,
отриманого від покупця в ціні товару.
Відповідно до положень вказаного
Закону сума податку на додану вартість,
що включена до ціни товару, є
податковим зобов'язанням продавця
товару, і саме продавець товару несе
обов'язок зі сплати цього податку до
бюджету. Сама по собі несплата податку
продавцем (у тому числі у разі ухилення
від сплати) при фактичному здійсненні
господарської операції не впливає на
податковий кредит покупця і суму
бюджетного відшкодування. Тобто,
покупець - платник податку на додану
вартість не несе відповідальності за
податкові зобов'язання продавця.

З огляду на викладене, суди попередніх
інстанції дійшли обґрунтованого
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, про
безпідставність зменшення позивачу
суми бюджетного відшкодування податку
на додану вартість за березень 2008 року
на 7495,00 грн. оспорюваним податковим
повідомленням-рішенням.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга СДПІ по роботі з ВПП у м.
Миколаєві підлягає залишенню без
задоволення, а постанова
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 18 лютого 2010
року та ухвала Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 квітня 2011
року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у місті Миколаєві залишити без
задоволення, а Миколаївського
окружного адміністративного суду від 18
лютого 2010 року та ухвала Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 13 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ І.О. Бухтіярова

_____________________ І.В. Приходько