Справа № 803/210/14
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2014 року м.
ЛуцькСправа № 803/210/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого, судді
Смокович В.І.,

при секретарі судового засідання
Литвиненко І.П.,

за участю представника позивача
Максимчука Ю.В.,

представника відповідача
Зуєва А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агротехніка» до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агротехніка» (далі -
позивач, ТзОВ «Агротехніка»,
підприємство) звернулося в суд з
адміністративним позовом до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області (далі -
відповідач, Луцька ОДПІ, інспекція) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 12
листопада 2013 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що Луцькою ОДПІ було
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку ТзОВ
«Агротехніка» з питань
фінансово-господарських операцій з
ТзОВ «Юкрейн» та ПП «Агротехмонтаж». У
ході перевірки податковим органом
встановлено порушення податкового
законодавства, які виявилися в
нереальності господарських операцій
між позивачем та вищезазначеним
контрагентами. За результатами
перевірки інспекцією складено акт від
01 жовтня 2013 року №943/22.1/21750952 на підставі
якого прийняте податкове
повідомлення-рішення від 12 листопада
2013 року №, яким нарахований
податок на додану вартість за основним
платежем у розмірі 222 892,00 грн та за
штрафними санкціями у розмірі 111 446,00
грн.

В основу вказаних податкових
повідомлень-рішень покладений
висновок податкового органу про
нереальність (нікчемність)
господарських операцій з
контрагентами ТзОВ «Юкрейн» та ПП
«Агротехмонтаж», який мотивований
отриманими від ДПІ у м. Херсоні актами
перевірки від 30 квітня 2013 року
№1287/22.4/30667348, від 19 квітня 2013 року
№1253/22-4/30667348, а також актом перевірки
ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва
від 26 червня 2013 року №517/22-225/37697604.

Позивач вважає висновки податкового
органу помилковими, оскільки сторони
договорів в повному обсязі виконали
свої зобов'язання, що підтверджується
відповідними первинними документами.
Контрагенти підприємства не припинені
та є зареєстрованими платниками ПДВ,
тобто, володіють необхідною податковою
правосуб'єктністю.

Крім того, усі господарські операції
підприємства проведені у
відповідності до статутної діяльності
ТзОВ «Агротехніка», а саме закупівлі
соняшника та фуражної пшениці для
вироблення олії, тваринних жирів та
виробництва готових кормів для тварин,
що утримуються на фермах.

На підставі вищевикладеного просить
суд визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від 12
листопада 2013 року №.

Представник позивача у судовому
засіданні та в письмових поясненнях
від 27 лютого 2014 року (а.с.184-186) додатково
пояснив, що в акті перевірки від 01
жовтня 2013 року №943/22.1/21750952 по
взаєморозрахункам з ТзОВ «Юкрейн»
податковим органом вказані платіжні
доручення та суми, які не відповідають
первинним документам підприємства та
ніколи ним не на надавалися. Зокрема, у
період з листопада 2012 року по січень 2013
року ТзОВ «Агротехніка» було сплачено
на користь ТзОВ «Юкрейн» 856 620,00 грн
згідно платіжних доручень від 14
листопада 2012 року №141, від 19 листопада
2012 року №167, від 22 листопада 2012 року №186,
від 28 грудня 2012 року №1689, від 17 січня 2013
року №1758, від 30 листопада 2012 року №213,
від 24 грудня 2012 року №379. Натомість
підприємству поставлено товар на суму
606 620,00 грн і з приводу шахрайських дій
посадових осіб ТзОВ «Юкрейн» позивач
звернуся до правоохоронних органів.

Щодо статусу ТзОВ «Юкрейн» та ПП
«Агротехмонтаж» як
сільськогосподарських виробників
пояснив, що позивач не був зобов'язаний
перевіряти у своїх контрагентів
наявності такого статусу. Крім того, ці
контрагенти можуть бути першим
посередником у придбанні
сільськогосподарської продукції, а
тому за правилами пункту 15 підрозділу 2
«Особливості справляння податку на
додану вартість» розділу XX «Перехідні
положення» Податкового кодексу
України операції з ними
оподатковуються податком на додану
вартість.

Стосовно відсутності сертифікатів
відповідності на продукцію
представник ТзОВ «Агротехніка»
зазначив, що у відповідності до Порядку
видачі сертифіката якості зерна та
продуктів його переробки, який
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України №848 від 23 липня 2009
року, такі сертифікати вимагаються
лише для фуражної пшениці під час
експортно-імпортних операцій, які у
розглядуваному випадку не проводилися.
Приймання продукції на підприємстві
проводиться згідно карток-перепусток,
в яких зазначаються всі дані про
відповідальну службову особу, яка
прийняла товар, тому довіреності на
отримання ТМЦ не виписуються.

Представник відповідача, Луцької ОДПІ,
в судовому засіданні проти позову
заперечив з підстав викладених у
поданих письмових запереченнях від 11
лютого 2014 року (а.с.140-148) зміст яких
зводиться до того, що відповідно до
пунктів 2.3, 2.4 договорів поставки ТзОВ
«Юкрейн» та ПП «Агротехмонтаж» було
зобов'язано надати ряд документів, що
підтверджує наявність статусу
виробника сільськогосподарської
продукції, або першого посередника
такої продукції. Однак дані документи
під час судового розгляду та
податкової перевірки надані не були.

Крім того, товарно-транспортні
накладні, які надані підприємством
містять недоліки в оформлені, а саме в
них не зазначені коди ЄДРПОУ
перевізника, замовника,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, суми відпущеного
товару, посадова особа, яка приймала та
відпускала товар. Відповідно до даних
ТТН ТзОВ «Агротехніка» було поставлено
114 960 кг насіння соняшника, а згідно
видаткових накладних він отримав 118 871
кг цього зерна.

Також, представник інспекції звертав
увагу суду на той факт, що під час
перевірки не було надано договору
поставки пшениці від ТзОВ «Юкрейн», а
також сертифікатів відповідності. Під
час перевірки позивачем були надані
інші платіжні доручення за оплату
соняшника ніж ті, що надані під час
судового розгляду.

На підставі вищевикладеного просить
суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши всі
обставини у справі та перевіривши їх
письмовими доказами, дійшов висновку,
що адміністративний позов підлягає
задоволенню повністю на підставі
нижчевикладеного.

Судом встановлено, що в період з 18
серпня 2013 року по 25 вересня 2013 року
працівниками Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області проведено
позапланову виїзну документальну
перевірку ТзОВ «Агротехніка» з питань
фінансово-господарських операцій з
ТзОВ «Юкрейн» та ПП «Агротехмонтаж» у
період з 01 серпня 2010 року по 01 серпня 2013
року, за результатами якої складений
акт від 01 жовтня 2013 року №943/22.1/21750952
(а.с.11-26).

Відповідно до висновків акту
перевірки, податковим органом
встановлено порушення пунктів 198.1, 198.2,
198.6 статті 198 та пункту 15 підрозділу 2
розділу XX Податкового кодексу України
в результаті чого завищено податковий
кредит на загальну суму 222 892,00 грн.
Також, на думку інспекції,
підприємством порушені пункти 138.1, 138.2,
138.4, підпункт 138.8.1 пункту 138.8 статті 138
Податкового кодексу України в
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 116 607,00 грн
(а.с.26).

Вказані висновки мотивовані тим, що у
контрагентів позивача - ТзОВ «Юкрейн»
та ПП «Агротехмонтаж» відсутні трудові
ресурси, основні засоби, транспортні
засоби, виробничо-складські приміщення
та інше майно, яке економічно необхідне
для виконання поставок насіння
соняшника та пшениці фуражної або
здійснення виробничої діяльності, тому
всі операції з цими контрагентами
неможливо вважати реальними. Цей
висновок обгрнутований отриманими від
ДПІ у м. Херсоні актами перевірки від 30
квітня 2013 року №1287/22.4/30667348, від 19 квітня
2013 року №1253/22-4/30667348, а також актом
перевірки ДПІ у Центральному районі м.
Миколаєва від 26 червня 2013 року
№517/22-225/37697604. (а.с.21, 25 зворот, 149-166).

Крім того, податкова інспекція
звертала увагу на той факт, що в наданих
до перевірки товарно-транспортних
накладних відсутні обов'язкові
реквізити, а саме коди ЄДРПОУ
автопідприємств, замовника,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, назви
автопідприємств та їх печаток (а.с.15, 24).

За результатами перевірки та на
підставі акту від 01 жовтня 2013 року
№943/22.1/21750952 Луцькою ОДПІ прийняте
податкове повідомлення-рішення від 12
листопада 2013 року №, яким
нарахований податок на додану вартість
за основним платежем у розмірі 222 892,00
грн та за штрафними санкціями у розмірі
111 446,00 грн (а.с.27).

