Справа № 2а-11649/11/0170/21
Суддя: Санакоєва Майя Анзорівна
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 2а-11649/11/0170/21

26.02.14 м. Севастополь
Севастопольський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Санакоєвої М.А.,

суддів Цикуренка А.С. ,

Іщенко Г.М.

секретар судового засідання
Карпова І.І.

за участю сторін:

представник позивача - Державної
фінансової інспекції в АР Крим,
Дружкова Ольга Олександрівна,
довіреність № 13-37/1/28 від 28.05.2013,

представник відповідача - Державного
підприємства "Ялтинський морський
торговельний порт", Приймака Анатолій
Ігорович, довіреність № 100-034 від 10.12.2013,

розглянувши апеляційну скаргу
Державного підприємства "Ялтинський
морський торговельний порт" на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим (суддя
Євдокімова О.О. ) від 16.12.13 у справі №
2а-11649/11/0170/21

за позовом Державної фінансової
інспекції в АР Крим (бульвар Леніна,
5/7,Сімферополь,Автономна Республіка
Крим,95006)

до Державного підприємства "Ялтинський
морський торговельний порт" (вул.
Рузвельта 5,Ялта,Автономна Республіка
Крим,98600)

про спонукання до виконання певних
дій,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16.12.13 позовні
вимоги Державної фінансової інспекції
в АР Крим до Державного підприємства
"Ялтинський морський торговельний
порт" про спонукання до виконання
певних дій - задоволені.

Зобов'язано Державне підприємство
"Ялтинський Морський Торговельний
порт" виконати пункт 7 вимоги від 28.02.2011
року № 01-05-14-14/1767 за виключенням
повернутих ТОВ "Укрюрконсалт" коштів у
розмірі 25335,45 грн.

Зобов'язано "Ялтинський Морський
Торговельний порт" виконати пункт 8
вимоги від 28.02.2011 року № 01-05-14-14/1767 за
виключенням підтвердження усунення
порушення у розмірі 3200 грн.

Не погодившись з зазначеною постановою
суду, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16.12.13 та прийняти
нове рішення.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні 26.02.2014 представник
відповідача підтримав доводи
апеляційної скарги з підстав,
зазначених в ній.

Представник позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджується
матеріалами справи, що позивачем з
22.11.10 по 18.01.11 проведено планову ревізію
фінансово - господарської діяльності
відповідача за період з 01.03.09 по 30.09.10, за
результатами якої складений Акт № 05-21/13
від 18.01.2011 р., де відображені ряд
порушень та недоліків.

На підставі акту перевірки позивачем
складено вимогу від 28.02.2011 року №
01-05-14-14/1767 про усунення виявлених
порушень (далі-Вимога)(а.с.94-98 Т.1).

Пунктом 7 зазначеної вимоги визначено,
що ревізією встановлено порушення п.2
ст. 193 Господарського Кодексу України
від 16.01.03 №436-ІУ (зі змінами та
доповненнями) та ст. 526, 629, 797 Цивільного
кодексу України від 16.01.03 №435-IV (зі
змінами та доповненнями), п. 6, 14 П(С)БО 16
"Витрати", затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 31.12.99
№ 318 (зі змінами та доповненнями),
внаслідок недотримання умов договорів
п.5.12 договору від 17.11.2008 №742/43,
укладеного з ТОВ "Укрюрконсалт"; п.5.11
договору від 12.07.2010 №1069, укладеного з
ТОВ "Матрица Продакшин"; п.5.6 договору
від 12.10.2007 № 608, укладеного з ТОВ
"Алуштаартсервис"; п.5.6 договору від
12.10.2007 №607, укладеного з ТОВ "Крокус
Інвест"), Портом необґрунтовано
понесені витрати на утримання
орендованого майна (господарські
витрати, податок на землю) на загальну
суму 112929,5 грн. (2009 рік - 60378,22 грн., 9 м. 2010
року - 52551,28 грн). У зв'язку з чим
відобразити дебіторську
заборгованість у сумі 112929,5 грн. за
юридичними особами щодо яких здійснені
безпідставні витрати. Провести
претензійно-позовну роботу з
контрагентами щодо відшкодування
коштів у сумі 112929,5 грн. В іншому випадку
стягнути з осіб, винних у
безпідставному покриті за рахунок
Порту витрат сторонніх юридичних осіб
на суму 112929,5 грн., шкоду у порядку та
розмірі встановленому ст. 130-136 Кодексу
законів про працю України.

