Справа № 803/148/14
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2014-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 року Справа № 803/148/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання
Головатій І.В.,

з участю представників позивача
Максимчука Ю.В., Огородника О.В.,
Забеліна І.Б.,

представника відповідача Януль О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українські
торгівельні мережі" до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Українські
торгівельні мережі" (далі - ТзОВ
"Українські торгівельні мережі",
позивач) звернулося з адміністративним
позовом до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області (далі - Луцька ОДПІ,
відповідач) про визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень від 06.09.2013 року
№, №, №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем було проведено планову
виїзну перевірку ТзОВ "Українські
торгівельні мережі" з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства за період з 01.01.2012 року по
31.03.2013 року, за результатами якої
складено акт №402/22-1/34310279 від 09.08.2013 року.

У висновку акта перевірки встановлено
порушення позивачем пп.14.1.11, пп.14.1.13,
пп.14.1.27, пп. 14.1.36, пп.14.1.231., пп. 14.1.228,
пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, пп. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1
п.134.1 ст. 134, пп. 135.4.1 п.135.4 ст.135, п.138.2, п.138.6
ст.138, пп. 139.1.9 п.139.1 ст.139, ст. 159, пп.195.1.1
п.195.1 ст.195 Податкового кодексу України
(далі - ПК України), в результаті чого
підприємству зменшено від'ємне
значення об'єкта оподаткування за І
квартал 2013 року в сумі 270399,00 грн. та
донараховано податок на прибуток
всього в сумі 886540,00 грн. Одночасно
встановлено порушення ст. 185, п.186.1 ст. 186,
п.198.1, п.198.6 ст. 198, п.200.2 ст. 200 ПК України, в
результаті чого суб'єктом
господарювання занижено податок на
додану вартість на загальну суму 129851,00
грн., в тому числі за січень 2012 року на
суму 6217,00 грн., квітень 2012 року на суму
51061,00 грн., травень 2012 року на суму 13188,00
грн., липень 2012 року на суму 55531,00 грн.,
серпень 2012 року на суму 2989,00 грн.,
вересень 2012 року на суму 865,00 грн.,
зменшено залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду на суму 45487,00 грн. та зменшено
від'ємне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту за березень 2013
року в сумі 23027,00 грн.

6 вересня 2013 року Луцькою ОДПІ прийняті
податкові повідомлення-рішення
№, №, №, №.
Відповідно до податкового
повідомлення-рішення № від 06.09.2013
року ТзОВ "Українські торгівельні
мережі" збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств з урахуванням
штрафних (фінансових) санкцій на
загальну суму 1108175,00 грн., де сума
основного платежу становить 886540,00 грн.,
а сума штрафних (фінансових) санкцій -
221635,00 грн. Податковим
повідомленням-рішенням № від
06.09.2013 року підприємству збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість (ПДВ) з урахуванням
штрафних (фінансових) санкцій на
загальну суму 194776,50 грн., де сума
грошового зобов'язання за основним
платежем становить 129851,00 грн., а сума
штрафних (фінансових) санкцій - 64925,50
грн. Згідно податкового
повідомлення-рішення №
від 06.09.2013 року податковий орган
зменшив позивачу суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 270399,00
грн. Також Луцька ОДПІ прийняла
податкове повідомлення-рішення №
від 06.09.2013 року, згідно якого товариству
зменшено розмір від'ємного значення
суми ПДВ у розмірі 45487,00 грн.

Позивач не погодився з цими
податковими повідомленнями-рішеннями
та оскаржив їх спочатку 27.09.2013 року до
Головного управління Міндоходів у
Волинській області, а згодом 04.11.2013 року
до Міністерства доходів і зборів
України, проте податкові органи
залишили оскаржувані податкові
повідомлення-рішення без змін, а скарги
- без задоволення.

З висновками, наведеними в акті, як і з
податковими повідомленнями-рішеннями
Луцької ОДПІ ТзОВ "Українські
торгівельні мережі" не погоджується на
підставі наступного.

В акті перевірки встановлено заниження
ТзОВ "Українські торгівельні мережі"
показників у рядку 02 декларації "Дохід
від операційної діяльності (дохід від
реалізації товарів (робіт, послуг)" на
загальну суму 2100625,00 грн. Підставою для
висновків про порушення, на думку
перевіряючих, стало те, що ТзОВ
"Українські торгівельні мережі"
здійснювало експортні операції з
реалізації олії соняшникової, олії
ріпакової, туш свійських свиней, м'яса
свійських курей мороженого за цінами
нижчими за ціну придбання, в результаті
чого витрати такого придбання
перевищували доходи в розумінні
Податкового кодексу України та
Стандартів бухгалтерського обліку.
Така господарська діяльність, на думку
податкового органу, не призвела до
збільшення економічних вигод у вигляді
надходження активів або зменшення
зобов'язань, які призводять до
зростання власного капіталу.

На заперечення вищенаведених
висновків позивач зазначає, що порядок
обчислення, визнання, склад доходу та
витрат підприємства визначено в
розділі ІІІ Податкового кодексу
України. Законодавець визначив, що
"дохід" для цілей податкового
законодавства охоплює всі види
надходжень, які набуваються платником
податку у власність чи на його користь
і мають вартісне вираження. При цьому
здійснення господарської діяльності
не пов'язується з фактом перевищення
надходжень до такого платника податків
над його витратами. Визначення розміру
витрат підприємства шляхом визначення
їх на рівні отриманого доходу,
Податковим кодексом України не
передбачено. Крім цього позивач вказує,
що п.140.5 ст. 140 ПК України визначено, що
установлення додаткових обмежень щодо
складу витрат платника податку, крім
тих, що зазначені в цьому розділі, не
дозволяється.