Надаючи правову оцінку податковому
повідомленню-рішенню Луцької ОДПІ від
12 листопада 2013 року № суд
зазначає наступне.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Агротехніка» 30 січня 1997 року
зареєстровано як юридична особа
Виконавчим комітетом Луцької міської
ради Волинської області, що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с.126-130).

Підприємство є платником податку на
додану вартість, що підтверджується
свідоцтвом №100158846 від 09 січня 2009 року
(а.с.133).

Основними видами діяльності ТзОВ
«Агротехніка» згідно КВЕД-2010 є 01.11
«Вирощування зернових культур (крім
рису), бобових культур і насіння
олійних культур» (основний), 10.41
«Виробництво олії та тваринних жирів»,
10.91 «Виробництво готових кормів для
тварин, що утримуються на фермах», 46.17
«Діяльність посередників у торгівлі
продуктами харчування, напоями та
тютюновими виробами», 46.21 «Оптова
торгівля зерном, необробленим тютюном,
насінням і кормами для тварин», 46.38
«Оптова торгівля іншими продуктами
харчування, у тому числі рибою,
ракоподібними та молюсками», 52.21
«Допоміжне обслуговування наземного
транспорту» (а.с.131-132).

Як слідує з даних актів перевірки
контрагенти позивача - ПП
«Агротехмонтаж» та ТзОВ «Юкрейн»
зареєстровані як юридичні особи та є
платниками податку на додану вартість,
тобто володіють належною податковою
правосуб'єктністю (а.с.16, 157).

Досліджуючи господарські операції між
ТзОВ «Юкрейн» та позивачем суд
зазначає наступне.

Судом встановлено, що між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Юкрейн»
(постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Агротехніка» (покупець) в м. Луцьку 12
листопада 2012 року був укладений
договір поставки №КВ-В3-2-2-574. Предметом
даного договору було зобов'язання
постачальника передати у власність
покупця насіння соняшника (товар) в
кількості 600 тон +/- 5% по заліковій вазі,
за ціною 1 тонни 4 600,00 грн. та
зобов'язання покупця прийняти та
оплатити товар (п.1.1). Передача товару
здійснюється на умовах СРТ (фрахт)
склад покупця за адресою ТзОВ
«Агротехніка» смт. Турійськ, вул.
Паралельна, 33 (за правилами
Інкотермс-2000) (п.3.1) (а.с.28-30).

На виконання умов даного договору ТзОВ
«Юкрейн» було поставлено соняшник
загальною вартістю 606 620,00 грн, що
підтверджується видатковими
накладними від 14 листопада 2012 року
№РН-0000065, від 30 листопада 2012 року
№РН-0000126, від 22 листопада 2012 року
№РН-0000072 (а.с.32-34).

Факт перевезення даного товару
підтверджується товарно-транспортними
накладними (далі - ТТН) №223505 від 16
листопада 2012 року, №223503 від 15 листопада
2012 року, від 26 листопада 2012 року №223507,
від 04 грудня 2012 року №223509, від 04 грудня
2012 року №223518 (а.с.38-44).

Приймання та облік даного товару
підтверджений картками-перепустками
вхідного контролю сировини №АТ000005430
від 15 листопада 2012 року, від 15 листопада
2012 року №АТ000005435, від 16 листопада 2012
року №АТ000005465, від 26 листопада 2012 року
№АТ000005803, від 04 грудня 2012 року №АТ000006074,
від 04 грудня 2012 року №АТ000006073, а також
оборотно-сальдовими відомостями
підприємства (а.с.46-55).

На підставі вищезазначеної операції та
податкових накладних від 14 листопада
2012 року №65, від 30 листопада 2012 року №126,
від 22 листопада 2012 року №73 ТзОВ
«Агротехніка» був сформований та
задекларований податковий кредит
(а.с.36-38).

Крім того, від ТзОВ «Юкрейн» по усній
домовленості було поставлено пшеницю
фуражну вартістю 56 620,00 грн, що
підтверджується видатковою накладною
№РН-0000105 від 20 грудня 2012 року,
товарно-транспортною накладною від 20
грудня 2012 року №223516/1,
карткою-перепусткою вхідного контролю
сировини №АТ000006408 від 20 грудня 2012 року
(а.с.31, 45, 52). З цієї поставки позивачем
також був сформований податковий
кредит на підставі податкової
накладної від 20 грудня 2012 року №105
(а.с.35).

