Справа № 806/160/14
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року
Житомир справа № 806/160/14

час прийняття: 11 год. 40 хв.
категорія 8.3.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Єфіменко О.В.,

за участі секретаря Гнітецької Т.Ф.,

за участі представника позивача Чепури
І.В.,

за участі представника першого
відповідача Зеленової Л.В.,

за участі представника другого
відповідача Снігірьової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Церсаніт Інвест" до
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Житомирській області
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 18.09.2013 №,
стягнення 437662,00 грн,

встановив:

15 січня 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Церсаніт Інвест"
(далі - ТОВ "Церсаніт Інвест") звернулося
до суду з позовом до
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Житомирській області
(далі - Новоград - Волинська ОДПІ) у
якому просило:

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
форми "Р" Новоград - Волинської ОДПІ №
від 18 вересня 2013 року;

- стягнути з Державного бюджету України
на користь ТОВ "Церсаніт Інвест"
переплату по податку на додану
вартість за вересень 2013 року в сумі
427662,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що працівниками
контролюючого органу під час
проведення перевірки ТОВ "Церсаніт
Інвест" з питань дотримання вимог
податкового законодавства,
достовірності нарахування та сплати
податку на додану вартість по
взаємовідносинах з ТОВ "Транс Газ Бюро"
та "ТОВ Укренергоринок" були зроблені
хибні висновки щодо того, що ТОВ
"Церсаніт Інвест" прийняло до обліку
документи, які заповнені не вірним
чином та не мають всіх обов'язкових
реквізитів по податковому кредиту по
взаємовідносинах з ТОВ "Транс Газ Бюро"
в результаті чого позивачем завищено
суму податкового кредиту по операціях
пов'язаних з отриманням природного
газу від ТОВ "Транс Газ Бюро" за червень
2013 року на загальну суму 350129,50 грн.

Вказав, що операції з придбання товару
(газу) підтверджуються первинними
документами, які оформлені відповідно
до вимог ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та Податкового
кодексу України, тому посилання
відповідача в акті перевірки на
недоліки у податкових накладних є
безпідставними.

Вважає, що спірне податкове
повідомлення - рішення, винесене на
основі зазначених висновків є
незаконним, таким, що те відповідає
обставинам справи та підлягає
скасуванню. Відповідно і кошти
сплачені на виконання вказаного
податкового повідомлення - рішення у
сумі 437662,00 грн мають бути повернені ТОВ
"Церсаніт Інвест".

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав просив його
задовольнити.

Представник першого відповідача позов
не визнав, просив відмовити в його
задоволенні. В обґрунтування своїх
заперечень зазначив, що спірне
податкове повідомлення - рішення
винесено правомірно, оскільки
позивачем в порушення вимог чинного
законодавства прийнято до обліку
документи, які заповнені не вірним
чином та не мають всіх обов'язкових
реквізитів: коду УКТЗЕД на газ, ТОВ
"Церсаніт Інвест" не надало
перевіряючим сертифікатів походження
та якості цього товару, відповідно
позивач завищив суму податкового
кредиту за червень 2013 року в розмірі
350129,50 грн.

Представник другого відповідача позов
не визнав, просив відмовити в його
задоволенні.

Вислухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд дійшов висновку про
те, що позов підлягає задоволенню з
таких підстав.

Судом встановлено, що 10 вересня 2013 року
працівником контролюючого органу
проведено позапланову невиїзну
документальну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства, достовірності
нарахування та сплати податку на
додану вартість по взаємовідносинах з
ТОВ "Транс-Газ Бюро" та "ТОВ
Укренергоринок" за період з 1 червня 2013
року по 30 червня 2013 року.

Під час перевірки виявлено порушення:

- п. 2.4., п. 2.15, п. 2.16 р. 2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88 товариство
прийняло до обліку документи, які
заповнені не вірним чином та не мають
всіх обов'язкових реквізитів по
податковому кредиту по
взаємовідносинах з ТОВ "Транс Газ Бюро";

- ст. 185, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України товариством завищено
суму податкового кредиту по операціях
пов'язаних з отриманням природного
газу від ТОВ "Транс Газ Бюро" за червень
2013 року на загальну суму 350129,50 грн.

За результати перевірки складено акт №
523/22-00/33529350 від 12 вересня 2013 року (а.с.
10-22).

На підставі вказаного акту перевірки
винесено спірне податкове
повідомлення - рішення № від 19
вересня 2013 року, яким відповідачу
збільшено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 437662,00 грн (основний
платіж - 350130,00 грн, штрафні (фінансові
санкції) - 87532,00 грн (а.с. 23).