Також товариство зазначає, що чинне
законодавство України гарантує
суб'єктам господарювання вільне
здійснення господарської діяльності
на власний ризик та надає можливість
самостійно визначати вартість
продукції, що передбачається до
продажу. ТзОВ "Українські торгівельні
мережі" не здійснювало реалізацію
товарів, ціни на які регулюються
законодавством, а при визначенні ціни
на олію виходило із оцінки ситуації на
відповідному ринку та якості сировини,
що відноситься до власних ризиків
підприємницької діяльності, а тому
твердження податкового органу про
можливі порушення ТзОВ "Українські
торгівельні мережі" податкового
законодавства стосовно визначення
об'єкта оподаткування не відповідає
дійсності.

Крім того, позивач вважає, що
податковий орган фактично не
погоджується з договірною ціною, за
якою підприємство експортувало
придбані товари. З порівняльного
аналізу цін на експортовану ТзОВ
"Українські торгівельні мережі"
продукцію слідує те, що відхилення
фактичної ціни від звичайної ціни за
одиницю продукції, яка була
експортована позивачем не перевищує 20
відсотків, а тому відсутні порушення
законодавства зі сторони суб'єкта
господарювання щодо визначення
договірних цін.

Відтак, висновки перевіряючи про те, що
ТзОВ "Українські торгівельні мережі"
здійснювало експортні операції з
реалізації олії соняшникової, олії
ріпакової, туш свійських свиней, м'яса
свійських курей мороженого за цінами
нижчими за ціну придбання, в результаті
чого витрати такого придбання
перевищували доходи в розумінні
Податкового кодексу України та
Стандартів бухгалтерського обліку
суперечить нормам чинного
законодавства.

Стосовно висновку Луцької ОДПІ про не
включення товариством в ІV кварталі 2012
року до складу валових доходів суми
непогашеної кредиторської
заборгованості в розмірі 1281937,00 грн.,
яка виникла в результаті отримання від
ТзОВ "Системи управління нерухомістю"
коштів згідно договору комісії, де
ТзОВ "Українські торгівельні мережі"
виступало комісіонером, то позивач
зазначає наступне.

В оскаржуваному акті перевірки
перевіряючі зазначають, що на
виконання договору комісії від 23.10.2006
року та додаткових угод до нього ТзОВ
"Українські торгівельні мережі"
отримало кошти від ТзОВ "Системи
управління нерухомістю" для придбання
цьому контрагенту
товарно-матеріальних цінностей. Луцька
ОДПІ вважає, що ТзОВ "Системи
управління нерухомістю" діяло виключно
з метою мінімізації податкових
зобов'язань, оскільки за три роки, а
саме такий час ТзОВ "Українські
торгівельні мережі" користувалось
даними коштами, ТзОВ "Системи
управління нерухомістю" не звернулося
до суду про стягнення коштів або на
виконання умов договору, а тому така
господарська операція спрямована
винятково на зменшення бази
оподаткування, та не має під собою
розумної, економічно-обгрунтованої,
необхідної і достатньо ділової
(господарської) мети.

Позивач вказує, що перевіркою було
хибно встановлено заниження
задекларованих суб'єктом
господарювання показників у рядку 03
декларації, а саме не включення до
складу валових доходів суми
непогашеної кредиторської
заборгованості в розмірі 1281937,00 грн.
Вищезазначена сума непогашеної
кредиторської заборгованості була
взята перевіряючими лише із одного
договору комісії №18 від 23.10.2006 року, без
урахування того, що до даного договору
були укладені додаткові угоди, а також
на його виконання приймалися звіти
комісіонера. Шляхом подання звітів про
хід виконання умов договору ТзОВ
"Українські торгівельні мережі"
підтверджувало свою зацікавленість у
виконанні умов договору та
переслідувало розумну,
економічно-обгрунтовану ділову мету
отримати комісійну винагороду. Крім
того, 17.12.2012 року була укладена
додаткова угода до договору комісії
від 23.10.2006 року, в якій було встановлено
строк виконання умов договору комісії
до 30.06.2014 року. На даний час договір
комісії перебуває на стадії його
виконання, а тому отримані кошти в сумі
1281937,00 грн. ТзОВ "Українські торгівельні
мережі" не має права включати до складу
валових доходів. Відтак, висновки
перевіряючих органів про заниження
задекларованих зобов'язань не
відповідають дійсності, адже кошти, які
отримані підприємством за договором
комісії, не можуть вважатися
кредиторською заборгованістю,
оскільки договір комісії є чинним і
буде виконаний у встановлений строк.

Стосовно правомірності віднесення до
складу валових витрат сум витрат за
маркетингові та логістичні послуги,
інформаційно-консультаційні,
аутсортингові послуги, рекламні
послуги, які отримані від ТзОВ
"Техстандартпроект", ТзОВ "Янікс", ПП
"Піар Студія "Конквест", ТзОВ "Фрутпол",
МПП "Медіа", суб'єктів підприємницької
діяльності ОСОБА_5, ОСОБА_6 позивач
зазначає наступне.

Спірні послуги фактично спрямовані на
забезпечення ефективного збуту
товарів позивача у торгівельних
мережах "М'ясна точка" шляхом
популяризації продукції товариства
серед споживачів та стимулювання
споживчого попиту, що і обумовлює
господарський характер цих послуг для
позивача. При цьому, вказані дії з
просування товару мають економічну
цінність самі по собі, незалежно від їх
результату, який не охоплюється
предметом договору надання послуг.

На підтвердження реальності отримання
вищезазначених послуг ТзОВ
"Українські торгівельні мережі" надає
копії договорів, податкові накладні,
платіжні доручення, акти
приймання-передачі виконаних робіт та
інші документи, що містять необхідну
інформацію про зміст, обсяг та вартість
поставлених послуг.

Позивач зазначає, що він здійснює
фінансово-господарську діяльність на
власний ризик, а тому вправі самостійно
оцінювати її ефективність та
доцільність, а відтак платник
самостійно вирішує, які саме витрати
йому необхідно здійснити для
забезпечення своєї діяльності та
вправі самостійно обирати виконавців
послуг. Економічним ефектом від
отримання вищенаведених послуг було
перш за все збільшення кількості
потенційних покупців і, відповідно,
збільшення реалізації продукції.