Суд приймає до уваги та визнає
допустимими пояснення представника
позивача, що письмовий договір на
поставку пшениці був підписаний з боку
ТзОВ «Агротехніка» та надісланий
контрагенту, однак з невідомих причин
не повернувся на адресу позивача. На
думку суду, чинне законодавство
України не забороняє господарюючим
суб'єктам проводити операції на
підставі усних домовленостей, а сам
факт поставки чітко зафіксований
належними первинними документами -
видатковою накладною, податковою
накладною та товарно-транспортною
накладною.

Розрахунки по поставкам від ТзОВ
«Юкрейн» проведені у повному обсязі та
підтверджуються платіжними
дорученнями від 19 листопада 2012 року
№167, від 22 листопада 2012 року №186, від 30
листопада 2012 року №213, від 24 грудня 2012
року №379, від 28 грудня 2012 року №1689
(а.с.56-62).

Щодо господарських операцій між ПП
«Агротехмонтаж» та позивачем судом
встановлено наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що
між Приватним підприємством
«Агротехмонтаж» (постачальник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агротехніка»
(покупець) в м. Луцьку 05 січня 2013 року
був укладений договір поставки
№КВ-В3-2-2-634. Предметом даного договору
було зобов'язання постачальника
передати у власність покупця насіння
соняшника (товар) в кількості 150 тон +/- 5%
по заліковій вазі, за ціною 1 тонни 4 750,00
грн. та зобов'язання покупця прийняти
та оплатити товар (п.1.1). Передача товару
здійснюється на умовах EXW (франко-склад)
за адресою смт. Турійськ, вул.
Паралельна, 33 (за правилами
Інкотермс-2000) (п.3.1) (а.с.81-85). Також до
данного договору 29 січня 2013 року була
укладена додаткова угода №1 в якій
сторони фактично збільшили ціну товару
до 5 000,00 грн за 1 тонну (а.с.86).

На виконання умов даного договору ПП
«Агротехмонтаж» було поставлено
соняшник загальною вартістю 674 112,50 грн,
що підтверджується видатковими
накладними від 16 січня 2013 року №РН-0008,
від 17 січня 2013 року №РН-0009, від 31 січня
2013 року №РН-0019, від 05 лютого 2013 року
№РН-0026 (а.с.63-66).

Факт перевезення даного товару
підтверджується товарно-транспортними
накладними від 15 січня 2013 року №0007353,
від 15 січня 2013 року №0007352, від 05 лютого
2013 року №0007371, від 05 лютого 2013 року
№0007370 (а.с.71-74).

Приймання та облік даного товару
підтверджений аналізними картками
сировини, картками-перепустками
вхідного контролю сировини від 16 січня
2013 року №б/н, від 05 лютого 2013 року
№АТ000007321, від 18 січня 2013 року №АТ000006906,
від 30 січня 2013 року №АТ000007174, від 06
лютого 2013 року №б/н, а також
оборотно-сальдовими відомостями
підприємства (а.с.75-80).

На підставі вищезазначеної операції та
податкових накладних від 16 січня 2013
року №8, від 17 січня 2013 року №9, від 31
січня 2013 року №19, від 05 лютого 2013 року
№4 був сформований та задекларований
податковий кредит (а.с.67-70).

Розрахунок за поставлений товар
проведений у повному обсязі та
підтверджується платіжними
дорученнями №466 від 25 січня 2013 року, №477
від 28 січня 2013 року, №502 від 04 лютого 2013
року, №518 від 06 лютого 2013 року, від 07
лютого 2013 року №519 (а.с.87-91).

На думку суду, всі первинні документи
оформлені у відповідності до вимог
чинного законодавства та містять всі
необхідні реквізити передбачені
Законом України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
та пунктом 2.4 "Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку".

Керуючись принципом офіційного
з'ясування всіх обставин у справі,
оцінюючи реальність вищезазначених
господарських операцій суд вважає за
необхідне зазначити таке.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України від
16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Водночас відповідно до пункту 198.3
статті 198 Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

З метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість суд з'ясовує рух
активів у процесі здійснення
господарської операції, установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції, установлення
зв'язку між фактом придбання товарів
(послуг), спорудженням основних фондів,
імпортом товарів (послуг), понесенням
інших витрат і господарською
діяльністю платника податку.