Як вбачається з акту ревізії,
відповідачем понесені зайві витрати,
які згідно договорів оренди повинні
нести орендарі на загальну суму 112929,50
грн.(2009 рік-60378,22 грн., 2010 рік -52551,28 грн.), у
т.ч. ТОВ "Укрюрконсалт"-25335,45 грн., ТОВ
"Матрица-Продакшин"-6319,63 грн., ТОВ
"Алуштаартсервис"-75832,04 грн., ТОВ
"Крокус-Інвест"-5442,38 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
договір на відшкодування витрат
балансоутримувача надсилався 10.08.2010 до
ТОВ "Матрица Продакшн", однак не був
повернутий останнім, у зв'язку з чим
йому була надіслана претензія.

Таким чином, договір між
відповідачем та ТОВ "Матрица Продакшн"
на відшкодування витрат
балансоутримувача не був наданий
відповідачем під час проведення
перевірки, крім того наявність
зазначеного договору не звільнює
відповідача від виконання пункту 7
зазначеної вимоги.

Матеріалами справи встановлено,
що відповідач звертався до
Господарського суду АР Крим з позовом
до ТОВ "Кронус Інвест" про стягнення
49490,15 грн. заборгованості з витрат на
утримання майна. Рішенням
Господарського суду АР Крим від 02.04.2012
року у задоволені позову було
відмовлено. Зазначене рішення залишено
без змін постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
03.07.2012. Під час розгляду зазначеної
справи судом встановлено, що станом на
01.02.2012 року, договір на утримання майна
з балансоутримувачем ТОВ "Кронус
Інвест" укладено не було.

Доказів, що відповідач виконав
усі залежні від нього дії, спрямовані
на виконання зазначеного пункту
вимоги позивача до суду не надано.

З огляду на зазначене, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції, що пункт 7 Вимоги є
правомірним.

Відповідно до п. 8 письмової вимоги КРУ
в АР Крим від 28.02.2011 № 01-05-14-14/1767,
ревізією встановлено, що в порушення
ч.1. ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в України" от 16.07.99 № 996-ХІУ (зі
змінами й доповненнями) в
бухгалтерському обліку Порту
відображені господарські операції по
оцінки майна за договорами від 10.06.09 №
1006/09/105, від 05.05.10 № 505/10, від 09.02.09 № 902/09/25,
укладеними з підприємцем ОСОБА_5 на
суму 21600 грн., факт здійснення яких
документально не підтверджено.
Внаслідок чого, в порушення п. 6,14 П(С)БО
16 "Витрати", затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 31.12.99
року № 318 (зі змінами та доповненнями ),
необґрунтовано віднесено на
собівартість на суму 21600 грн. Сплачені
на загальну суму 18400 грн.

У зв'язку з чим було визначено провести
претензійно-позовну роботу щодо
відшкодування необґрунтовано
отриманих коштів підприємцем ОСОБА_5 у
сумі 18400 грн. В іншому випадку в порядку
та розмірах, встановлених ст.ст. 130,133,136
КЗпП, відшкодувати шкоду за рахунок
осіб, винних у відображені в обліку
витрат по оцінки майна в супереч
вимогам наведеного Закону України,
невиконання якого призвело до зайвого
витрачання коштів на суму 18400 грн. та
завищенню кредиторської
заборгованості на суму 3200 гривень.

Судова колегія зазначає, що наданий
відповідачем Звіт про оцінку плавучого
крана "ПК-87", за яким визначена ринкова
вартість об'єкту оцінки у сумі 1659202 грн.,
не може бути прийнято у якості усунення
порушення, оскільки за даними звіту
оцінка проведена 30.09.2008, а договір був
укладено в 2009 році.