Додатково звертає увагу на те, що 90%
персоналу є продавцями і вантажниками,
а тому ці працівники не в змозі
забезпечити ефективний збут товарів у
всіх магазинах позивача. У зв'язку із
цим товариством здійснювались витрати
на маркетингові, логістичні,
інформаційно-консультаційні,
аутсортингові та рекламні послуги.

Позивач вважає вищевказані висновки
акта перевірки безпідставними, а
прийняті на його підставі податкові
повідомлення-рішення протиправними та
такими, що підлягають скасуванню.

В запереченнях на адміністративний
позов Луцька ОДПІ не погоджується з
даним позовом ТзОВ "Українські
торгівельні мережі" та просить
відмовити в його задоволенні з
наступних підстав.

Відповідно до акта планової перевірки
від 09.08.2013 року №402/22-1/34310279 ТзОВ
"Українські торгівельні мережі" в
результаті порушення податкового
законодавства занижено податок на
додану вартість за звітні періоди
січень, квітень, травень, липень 2012 року
на загальну суму 129851,00 грн. та завищено
залишок від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду на 45487,00
грн., занижено податок на прибуток за
звітні періоди з І кварталу 2012 року по І
квартал 2013 року на загальну суму 886540,00
грн. та завищено від'ємне значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток за І квартал 2013 року на 270339,00
грн.

Матеріалами перевірки підтверджено, що
ТзОВ "Українські торгівельні мережі"
здійснювало експортні операції з
реалізації олії соняшникової, олії
ріпакової, туш свійських свиней, м'яса
свійських курей мороженого за цінами,
нижчими за ціну придбання, в результаті
чого витрати такого придбання
перевищували доходи в розумінні
Податкового кодексу України та
Стандартів бухгалтерського обліку.

ТзОВ "Українські торгівельні мережі"
придбавало на території України
продукцію за ціною продавця з
урахуванням ПДВ, яке підприємством
було віднесено до податкового кредиту,
тобто до зменшення суми податкових
зобов'язань, в той час коли експортні
операції оподатковуються за нульовою
ставкою. При визначенні вартості
реалізації продукції (робіт, послуг) не
враховувались суми податку на додану
вартість та не включались суми
прибутку (рентабельність), яку
підприємство розраховує отримати від
своєї діяльності. Здійснюючи операції
з реалізації олії соняшникової, олії
ріпакової, туш свійських свиней, м'яса
свійських курей мороженого, ТзОВ
"Українські торгівельні мережі"
отримує при цьому збитки. Така
господарська діяльність не призвела до
збільшення економічних вигод у вигляді
надходження активів або зменшення
зобов'язань, які призводять до
зростання власного капіталу.

Суб'єктом господарювання під час
проведення перевірки не обґрунтувало
наявність розумних економічних або
інших причин (ділової мети) укладення
угод продажу товарів та експортних
контрактів на реалізацію товарів за
цінами, нижчими за ціну їх придбання.
Розумні економічні причини можуть бути
наявними лише за умови, що платник
податків має право одержати
економічний ефект у результаті
підприємницької або іншої економічної
діяльності, а не виключно чи переважно
за рахунок відшкодування з бюджету ПДВ.
Намір одержати дохід лише в зазначений
спосіб не можна розглядати як
самостійну ділову мету.

Перевіркою також встановлено
заниження ТзОВ "Українські торгівельні
мережі" задекларованих у рядку 03
податкових декларацій з податку на
прибуток підприємства інших доходів, а
саме не включено в IV кварталі 2012 року до
складу валових доходів суму
непогашеної кредиторської
заборгованості в розмірі 1281937,00 грн.,
яка виникла в результаті отримання від
ТзОВ "Системи управління нерухомістю"
коштів згідно договорів комісії, де
ТзОВ "Українські торгівельні мережі"
виступало комісіонером та
зобов'язувалось за відповідну
компенсацію придбати товари, визначені
умовами договорів.

ТзОВ "Системи управління нерухомістю"
реорганізовано шляхом приєднання до
ТзОВ "Джерела", якому передано
дебіторську заборгованість за
договорами комісії. Однак, згідно
картки рахунку 6854 "Розрахунки з іншими
кредиторами" по взаємовідносинах з
контрагентом ТзОВ "Системи управління
нерухомістю" станом на 31.03.2013 року у
ТзОВ "Українські торгівельні мережі"
обліковується кредиторська
заборгованість в сумі 1281937,39 грн. по
договорах комісії від 23.10.2006 року №18,
від 15.04.2008 року №7, від 03.11.2008 року, від
21.04.2009 року, від 19.05.2008 року, від 11.08.2008
року, від 07.10.2009 року №1/7.10-09.

В ході перевірки Луцькою ОДПІ було
направлено на ТзОВ "Українські
торгівельні мережі" запит від 02.08.2013
року за №2170/10/22.1 про надання до 08.08.2013
року письмового пояснення та копій
документів з питань здійснення
фінансово-господарських операцій з
ТзОВ „Системи управління нерухомістю"
по вищевказаних договорах комісії,
проте запит ТзОВ "Українські
торгівельні мережі" залишено без
виконання.

Позивач зазначив, що ТзОВ "Системи
управління нерухомістю" діяло виключно
з метою мінімізації податкових
зобов'язань, оскільки за три роки, а
саме такий час ТзОВ „Українські
торгівельні мережі" користувалось
даними коштами, ТзОВ "Системи
управління нерухомістю" не звернулось
до суду про стягнення коштів або щодо
виконання умов договору. Крім того,
ТзОВ "Системи управління нерухомістю"
та ТзОВ „Українські торгівельні
мережі" є пов'язаними особами, оскільки
на момент укладання договорів та
перерахування коштів у них був один
засновник. На підставі вищезазначеного
зроблено висновок, що не стягнута після
закінчення строку позовної давності
кредиторська заборгованість в сумі
1281937,39 грн. по невиконаних договорах
комісії на придбання
товарно-матеріальних цінностей
підлягає включенню до інших доходів.

