Справа № 2а-1477/10
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року
Справа №
9104/433/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
виконавчого комітету Луцької міської
ради на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 22 листопада 2010 року у
справі за позовом приватної фірми
«Ельбе» до виконавчого комітету
Луцької міської ради про визнання
протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

приватна фірма «Ельбе» звернулась в
суд першої інстанції з
адміністративним позовом до
виконавчого комітету Луцької міської
ради в якому просила визнати
протиправним та скасувати п.3 рішення
виконавчого комітету Луцької міської
ради № 536-1 від 21.08.2008 р. «Про тарифи на
послуги з паркування автотранспорту,
що надаються комунальним
підприємством «АвтоПаркСервіс» яким
скасовано попереднє рішення
виконавчого комітету Луцької міської
ради від 22.03.2007 р. № 210-1 «Про визначення
оператора на здійснення організації і
експлуатації місць платного
паркування автотранспорту у м. Луцьку»

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 22
листопада 2010 року позовні вимоги
задоволено, визнано протиправним та
скасовано п 3 рішення виконавчого
комітету Луцької міської ради № 536-1 від
21.08.2008 р. «Про тарифи на послуги з
паркування автотранспорту, що
надаються комунальним підприємством
«АвтоПаркСервіс» яким скасовано
попереднє рішення виконавчого
комітету Луцької міської ради від
22.03.2007 р. № 210-1 «Про визначення
оператора на здійснення організації і
експлуатації місць платного
паркування автотранспорту у м. Луцьку»
.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції виконавчий
комітет Луцької міської ради оскаржив
його в апеляційному порядку, що судом
неповно з'ясовано обставини справи, а
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
Луцький міськрайонний суд
безпідставно поновив позивачу строк
звернення з позовом до суду. У
клопотанні про поновлення
процесуального строку ПФ «Ельбе»
зазначає, що дізналося про оскаржуване
рішення в грудні 2009 року, оскільки
виконавчий комітет Луцької міської
ради не повідомив належним чином про
прийняте рішення. Тому, вважає що
річний строк для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлений ст. 99 КАС України
пропущений з поважної причини.

Апелянт зазначає, що рішення
виконавчого комітету Луцької міської
ради № 563-1 від 21.08.2008 р. представник ПФ
«Ельбе» ОСОБА_1 отримала у
протокольному секторі виконавчого
комітету Луцької міської ради 26.08.2008 р.
особисто під підпис. Доказом цього є
відмітка у переліку виконавчих органів
ради, установ, організацій та службових
осіб, яким надіслано рішення.

Разом з тим, судом не було перевірено
повноваження представника ПФ «Ельбе»
ОСОБА_1, щодо права отримання
відповідної документації.

Ще одним підтвердження отримання
позивачем рішення № 563-1 від 26.08.2008 року
є звернення підприємства до суду саме з
копією рішення № 14, яка була в єдиному
екземплярі надана представнику ПФ
«Ельбе». Кожному суб'єкту
господарювання або фізичній особі, яка
звертається у виконавчий комітет
Луцької міської ради надається тільки
одна копія рішення із відповідним
порядковим номером, в даному випадку №
14.

З наведеного вбачається, що ПФ «Ельбе»
було відомо про прийняте рішення 26.08.2008
p., а до суду з позовною заявою вони
звернулись 03.03.2010 p., тобто після спливу
річного терміну.

Відповідно до ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Пропущення строку звернення
до адміністративного суду, згідно ст. 100
КАС України є підставою для відмови у
задоволені позову.

Апелянт вважає, що суд не належним
чином оцінив наведені обставини і
безпідставно визнав причину
пропущення строку поважною та поновив
строк звернення з позовом до суду.

Крім того апелянт зазначає, що
підставою скасування попереднього
рішення виконавчого комітету Луцької
міської ради № 210-1 від 22.03.2007 р. є
невиконанням ПФ «Ельбе» зобов'язань,
вказаних в п. 2 рішення № 563-1 від 21.08.2008 р.

Суд першої інстанції не надав оцінку
цим обставини справи, а саме, які
зобов'язання на позивача покладались
рішенням № 210-1 від 22.03.2007 р. і чи були
вони виконані. Тобто чи були
обґрунтовані підстави у виконавчого
комітету Луцької міської ради прийняти
рішення № 563-1 від 21.08.2008 р. про
скасування п. 3 рішення № 210-1 від 22.03.2007
р.

На підставі вище викладеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким відмовити у позові.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Ухвалою суду від 22.11.2010 року поновлено
позивачу строк звернення з позовом до
суду.

Судом першої інстанції встановлено, що
п. 3 рішення виконавчого комітету
Луцької міської ради № 563-1 від 21.08.2008
року скасовано попереднє рішення
виконавчого комітету № 210-1 від 22.03.2007
року «Про визначення оператора на
здійснення організації і експлуатації
місць платного паркування
автотранспорту у м. Луцьку ПФ «Ельбе», у
зв'язку з невиконанням підприємством
зобов'язань, вказаних у пункті №2
рішення №210-1 від 22.03.2007 року.»

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції правильно вважав, що
при прийнятті спірного рішення
відповідач істотно порушив вимоги
чинного законодавства, бо виконавчий
комітет вийшов за межі своєї
компетенції, яка чітко визначена
Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні», оскільки
стаття 52 зазначеного Закону
регламентує повноваження виконавчого
комітету відповідної ради де згідно
вимог п.2 пп. 3 вказаної статті
виконавчий комітет має право змінити
або скасувати лише акти
підпорядкованих йому відділів,
управлінь, інших виконавчих органів
ради, а також їх посадових осіб, а
згідно п 9 ст.59 вказаного Закону рішення
виконавчого комітету ради з питань
віднесених до власної компетенції
виконавчих органів ради, можуть бути
скасовані відповідною радою. Крім того
п.15 ст. 26 зазначеного вище Закону дає
однозначне визначення виключної
компетенції ради, яка лише на своїх
пленарних засіданнях має право
скасовувати акти своїх виконавчих
органів, які не відповідають
Конституції чи Законам України, іншим
актам законодавства, рішенням
відповідної ради, прийнятим в межах її
повноважень.

З огляду на це суд першої інстанції
обґрунтовано вважав, що виконавчий
комітет Луцької міської ради не мав
права скасовувати своє попереднє
рішення № 210-1 від 22.03.2007 року «Про
визначення оператора на здійснення
організації і експлуатації місць
платного паркування автотранспорту у
м. Луцьку», бо такими повноваженнями
наділена виключно лише Луцька міська
рада.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
покликання апелянта, як на підставу
скасування судового рішення, на ту
обставину, що позивачем було пропущено
строк на звернення до суду не
заслуговують на увагу, оскільки
ухвалою суду від 22.11.2010 року такий був
поновлений, і зазначена ухвала у
встановленому законом порядку не була
оскаржена до апеляційного суду.

Враховуючи викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу виконавчого
комітету Луцької міської ради -
залишити без задоволення, а постанову
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 22 листопада 2010
року по справі № 2а-1477/10/0308 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин