Справа № 124/9870/13-а
Суддя: Кукта Максим Валерійович
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 124/9870/13-а

04.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Кукти М.В.,

суддів Кучерука О.В. ,

Єланської О.Е.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя АР
Крим на ухвалу Центрального районного
суду м. Сімферополя (суддя Гулевич Ю.Г.)
від 12.12.13 у справі № 124/9870/13-а

за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до Управління Пенсійного фонду України
в Центральному районі м. Сімферополя
АР Крим (вул. Дм. Ульянова,
10,Сімферополь,Автономна Республіка
Крим,95013)

заявник: Відділ примусового виконання
рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим (вул. Київська, б. 81, м.
Сімферополь, Автономна Республіка
Крим, 95034)

про нарахування та виплату підвищення
до пенсії "Дітям війни",

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Центрального районного суду м.
Сімферополя від 12.12.13 заяву задоволено.

Змінено спосіб і порядок виконання
постанови Центрального районного суду
АР Крим від 17.10.2011 року шляхом зміни
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Центральному районі м.
Сімферополя здійснити перерахунок та
виплатити на користь ОСОБА_2 суму
недоотриманої щомісячної державної
соціальної допомоги, як дитині війни на
підставі ст.6 ЗУ «Про соціальний захист
дітей війни» у розмірі 30% мінімального
розміру пенсії за віком, встановленого
ч. І ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з березня 2011
року по 22.07.2011 року, з урахуванням
виплачених за цей період сум на
стягнення з Управління Пенсійного
фонду України в Центральному районі м.
Сімферополя АР Крим на користь ОСОБА_2
донарахованої суми пенсії у розмірі
642,38 грн.

Не погодившись з даною
ухвалою суду, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу Центрального
районного суду м. Сімферополя від 12.12.13,
та прийняти нове рішення, яким у
задоволені заяви відмовити у повному
обсязі.

Апеляційна скарга
мотивована порушенням судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до пункту 2 частини першої
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

У судове засідання 04.02.2014 сторони, їх
представники не з'явились, про дату, час
та місце апеляційного розгляду справи
повідомлені в встановленому законом
порядку.

Суд, керуючись положеннями пункту 2
частини першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнав за можливе перейти до
письмового провадження по справі.

На підставі та за правилами статті 195
Кодексу адміністративного судочинства
України, розглянувши справу, судова
колегія встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Центрального районного
суду м. Сімферополя АР Крим від 17.10.2011
року позовні вимоги задоволені
частково. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим нарахувати
та виплатити на користь ОСОБА_2
щомісячну державну соціальну допомогу,
у відповідності до ст.6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" у
розмірі 30% мінімального розміру пенсії
за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" за
період з березня 2011 року по 22.07.2011 року
включно, з урахуванням виплачених за
цей період сум. В іншій частині позову
відмовлено (а.с. 9).

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 27.11.2012 апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим залишено
без задоволення, постанову
Центрального районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 17.10.2011 у справі
№ 2а-7740/11/0122 залишено без змін (а.с. 14-15).

30.10.2013 Відділ примусового виконання
рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим звернувся до суду з
заявою про зміну способу та порядку
виконання постанови Центрального
районного суду м. Сімферополя АР Крим
від 17.10.2011 у справі № 2а-7740/11/0122 (а.с. 18-20).

Ухвалою Центрального районного суду м.
Сімферополя від 12.12.13 заяву задоволено
(а.с. 36-37).

Не погодившись з даною ухвалою суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою до суду, в якій просить
скасувати ухвалу Центрального
районного суду м. Сімферополя від 12.12.13
(а.с. 39-41).

Розглянувши справу в порядку ст. 195, п. 2
ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного
судочинства України, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно позиції Вищого
адміністративного суду України,
викладеної в Інформаційному листі від
13.06.2013 № 846/12/13-13, відповідно до статті 2
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень", держава
гарантує виконання рішення суду про
стягнення коштів та зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за яким є, зокрема, державний орган.
Водночас судові рішення у справах,
пов'язаних із соціальними виплатами,
які мають зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, не належать до
зазначених у згаданій статті видів
рішень, що унеможливлює їх виконання
без зміни його способу.

Згідно з частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Ця норма не містить виключного
переліку обставин, що є підставою для
вирішення питання про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Суди повинні враховувати, що підставою
для зміни чи встановлення способу і
порядку виконання судового рішення є
обставини, що роблять виконання
судового рішення неможливим.

Таким чином, зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення. Ці заходи
повинні забезпечити виконання
конкретного судового рішення і не
поширюватися на відносини, які виникли
після його ухвалення.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції та
зазначає, що у цій категорії справ
зміна способу і порядку виконання
рішення можлива шляхом зміни
зобов'язання здійснити виплати на
стягнення цих виплат. Така зміна
можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат. При цьому суд виходить з
розміру заборгованості боржника перед
стягувачем, що виникла під час
виконання судового рішення.

Приймаючи до уваги те, що відповідачем
виконана зобов'язальна частина рішення
суду першої інстанції від 17.10.2011 про
нарахування соціальних виплат (а.с. 26),
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що заява Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим про зміну
порядку та способу виконання рішення
суду у справі № 2а-7740/11/0122 (124/9870/13-а)
підлягає задоволенню.

Отже, доводи апеляційної скарги
не спростовують викладених висновків
суду першої інстанції.

У зв'язку з чим, судова колегія не
вбачає підстав щодо скасування рішення
суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла до
висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи, рішення суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування судового рішення не
вбачається.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя АР
Крим на ухвалу Центрального районного
суду м. Сімферополя від 12.12.13 у справі №
124/9870/13-а - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Центрального районного суду
м. Сімферополя від 12.12.13 у справі №
124/9870/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
М.В. Кукта

Судді підпис
О.В.Кучерук

підпис О.Е.Єланська

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
М.В. Кукта