Також позивач вказує на те, що
перевіркою повноти визначення витрат,
що враховуються при визначені об'єкта
оподаткування встановлено їх
завищення на загальну суму 1154388 грн. В
порушення пп. 14.1.27, пп.14.1.36 п.14 ст. 14,
пп.138.2. п.138 ст.138 , пп.139.1.9 п. 139 ст.139 ПК
України ТзОВ „Українські торгівельні
мережі" віднесено до складу
адміністративних витрат у
вищевказаних звітних періодах витрати
в загальній сумі 1154388,00 грн. за
маркетингові, логістичні,
інформаційно-консультаційні,
аутсорсингові та рекламні послуги, які
отримані від ТзОВ „Техстандартпроект",
ТзОВ „Янікс", ПП „Піар студія"
Конквест", ТзОВ СП „Полсет Україна",
ТзОВ „АПГ „Пан Курчак", ТзОВ „Фрутпол",
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_5, МПП „Медіа", суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_6 без
документального підтвердження факту
здійснення господарських операцій з
використанням даних послуг.

Крім того, ТзОВ „Українські
торгівельні мережі" віднесено до
податкового кредиту в період з січня 2012
року по березень 2013 року податок на
додану вартість в загальній сумі 198328,00
грн. з вартості отриманих від
вищезазначених контрагентів
маркетингових, логістичних,
інформаційно-консультаційних та інших
послуг згідно податкових накладних.

Так, в ході перевірки встановлено, шо в
актах виконаних робіт відсутнє
детальне визначення переліку наданих
послуг та їх конкретний зв'язок із
специфікою діяльності ТзОВ
„Українські торгівельні мережі".

Луцька ОДПІ зазначає, що до перевірки
ТзОВ „Українські торгівельні мережі",
крім актів виконаних робіт, не надано
документів, які б документально
підтверджували надання послут
вищезазначеними суб'єктами
господарювання (детальне визначення
переліку наданих послуг, звітів,
зведених таблиць, діаграм, відомостей,
оперативний аналіз потреби в
інформаційно-консультаційннх,
аутсорсингових, рекламних послугах та
їх позитивного економічного ефекту
(причини) для діяльності підприємства.)
та документів, які б свідчили про їх
використання в господарській
діяльності товариства та економічний
ефект від отриманих послуг. Ні з актів
прийому-передачі, ні з інших матеріалів
справи не вбачається, в якому обсязі
були виконані зазначені послуги, та у
чому вони полягали, так само як і не
встановлено наявності економічної
доцільності витрат на спірні послуги.
Відсутні докази направлення таких
витрат на максимізацію доходів чи
мінімізацію витрат, тобто на отримання
прибутку в цілому, що відповідає
сутності господарської діяльності.

Також позивач зазначає, що станом на
01.01.2012 року рахувалося 219 працівників за
штатом, в тому числі за
цивільно-правовими договорами - 85 чол.,
та станом на 31.03.2013 року за штатом - 320
працівників, в тому числі за
цивільно-правовими договорами - 23 чол.,
що спростовує потребу допомоги
сторонньої організації, оскільки в
штаті є кваліфіковані працівники.

Враховуючи вищенаведене, Луцька ОДПІ
вважає винесені оскаржувані податкові
повідомлення-рішення такими, що
відповідають вимогам чинного
законодавства України та просить суд
відмовити в задоволенні позовних вимог
позивача повністю.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали з
підстав, наведених у позовній заяві, та
просили їх задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнала повністю з
підстав, викладених у письмовому
запереченні, та просила в задоволенні
позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази, суд
дійшов висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити з наступних
мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 25 квітня 2006 року
виконавчим комітетом Луцької міської
ради Волинської області було
зареєстровано ТзОВ „Українські
торгівельні мережі" як юридичну особу,
що підтверджується копіями свідоцтва
про держану реєстрацію юридичної особи
серії А00 №657900 (а.с.117-118, том 1) та довідки
АА №033781/974 з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(а.с.119, том 1). Позивач є платником
податку на додану вартість, що
підтверджується копією свідоцтва
№02613103 про реєстрацію платника податку
на додану вартість від 19.05.2006 року
(а.с.120, том 1).

Луцькою ОДПІ було проведено планову
виїзну перевірку ТзОВ „Українські
торгівельні мережі" з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства за період з 01.01.2012 року по
31.03.2013 року, за результатами якої
складено акт від 9 серпня 2013 року
№402/22-1/34310279 (а.с.9-57, том 1).

В акті перевірки від 09.08.2013 року
зафіксовано порушення товариством:

- пп.14.1.11, пп.14.1.13, пп.14.1.27, пп. 14.1.36,
пп.14.1.231., пп. 14.1.228, пп.14.1.257 п.14.1 ст.14, пп.
44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п.134.1 ст. 134, пп. 135.4.1 п.135.4
ст.135, п.138.2, п.138.6 ст.138, пп. 139.1.9 п.139.1 ст.139,
ст. 159, пп.195.1.1 п.195.1 ст.195 Податкового
кодексу України (далі - ПК України), в
результаті чого підприємству зменшено
від'ємне значення об'єкта
оподаткування за І квартал 2013 року в
сумі 270399,00 грн. та донараховано податок
на прибуток всього в сумі 886540,00 грн., в
тому числі за 1 квартал 2012 року - 154481
грн., 2 квартал 2012 року - 151036 грн., 3
квартал 2012 року - 72813 грн., 4 квартал 2012
року - 418560 грн., 1 квартал 2013 року - 89650
грн.;

- ст. 185, п.186.1 ст. 186, п.198.1, п.198.6 ст. 198, п.200.2
ст. 200 ПК України, в результаті чого
підприємством занижено податок на
додану вартість на загальну суму 129851,00
грн., в тому числі за січень 2012 року на
суму 6217,00 грн., квітень 2012 року на суму
51061,00 грн., травень 2012 року на суму 13188,00
грн., липень 2012 року на суму 55531,00 грн.,
серпень 2012 року на суму 2989,00 грн.,
вересень 2012 року на суму 865,00 грн.,
зменшено залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду на суму 45487,00 грн. та зменшено
від'ємне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту за березень 2013
року в сумі 23027,00 грн.