На запит КРУ в АР Крим підприємцем
ОСОБА_5 не надано звіт про оцінку ПК-87 та
катамарану "ІНФОРМАЦІЯ_4", проведеної на
виконання договору від 10.06.09 № 1006/09/105 та
відображених в обліку Порту, згідно
акту приймання-передачі акту від 26.11.09
на суму 6400 гривень.

Крім того, відповідачем не було надано
звіт про оцінку теплоходів. На запит
КРУ в АР Крим підприємцем ОСОБА_5 також
не надано документи (договір, акт
наданих послуг, звіт про оцінку майна),
щодо підтвердження надання послуг по
оцінки теплоходу "ІНФОРМАЦІЯ_1",
"ІНФОРМАЦІЯ_2", "ІНФОРМАЦІЯ_3" на
виконання договору від 09.02.09 № 902/09/25 та
відображених в обліку Порту, згідно
акту приймання-передачі від 01.04.09 року
на суму 12000 гривень.

Згідно із статтею 15 Закону №2939-ХІІ (в
редакції до 02.12.2012), законні вимоги
службових осіб державної
контрольно-ревізійної служби є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що ревізуються.

Відповідно до Порядку розгляду
звернень та організації особистого
прийому громадян в органах державної
контрольно-ревізійної служби (який був
чинний на момент винесення вимоги),
затвердженого наказом Головного
контрольно-ревізійного управління
України від 28 жовтня 2008 року №383,
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 25 грудня 2008 року за №1242/15933,
який визначає процедуру розгляду
органами державної
контрольно-ревізійної служби в Україні
(органи ДКРС) звернень громадян,
посадових осіб підприємств, установ,
організацій, до рішень, дій
(бездіяльності), які можуть бути
оскаржені в органах ДКРС, належать,
зокрема, вимоги про усунення порушень,
які надсилаються за результатами
ревізій.

З урахуванням викладеного, обов'язкові
до виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства є
рішенням, в розумінні частини 2 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України, яке може бути оскаржене в
порядку адміністративного
судочинства.

Судом встановлено, що відповідачем
вимога Державної фінансової інспекції
в АР Крим від 28.02.2011 р. №01-05-14-14/1767 не
оскаржувалася.

Відповідно до пункту 7 статті 10
Закону України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні"
( в редакції на час винесення вимоги),
органам КРУ надається право
пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Відповідно до ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В порядку, передбаченому ст. 71 КАС
України, відповідачем не надано суду
належних та допустимих доказів щодо
виконання в повному обсязі пунктів 7, 8
вимоги Державної фінансової інспекції
від 28.02.2011 року № 01-05-14-14/1767.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає вірним висновок суду
першої інстанції, що викладені у вимозі
обов'язки підлягають обов'язковому
виконанню, у тому числі пункти 7 в
повному обсязі за виключенням
повернутих ТОВ "Укрюрконсалт" коштів у
розмірі 25335,45 грн. та п.8 в повному
обсязі за виключенням підтвердження
усунення порушення у розмірі 3200 грн.

З урахуванням викладеного, судова
колегія дійшла висновку про
недоведеність відповідачем достатніх
доказів необґрунтованості позовних
вимог, у зв'язку з чим позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі, оскільки не суперечать вимогам
діючого законодавства та підтверджені
матеріалами справи.

Зважаючи на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що правова оцінка, яку
дав суд першої інстанції обставинам
справи, не суперечить чинному
законодавству.

Судове рішення не може бути скасовано
чи змінено з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Згідно статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Керуючись статтями 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Ялтинський морський
торговельний порт" - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
16.12.13 у справі № 2а-11649/11/0170/21 - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення згідно з частиною п'ятою
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення ухвали в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Повний текст судового рішення
виготовлений 03 березня 2014 р.

Головуючий суддя підпис
М.А.Санакоєва

Судді підпис А.С.
Цикуренко

підпис Г.М. Іщенко

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
М.А.Санакоєва