Суд не погоджується з винесенням
вказаного податкового повідомлення -
рішення з огляду на таке.

Основним видом діяльності позивача є
виробництво керамічних
санітарно-технічних виробів,
виробництво керамічних плиток і плит,
виробництво цегли, черепиці та інших
будівельних виробів із випаленої глини
(а.с.47). Як пояснив представник позивача
виробництво підприємства пов'язане з
великим споживанням газу для
виготовлення вказаних виробів.

14 грудня 2012 року між позивачем
(споживач) та ТОВ "Транс - Газ Бюро"
укладено договір постачання № ПГ-141122012,
згідно з яким постачальник
зобов'язується передати споживачу
природний газ, а споживач
зобов'язується прийняти та оплатити
його на умовах договору (а.с. 26-29).

Фактичне виконання вказаного договору
підтверджується актом прийому -
передачі природного газу № 209 від 30
червня 2013 року (а.с. 31), рахунком - актом
№ 80351-6-2013 від 30 червня 2013 року (а.с. 33),
податковими накладними №3 від 3 червня
2013 року (а.с.34), № 95 від 30 червня 2013 року
(а.с. 35) та № 6 від 20 червня 2013 року (а.с.
36), платіжними дорученнями з
призначенням платежу оплата за газ на
рахунок ТОВ "Транс-Газ Бюро" №№2035, 2036,
2037 від 03.06.2013, № №2450 від 01.07.2013, №2523 від
03.07.2013 (а.с. 42-46), платіжним дорученням з
призначенням платежу за
транспортування природного газу на
рахунок Рівненського ЛВУ МГ №2304 від
20.06.2013 (а.с.32).

Крім того, в матеріалах справи є копія
ліцензії, виданої Національною
комісією, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики на
постачання газу, газу (метану)
вугільних родовищ за нерегульованим
тарифом Товариству з обмеженою
відповідальністю "Транс-Газ Бюро" із
строком дії з 14.11.2011 до 13.11.2016 (а.с.30) та
лист ТОВ "Транс-Газ Бюро" №99 від 04.02.2014
яким підтверджено, що на виконання
договору № ПГ-141122012 в період з червня 2013
року постачальником було поставлено
для виробничих потреб ТОВ "Церсаніт
Інвест" природний газ видобутку
України в обсязі 1346,906 тис. куб.м. з
ресурсу ТОВ "Куб-Газ" (а.с.61).

З акту перевірки видно, що при
опрацюванні Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів, встановлено наступне:
ТОВ "Церсаніт Інвест" мало
взаємовідносини з ТОВ "Транс-Газ Бюро"
() по першій ланці на
загальну суму 5690733, 60 грн., в т. ч. ПДВ
948455,60 грн, в червні 2013 року. До
декларації за червень 2013 року ТОВ
"Церсаніт Інвест" було віднесено до
податкового кредиту по
взаємовідносинам з ТОВ "Транс-Газ Бюро"
суму ПДВ в розмірі 948455,60 грн, та
зменшено уточнюючим розрахунком від 9
вересня 2013 року суму в розмірі 598 326,00
грн. Відповідно до викладеного до
податкового кредиту позивачем за
червень 2013 року віднесено залишок суми
в розмірі 350129,50 грн.

Працівники контролюючого органу в акті
перевірки вказали, що в податкових
накладних від 3 червня 2013 року № 3 та
від 30 червня 2013 року № 95 на загальну
суму 5690733,62 грн, в т.ч. ПДВ 948455,60 грн, не
зазначено у графі 4 податкової
накладної код товару згідно з УКДЗЕД -
походження товару, зазначають, що на
порушення п.2.4., п.2.15, п.2.16. р.2 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24 травня 1995 року
товариство прийняло до обліку
документи, які заповненні не вірним
чином та не мають всіх обов'язкових
реквізитів.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України (далі - ПК) право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг…

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК не відносяться
до податкового кредиту суми податку;
сплаченого нарахованого у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
в якій зазначено в окремих рядках: .. .е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг...

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту (п.
201.10 ПК).

Згідно з п.201.7 ст.201 ПК податкова
накладна виписується на кожне повне
або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Податковим кодексом України або ж
іншим нормативно-правовим актом не
встановлено будь-яких обмежень, ніж
наявність належним чином оформленої
податкової накладної, щодо включення
до податкового кредиту суми сплаченого
податку, не встановлено обов'язку для
позивача здійснювати контроль за
веденням господарської діяльності та
зобов'язань сплати податку до бюджету
контрагентами.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати (нарахування) податку за
податковими зобов'язаннями згідно з
пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а
для операцій з постачання послуг
нерезидентом на митній території
України - дата сплати (нарахування)
податку за податковими зобов'язаннями,
що були включені утримувачем таких
послуг до податкової декларації
попереднього періоду.

Частиною 2 ст. 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999, № 996-XIV
(далі - Закон N 996-XІV) визначено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку. Стаття 1 цього Закону визначає,
що первинний документ це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначено п.1.2 ст. 1, п.2.1 ст.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом №88 Міністерства фінансів
України від 24.05.1995 зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
за № 168/704, та зазначено, що первинні
документі - це письмові свідоцтва, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України Закон N 996-XІV
встановлено вимоги до первинних
документів, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.
Згідно з даною нормою, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону N 996-XIV
підприємству дозволено самостійно
встановити і форму бухгалтерського
обліку, і правила документообігу, при
цьому вимога є лише щоб всі операції
відображалися в обліку на підставі
первинних документів. Сама ж форма
первинних документів може
розроблятися підприємством самостійно
з дотриманням наявності обов'язкових
реквізитів відповідно до ч.2 ст.9 цього
Закону: назву документа (форми); дату і
місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою (за
наявності) податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів а) у
паперовому вигляді; б) в електронній
формі з дотриманням умови щодо
реєстрації у порядку, визначеному
законодавством, електронного підпису
уповноваженої платником особи та умови
реєстрації податкової накладної у
Єдиному реєстрі податкових накладних.
У такому разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді не є
обов'язковим. Підпунком «і» вказаного
пункту визначено, що у податковій
накладній зазначаються в окремих
рядках такі обов'язкові реквізити: код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

У підпункті 12.3 п. 12 Порядку заповнення
податкової накладної затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№ 1379 від 1 листопада 2011 року зазначено,
що до розділу I податкової накладної
вносяться дані у розрізі номенклатури
постачання товарів/послуг, а саме:
визначено, що «графа 4» заповнюється у
разі постачання підакцизних товарів та
товарів, ввезених на митну територію
України.

Суд зазначає, що при постачанні
імпортованих товарів платник податку
повинен в графі 4 "Код товару згідно з
УКТЗЕД" податкової накладної зазначити
виключно код УКТЗЕД, вказаний у
вантажній митній декларації, якою були
оформленні такі товари при їх ввезені
на митну територію України, в тому
числі і у тому разі, якщо вказаний у
вантажній митній декларації код УКТЗЕД
змінився на момент постачання товару.

Враховуючи наведене, оскільки
позивачу постачався природній газ,
який видобуто на митній території
України та він не є підакцизним і не
імпортованим товаром, суд дійшов
висновку, що зазначення коду товару
згідно з УКТЗЕД в податковій накладній
не потрібно.

Крім того суд зазначає, що перелічені
вище первинні документи в силу Закону
№ 996-XІV, є первинними документами та
мають всі необхідні встановлені
законом обов'язкові реквізити. Докази
того, що зазначені первинні документи
не мають юридичної сили або визнані в
установленому порядку недійсними
відповідачем суду не надано.

Отже, доводи представника відповідача,
що в порушення норм ПК підприємством до
складу податкового кредиту з податку
на додану вартість включено податкові
накладні, які оформлені неналежним
чином, не знайшли підтвердження в
судовому засіданні при огляді
первинних документів позивача.

Враховуючи наведене суд дійшов
висновку, що спірне податкове
повідомлення - рішення є не законним та
таким, що не відповідає обставинам
справи.

З матеріалів справи видно, що 11.09.2013 ТОВ
"Церсаніт Інвест" сплатило грошове
зобов'язання визначене у спірному
податковому повідомленні-рішенні, що
підтверджується платіжним доручення
№4183 (а.с.25). А, оскільки суд дійшов
висновку, що вказане податкове
повідомлення - рішення винесене
незаконно, то безпідставно сплачені
позивачем кошти у сумі 437662,00 грн мають
бути повернені позивачу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС) завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Слід також зазначити, що згідно з п.п. 1, 9
ч. 3 статті 2 КАС у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Зважаючи на встановлені у справі
обставини, а також враховуючи приписи
чинного податкового законодавства, яке
регулює спірні правовідносини, суд
вважає, що позовні вимоги ТОВ "Церсаніт
Інвест" підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 23, 94, 162, 163 КАС, суд,

постановив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
18.09.2013 №, винесене
Новоград-Волинською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Церсаніт Інвест"
переплату з податку на додану вартість
за вересень 2013 року в розмірі 437662,00 грн
та судовий збір в розмірі 560,28 грн.

Повний текст постанови виготовлено 6
лютого 2014 року.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя

Єфіменко О.В.