Також в акті перевірки встановлені
інші порушення, які не покладені в
основу оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

На підставі акта перевірки Луцькою
ОДПІ винесені податкове
повідомлення-рішення від 06.09.2013 року
№, №, №, №. Так,
податковим повідомленням-рішенням
№ від 06.09.2013 року (а.с.87, том 1)
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств в загальному
розмірі 1108175,00 грн., де основний платіж
складає 886540,00 грн., а штрафна санкція -
221635,00 грн. Податковим
повідомленням-рішенням № від
06.09.2013 року (а.с.88, том 1) підприємству
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів за
основним платежем на 129851,00 грн. та за
штрафними санкціями - на 64925,50 грн.
Податковим повідомленням-рішенням
№ від 06.09.2013 року (а.с.89, том 1) ТзОВ
„Українські торгівельні мережі"
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 45487,00 грн. Податковим
повідомленням-рішенням № від
06.09.2013 року (а.с.90, том 1) товариству
зменшено суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток у розмірі 270399,00 грн.

Позивач не погодився з прийнятими
рішеннями та подав спочатку первинну
скаргу до Головного управління
Міндоходів у Волинській області, а
згодом до Міністерства доходів і
зборів України. Рішенням Головного
управління Міндоходів у Волинській
області від 21.10.2013 року №2494/10/10.2-06
(а.с.91-99, том 1) та рішенням Міністерства
доходів і зборів України від 24.12.2013 року
№18094/6199-99-10-01-15 (а.с.100-104, том 1)
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення залишило без
змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до частини другої статті 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. На думку
суду, Луцька ОДПІ, заперечуючи проти
адміністративного позову, довела
правомірність прийнятих податкових
повідомлень-рішень від 06.09.2013 року
№, №, №, №19 з
огляду на таке.

Судом встановлено, що ТзОВ „Українські
торгівельні мережі" здійснювало
експортні операції з реалізації олії
соняшникової, олії ріпакової, туш
свійських свиней, м'яса свійських
свиней, м'яса свійських курей
мороженого за цінами, нижчими за ціну
придбання. в результаті чого витрати
такого придбання перевищували доходи.
Зазначене підтверджується розрахунком
співставлення цін придбання та
реалізації по експортних операціях,
який наведений в додатку №1 до акта
перевірки №402/22-1/34310279 від 09.08.2013 року
(а.с.58-67, том 1). Згідно цього додатку ТзОВ
„Українські торгівельні мережі"
експортувало продукцію ТзОВ „ТД
М'ясфрут" (Росія, Санкт-Петербург), ТзОВ
„Версія-Трейд" (Росія, Катеринбург), ВАТ
„Комаровка" (Республіка Білорусь), ВАТ
„Гомельський жировий комбінат"
(Республіка Білорусь), ТзОВ
„Даймандстрой" (Республіка Білорусь),
„MUNZER Bioindustrie GmbH" (Австрія, Відень), ТзОВ
„Исток" (Росія, Катеринбург), SRL „SPANDOR"
(Молдова, Кишинів), що підтверджується
копіями договорів купівлі-продажу,
специфікаціями до них,
вантажно-митними деклараціями,
видатковими накладними (а.с.189-252, том 1,
а.с.1-135, том 2). Так, згідно розрахунку
співставлення цін придбання та
реалізації продукції, вартість 1 кг.
експортованого товару є нижчою за
вартість його придбання з ПДВ. Різниця
становить від 0,52 грн. до 5,66 грн. за 1 кг.
продукції, що не заперечується
позивачем.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1
статті 14 ПК України господарська
діяльність - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Частиною 2 статті 3 Господарського
кодексу України встановлено, що
господарська діяльність, що
здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями.
Господарська діяльність може
здійснюватись і без мети одержання
прибутку (некомерційна господарська
діяльність).

У підпункті 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК
України зазначено, що розумна
економічна причина (ділова мета) -
причина, яка може бути наявна лише за
умови, що платник податків має намір
одержати економічний ефект у
результаті господарської діяльності.

Згідно довідки АА №033781/974 з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України (а.с.119, том 1)
основними видами діяльності ТзОВ
„Українські торгівельні мережі" є
роздрібна та оптова торгівля, що
належать до комерційної господарської
діяльності, метою якої є одержання
прибутку.

Відповідно до частини 1 статті 142
Господарського кодексу України
прибуток (доход) суб'єкта
господарювання є показником
фінансових результатів його
господарської діяльності, що
визначається шляхом зменшення суми
валового доходу суб'єкта
господарювання за певний період на
суму валових витрат та суму
амортизаційних відрахувань.

Тобто, прибуток (дохід) від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг)
відображає загальний дохід від
реалізації продукції, товарів, робіт,
послуг, тобто без вирахування наданих
знижок, повернення проданих товарів та
непрямих податків (податку на додану
вартість, акцизу тощо).

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1
статті 134 ПК України у цьому розділі
об'єктом оподаткування є: прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135 - 137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно пункту 135.1. статті 135 цього ж
кодексу доходи, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
включаються до доходів звітного
періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

В пункті 135.4 статті 135 ПК України
зазначено, що дохід від операційної
діяльності визнається в розмірі
договірної (контрактної) вартості, але
не менше ніж сума компенсації, отримана
в будь-якій формі, в тому числі при
зменшенні зобов'язань, та включає:
дохід від реалізації товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, у тому
числі винагороди комісіонера
(повіреного, агента тощо); особливості
визначення доходів від реалізації
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг для окремих категорій платників
податків або доходів від окремих
операцій встановлюються положеннями
цього розділу.

Підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК
України визначено, що витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг (пункт
138.4 ст.138 ПК України). Під собівартістю
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг згідно підпункту 14.1.228
пункту 14.1 статті 14 ПК України розуміють
витрати, що прямо пов'язані з
виробництвом та/або придбанням
реалізованих протягом звітного
податкового періоду товарів, виконаних
робіт, наданих послуг, які визначаються
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку, що
застосовуються в частині, яка не
суперечить положенням розділу ІІІ
цього Кодексу. Пунктом 138.6 статті 138 ПК
України встановлено, що собівартість
придбаних та реалізованих товарів
формується відповідно до ціни їх
придбання з урахуванням ввізного мита
і витрат на доставку та доведення до
стану, придатного для продажу. Так,
згідно пункту „а" підпункту 195.1.1 пункту
195.1 статті 195 ПК України за нульовою
ставкою оподатковуються операції з
вивезення товарів за межі митної
території України у митному режимі
експорту.

З матеріалів справи слідує, що ТзОВ
„Українські торгівельні мережі"
придбавало на території України
продукцію за ціною продавця з
урахуванням ПДВ, яке підприємством
було віднесено до податкового кредиту,
тобто до зменшення суми податкових
зобов'язань, в той час, коли
експортувало її за нульовою ставкою
оподаткування. Під час визначення
вартості реалізації продукції
позивачем не враховувалися суми
податку на додану вартість та не
включалися суми прибутку, яку
підприємство розраховує отримати від
своєї діяльності.

Актом перевірки встановлено, що ТзОВ
„Українські торгівельні мережі",
здійснюючи операції з експорту олії
соняшникової, олії ріпакової, туш
свійських свиней, м'яса свійських курей
мороженого, отримує при цьому постійні
збитки, які мають систематичний
характер.

Враховуючи вищевикладені обставини,
ТзОВ „Українські торгівельні мережі"
здійснювало експортні операції з
реалізації продукції за цінами,
нижчими за ціну придбання, в результаті
чого витрати такого придбання
перевищували доходи в розумінні
Податкового кодексу України. Така
господарська діяльність не призвела до
збільшення економічних вигод у вигляді
надходження активів або зменшення
зобов'язань, які призводять до
зростання власного капіталу.
Товариством здійснювався продаж
згаданої продукції зі свідомо
систематичним від'ємним фінансовим
результатом. Виконання таких угод, а
саме експорт продукції за цінами,
нижчими за собівартість придбання
таких товарів, та одержання внаслідок
цього збитків (що, у свою чергу,
призводило до виникнення формальних
підстав для відшкодування з бюджету
податку на додану вартість) не є
економічно виправданими. Розумні
економічні причини можуть бути
наявними лише за умови, що платник
податків має право одержати
економічний ефект у результаті
підприємницької або іншої економічної
діяльності, а не виключно чи переважно
за рахунок відшкодування з бюджету ПДВ.
Намір одержати дохід лише в зазначений
спосіб, не можна розглядати як
самостійну ділову мету. Внаслідок
укладення таких договорів з покупцями
на реалізацію продукції за цінами
нижче повної собівартості не виникає
бази оподаткування - прибутку, а тому
підприємство ніколи не буде сплачувати
податок на прибуток з таких операцій.

Отже, під час перевірки Луцькою ОДПІ
правомірно встановлено, що ТзОВ
„Українські торгівельні мережі" не
обґрунтовано наявність розумних
економічних або інших причин (ділової
мети) під час укладення таких угод
продажу товарів та експортних
договорів на реалізацію товарів за
цінами, нижчими за ціну їх придбання, а
тому позивачем занижено показники у
рядку 02 Декларації „Дохід від
операційної діяльності (дохід від
реалізації товарів (робіт,послуг)" на
загальну суму 2100625,00 грн., в тому числі:
за 1 квартал 2012 року в сумі 396400,00 грн.; 2
квартал 2012 року в сумі 382455,00 грн.; 3
квартал 2012 року в сумі 237400,00 грн.; 4
квартал 2012 року в сумі 567725,00 грн.; 1
квартал 2013 року в сумі 516645,00 грн.

Перевіркою також встановлено
порушення позивачем підпунктів 14.1.11,
14.1.13, 14.1.257 пункту 14.1 статті 14, підпункту
135.5.4 ПК України, в результаті чого ТзОВ
„Українські торгівельні мережі" в ІV
кварталі 2012 року не включено до складу
валових доходів суми непогашеної
кредиторської заборгованості в
розмірі 1281937,00 грн., яка виникла в
результаті отримання від ТзОВ "Системи
управління нерухомістю" коштів згідно
договорів комісії, де ТзОВ „Українські
торгівельні мережі" виступало
комісіонером.

Судом встановлено, що між ТзОВ
„Українські торгівельні мережі" та
ТзОВ "Системи управління нерухомістю"
було укладено ряд договорів комісії
(від 23.10.2006 pоку, №7 від 15.04.2008 року, від
03.11.2008 року, від 21.04.2009 року, від 19.05.2008
року, від 11.08.2008 року, №1/7.10-09 від 07.10.2009
року) згідно з якими ТзОВ "Системи
управління нерухомістю" (Комітент)
доручає ТзОВ „Українські торгівельні
мережі" (Комісіонер) за компенсацію
придбати товари. Так, згідно пункту 1.1
договору комісії від 23.10.2006 pоку
(а.с.105-106, том 1) Комітент доручає, а
Комісіонер зобов'язується від свого
імені здійснити наступні дії: придбати
у третіх осіб обладнання:
пароконвектомат (кількість за
додатковим погодженням Комітента) з
використанням вулканічної лави, щоб
забезпечувало, крім підсмажування і
наявність запаху диму (ефект шашлика,
приготованого на дровах) та холодильні
вітрини (кількість за додатковим
погодженням Комітента) з температурним
режимом від -10С до +10С, з автоматичним
регулюванням і контролем температури
оточуючого середовища з обов'язковим
вентилюванням та зволоженням усушки
продукції, а також гастроємності з
можливістю вакуумізації і терміном
зберігання м'яса, курятини і
субпродуктів до 7 діб.