Проаналізувавши подані позивачем
первинні документи по господарським
операціям з ТзОВ «Юкрейн», ПП
«Агротехмонтаж» (договори, видаткові
накладні, податкові накладні,
товарно-транспортні накладні,
картки-перепустки вхідного контролю
сировини, аналізні картки) суд дійшов
висновку, що вказані операції мають
реальний характер, оскільки позивачем
належними та допустимими доказами
доведений факт перевезення товарів,
наявність податкової
правосуб'єктності у позивача та його
контрагентів, господарської мети при
придбанні сировини.

Також статутна діяльність позивача та
види господарської діяльності згідно
КВЕД, які містяться у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців
відповідають змісту та суті
господарських операцій які були
проведені з ТзОВ «Юкрейн», ПП
«Агротехмонтаж» - закупівля сировини
для подальшого виготовлення олії,
комбікормів для свійських тварин тощо
(а.с.131-132).

Факт оренди підприємством складських
та виробничих приміщень для переробки
зерна та насіння соняшника за адресою
смт. Турійськ, вул. Паралельна, 33
підтверджений договором оренди від 01
липня 2011 року, який укладений з ТзОВ
«Турія-Агро» (а.с.170-175). Також за цією ж
адресою наявна виробничо-технічна
лабораторія, яка відповідно до
свідоцтва про атестацію Державного
підприємства «Волинський
науково-виробничий центра
стандартизації, метрології та
сертифікації» від 12 березня 2012 року
№350 атестована на проведення
вимірювань у сфері та/або поза сферою
поширення державного метрологічного
нагляду (а.с.241).

Крім того, в матеріалах справи
містяться докази подальшого
використання придбаної сировини в
господарській діяльності
підприємства, а саме накладні на
передачу готової продукції - пелет з
лузги соняшника за період з 01 січня 2013
року до 31 січня 2013 року. Тобто, на думку
суду, у підприємства була наявна чітка
мета господарської операції -
отримання прибутку внаслідок
переробки насіння соняшника та пшениці
фуражної (а.с.201-240).

Суд не приймає до уваги посилання
представника інспекції на те, що у
товарно-транспортних накладних
відсутні коди ЄДРПОУ перевізника,
замовника, вантажовідправника,
вантажоодержувача, суми відпущеного
товару, посадова особа, яка приймала та
відпускала товар, тому що сама по собі
відсутність цих реквізитів не може
свідчити про нереальність
господарської операції оскільки
товарно-транспортні накладні
позивачем не виписувалися і він не несе
відповідальності за правильність їх
оформлення. Перевезення товару
здійснювалося контрагентами
товариства, які і були відповідальними
за правильність складення даних
товарно-транспортних накладних.

В судовому засіданні представник
відповідача наголошував на тому, що
насіння соняшника та пшениця фуражна
поставлялися з м.
Володимир-Волинського, в той час як
ТзОВ «Юкрейн» та ПП «Агротехмонтаж»
зареєстровані в м. Херсоні та м.
Миколаєві. Однак, в актах перевірки
Луцької ОДПІ та актах зустрічної
звірки ДПІ у м. Херсоні, ДПІ у
Центральному районі м. Миколаєва
питання наявності складських
приміщень у цих контрагентів в м.
Володимир-Волинську не досліджувалося
і ця обставина не заперечувалася
представником інспекції. Також
податковими органами не досліджено та
не надано оцінку тому, що ТзОВ «Юкрейн»
та ПП «Агротехмонтаж» мали змогу
укласти відповідні договори оренди,
або відповідального зберігання
продукції з третіми особами, які мають
відповідні складські приміщенні
(зерносховища) в м.
Володимир-Волинському. З цих підстав не
можна стверджувати, що
товарно-транспортні накладні на
перевезення насіння соняшника і
пшениці фуражної пункт навантаження
м.Володимир-Волинський Волинської
області не відповідають умовам
поставки відповідно до яких
місцезнаходження контрагентів м.
Херсон та м. Миколаєв.