Для придбання товарів позивачу ТзОВ
"Системи управління нерухомістю"
перераховано кошти.

У зв'язку з реорганізацією ТзОВ
"Системи управління нерухомістю"
шляхом приєднання до ТзОВ "Джерела"
позивачем укладено з ТзОВ "Джерела"
(правонаступник ТзОВ "Системи
управління нерухомістю") додаткову
угоду №1 від 30 вересня 2011 року до
договору комісії від 23.10.2006 року (а.с.107,
том 1). Згідно цієї додаткової угоди в
преамбулі та в тексті укладеного
договору Товариство з обмеженою
відповідальністю "Системи управління
нерухомістю" у всіх відмінках замінено
на Товариство з обмеженою
відповідальністю "Джерела". Договору
комісії від 23.10.2006 року присвоєно номер
18. У відповідності до передавального
акта від 28.04.2011 року активи та пасиви
ТзОВ "Системи управління нерухомістю"
передані ТзОВ "Джерела".

Згідно картки рахунку 6854 „Розрахунки з
іншими кредиторами" по
взаємовідносинах з контрагентом ТзОВ
„Системи управління нерухомістю"
станом на 31.03.2013 року у ТзОВ
„Українські торгівельні мережі"
обліковується кредиторська
заборгованість в сумі 1281937,39 грн. по
договорах комісії №18 від 23.10.2006 року, №7
від 15.04.2008 року, від 03.11.2008 року, від
21.04.2009 року, від 19.05.2008 року, від 11.08.2008
року, №1/7.10-09 від 07.10.2009 року.

Зазначена кредиторська заборгованість
також була встановлена додатком 8 до
довідки про загальну інформацію щодо
ТзОВ „Системи управління нерухомістю"
та результати його діяльності за
період з 02.03.2011 року по 07.06.2011 року від
15.06.2011 року №4719/2301/34310064, який підписаний
головою ліквідаційної комісії ТзОВ
„Системи управління нерухомістю".

В ході перевірки Луцькою ОДПІ було
направлено на ТзОВ „Українські
торгівельні мережі" запит від 02.08.2013
року за №2170/10/22.1 (а.с.158, том 1) про
надання до 08.08.2013 року письмового
пояснення та копій документів з питань
здійснення фінансово-господарських
операцій з ТзОВ „Системи управління
нерухомістю" по вищевказаних договорах
комісії. У вказаний термін
підприємство зазначені документи
контролюючому органу не надало. Також
запропоновано було надати за
перевіряємий період завірені копії
документів, які підтверджують
взаємовідносини з наступними
контрагентами: ПП ОСОБА_5, ТзОВ
"Фрутпол", ТзОВ "Янікс", ПП
"Техстандартпроект", ТзОВ
"Агропромислова група "Пан Курчак", МПП
"Медіа", ПП "Піар Студія "Конквест", ТзОВ
"Спільне підприємство "Полсет-Україна",
суб'єктами підприємницької діяльності
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6

Відповідно до пунктів 44.1, 44.6 статті 44 ПК
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

У разі якщо до закінчення перевірки або
у терміни, визначені в абзаці другому
пункту 44.7 цієї статті платник податків
не надає посадовим особам
контролюючого органу, які проводять
перевірку, документи (незалежно від
причин такого ненадання, крім випадків
виїмки документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

Судом встановлено, що під час
проведення перевірки та на час
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень позивачем не було
надано додаткової угоди №2 від 17.12.2012
року до договору №18 комісії від 23.10.2006
року (а.с.108, том 1), де зазначено термін
його дії (до 30 червня 2014 року). У зв'язку
з цим з вини позивача податковому
органу під час проведення перевірки не
було надано документів, пов'язаних з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Враховуючи пункт 44.6 ПК України, суд
прийшов до висновку, що Луцька ОДПІ
правомірно встановила обов'язок
включення позивачем кредиторської
заборгованості по вищезазначених
договорах комісії в сумі 1281937,39 грн. до
інших доходів, оскільки, як встановлено
актом перевірки №402/22-1/34310279 від 09.08.2013
року та підтверджено матеріалами
справи, ТзОВ „Українські торгівельні
мережі" більше як три роки
користувалося даними коштами, а ТзОВ
„Системи управління нерухомістю" не
звернулося до суду про стягнення
коштів.

Відповідно до статті 257 Цивільного
кодексу України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Долучені під час судового розгляду
звіти комісіонера від 02.04.2012 року, 02.06.2012
року, 01.10.2012 року та відповіді від 10.04.2012
року, 03.06.2012 року, 03.10.2012 року на ці звіти
(а.с.109-114, том 1) свідчать про невиконання
договору комісії №18 від 23.10.2006 року.

Також судом встановлено та
підтверджено матеріалами справи
(а.с.173-174, том 1), що сторони договору
комісії №18 від 23.10.2006 року є пов'язаними
суб'єктами господарювання, оскільки на
момент укладення та перерахування
коштів у них був один засновник -
ОСОБА_10.

Відповідно до підпункту 14.1.159 пункту 14.1
статті 14 ПК України пов'язані особи -
юридичні та/або фізичні особи,
відносини між якими можуть впливати на
умови або економічні результати їх
діяльності чи діяльності осіб, яких
вони представляють.

Вищевикладене свідчить про те, що ТзОВ
„Системи управління нерухомістю"
діяло виключно з метою мінімізації
податкових зобов'язань, а умови
зазначеного комісійного договору
спрямовані винятково на зменшення бази
оподаткування та не мають під собою
розумної, економічно-обгрунтованої,
необхідної і достатньо ділової
(господарської) мети. Дана
господарська операція не зумовлена
розумними економічними причинами, є
зайвою ланкою, яка штучно ускладнює рух
активів до справжнього набувача, а тому
за її відсутності економічний ефект
був би вищим.