Помилковими є посилання представника
Луцької ОДПІ про відсутність
сертифікатів відповідність на
поставлену сировину (пшениця фуражна,
насіння соняшника), оскільки отримання
таких сертифікатів на насіння
соняшника чинним законодавством не
передбачено. Щодо пшениці фуражної суд
зазначає, що відповідно до Порядку
видачі сертифіката якості зерна та
продуктів його переробки, який
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України №848 від 23 липня 2009
року, сертифікат відповідності є
обов'язковим лише для
експортно-імпортних операцій з
поставки зерна, які у розглядуваному
випадку не відбувалися, а натомість
відбувалася поставка в межах митної
території України, яка не вимагає
обов'язкової сертифікації.

Пояснення представника відповідача з
приводу того, що в судове засідання
були надані інші платіжні доручення,
ніж ті, що надані під час проведення
податкової перевірки не приймаються
судом до уваги, оскільки представником
Луцької ОДПІ не надано жодного
письмового доказу в підтвердження цих
обставин. Надані представником
позивача платіжні доручення містять
всі необхідні платіжні реквізити, а
також засвідчені печаткою банківської
установи, тому сумнівів у їх
достовірності у суду не виникає, тобто
можливо припустити про допущення
податковими інспекторами помилки в
акті перевірки (а.с.56-62, 87-91).

Інші доводи представника відповідача,
зокрема про необхідність надання ТзОВ
«Юкрейн» та ПП «Агротехмонтаж»
документів, які підтверджують статус
виробника сільськогосподарської
продукції є помилковими, оскільки за
правилами пункту 15 підрозділу 2
«Особливості справляння податку на
додану вартість» розділу XX «Перехідні
положення» Податкового кодексу
України, ПДВ оподатковуються операції
з постачання зернових культур як
безпосередньо від виробника
сільськогосподарської продукції, так і
від першого посередника. В даному
випадку ТзОВ «Юкрейн» та ПП
«Агротехмонтаж» можуть бути першими
посередниками в придбанні сировини і
податковим органом не надано жодного
доказу, що спростовують ці обставини.

Отже, на думку суду, з урахуванням
встановлених обставин справи,
позивачем дотримані умови формування
податкового кредиту з ПДВ по операціях
з придбання товару у контрагентів, а
висновки податкового органу про
порушення позивачем податкового
законодавства не знайшли свого
підтвердження в ході судового розгляду
справи.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, суб'єкт владних
повноважень, та його представник у
судовому засіданні не в повній мірі
довели суду обґрунтованість та
правомірність податкового
повідомлення-рішення від 12 листопада
2013 року №. При цьому реальність
господарських операцій доведена
позивачем належними та допустимими
доказами, а податковим органом не
доведені обставини на підтвердження
того, що укладаючи договори, сторони
діяли з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, не
доведено умислу посадових осіб
позивача та його контрагентів на
укладення угод, які суперечать
інтересам держави і суспільства.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони : на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Оцінивши податкове
повідомлення-рішення від 12 листопада
2013 року № на предмет
відповідності частині третій статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд дійшов висновку, що воно
винесене не на підставі та не у спосіб,
що передбачені Конституцією та
Податковим кодексом України, без
повного дослідження всіх обставин
реальності господарських операцій, а
також необґрунтовано.

Оскільки Луцька об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Волинській
області, суб'єкт владних повноважень,
не довела правомірності винесеного
податкового повідомлення-рішення від 12
листопада 2013 року №, тому суд
дійшов висновку, що зазначені в акті
перевірки від 01 жовтня 2013 року
№943/22.1/21750952 висновки є
необґрунтованими та безпідставними, а
податкове повідомлення-рішення таким,
що не відповідає чинному законодавству
та підлягає скасуванню. За таких
обставин позовні вимоги слід
задовольнити у повному обсязі.

За правилами частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Як слідує з матеріалів справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агротехніка» за
подання даного позову сплатило судовий
збір у розмірі 487,20 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
від 28 січня 2014 року №200 (а.с.2).

Оскільки суд задовольняє позовні
вимоги у повному обсязі, тому на
користь ТзОВ «Агротехніка» з
Державного бюджету України слід
стягнути судовий збір у розмірі 487,20
грн.

Керуючись статтею 94, частиною третьою
статті 160, статтями 162-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Податкового
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агротехніка» до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області від 12 листопада 2013 року №.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агротехніка» (43026, м.
Луцьк, вул. Єршова, буд. 11,
ідентифікаційний код юридичної особи
21750952) судовий збір у розмірі 487,20 грн
(чотириста вісімдесят сім гривень
двадцять копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя

В.І.Смокович

Повний текст постанови виготовлений 04
березня 2014 року.