Заборгованість за зобов'язаннями, щодо
яких минув строк позовної давності є
безнадійною заборгованістю (пункт а)
підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК
України).

Підпунктом 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 ПК
України встановлено, що до
безповоротної фінансової допомоги
відноситься сума заборгованості
одного платника податків перед іншим
платником податків, що не стягнута
після закінчення строку позовної
давності.

Відповідно до підпункту 135.5.4 пункту 135.5
статті 135 цього Кодексу вартість
товарів, робіт, послуг, безоплатно
отриманих платником податку у звітному
періоді, визначена на рівні не нижче
звичайної ціни, суми безповоротної
фінансової допомоги, отриманої
платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи
включаються до інших доходів.

Враховуючи вищевикладене, перевіркою
правомірно встановлено заниження
задекларованих ТзОВ „Українські
торгівельні мережі" показників у рядку
03 Декларації, чим порушено підпункти
14.1.11, 14.1.13, 14.1.231, 14.1.257 пункту 14.1 статті 14,
підпункт 135.5.4 пункту 135.5 статті 135,
статті 135, 159 ПК України, в результаті
чого в ІV кварталі 2012 року не включено
до складу валових доходів суми
непогашеної кредиторської
заборгованості в розмірі 1281937,39 грн.

Також перевіркою повноти визначення
витрат, що враховуються при визначені
об'єкта оподаткування встановлено їх
завищення на загальну суму 1154388 грн., в
тому числі за 1 квартал 2012 року на 339222
грн., за 2 квартал 2012 року на 336763 грн., за 3
квартал 2012 року на 109327 грн., за 4 квартал
2012 року на 143481 грн., за 1 квартал 2013 року
на 225595 грн., а саме, в порушення
підпунктів 14.1.27, 14.1.36 пункту 14.1 статті 14,
пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 ПК України ТзОВ
„Українські торгівельні мережі"
віднесено до складу адміністративних
витрат у вищевказаних звітних періодах
витрати за маркетингові, логістичні,
інформаційно-консультаційні,
аутсорсингові послуги та рекламні
послуги, отримані від ПП
„Техстандартпроект", ТзОВ „Янікс", ПП
"Піар Студія "Конквест", ТзОВ "Спільне
підприємство "Полсет-Україна", ТзОВ
"Агропромислова група "Пан Курчак", ТзОВ
"Фрутпол", СПД ОСОБА_5, МПП „Медіа", ТзОВ
"Фрутпол", СПД ОСОБА_6 без
документального підтвердження факту
здійснення господарських операцій з
використанням даних послуг.

Крім того, ТзОВ „Українські
торгівельні мережі" віднесено до
податкового кредиту в період з січня 2012
року по березень 2013 року податок на
додану вартість в загальній сумі 198328
грн. з вартості отриманих від
вищезазначених контрагентів
маркетингових, логістичних рекламних,
інформаційно-консультаційних та інших
послуг згідно податкових накладних
ТзОВ „Техстандартпроект" на суму 16854
грн. ПДВ, ТзОВ „Янікс" на суму 16868,23 грн.
ПДВ, ПП "Піар Студія "Конквест" на суму
28015,24 грн. ПДВ, ТзОВ "Спільне
підприємство "Полсет-Україна" на суму
24524,73 грн. ПДВ, ТзОВ "Агропромислова
група "Пан Курчак" на суму 31406,22 грн. ПДВ,
ТзОВ "Фрутпол" на суму 42896,46 грн., СПД
ОСОБА_5 на суму 18754,47 грн., МПП „Медіа" на
суму 19025,63 грн. ПДВ.

Так, ТзОВ „Українські торгівельні
мережі" укладало наступні договори з
такими контрагентами.

Укладено з ПП „Техстандартпроект"
договір підряду №191201 від 19.12.2011 року та
договір постачання №160101 від 16.01.2012 року
на придбання матеріалів для рекламного
оформлення магазинів. На виконання
даних договорів ПП
„Техстандартпроект" згідно з актами
виконаних робіт отримано 86859,80 грн. за 1
квартал 2012 року, крім того ПДВ 17371,96 грн.

Луцькою ОДПІ проведено позапланову
невиїзну документальну перевірку ПП
„Техстандартпроект" з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011 року по 30.06.2012 року (акт
перевірки від 18.04.2013 року №2243/22.4/36347845
(а.с.148-155, том 1), якою встановлено
відсутність факту здійснення
господарських операцій ПП
„Техстандартпроект", які спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними. Встановлено також
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів і транспортних
засобів та відсутність придбання та
реалізації товарів (робіт, послуг) за
перевіряємий період.

Згідно листа слідчого управління УМВС
України у Волинській області від 05.02.2014
року №12/2-718 (а.с.170, том 1) досудовим
розслідуванням кримінального
провадження, внесеного до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за
№000017 від 21.11.2012 року встановлено,
що 09.02.2009 року в м. Луцьку створено ПП
„Техстандартпроект" з метою надання
реально діючим суб'єктам
господарювання за незаконну грошову
винагороду послуг щодо
документального забезпечення
вчинюваних безтоварних господарських
операцій. Зазначене діяння
кваліфіковане як фіктивне
підприємництво, тобто створення
суб'єкта підприємницької діяльності
(юридичної особи) з метою прикриття
незаконної діяльності, що заподіяло
велику матеріальну шкоду державі за
ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205
Кримінального кодексу України. 27.06.2013
року досудове розслідування
кримінального провадження №000017
закінчено зверненням з обвинувальним
актом до Луцького міськрайонного суду,
яким на даний час розглядається по
суті.

На підтвердження господарських
операцій з цим контрагентом позивачем
не надав суду первинних документів, які
б підтверджували факт виконання
договорів підряду №191201 від 19.12.2011 року
та постачання №160101 від 16.01.2012 року.

З ТзОВ „Янікс" позивач уклав договори
№110112 від 11.01.2012 pоку, №020113/8 від 02.01.2013
року на рекламне оформлення магазинів
та ремонт вивісок. Виконання даних
договорів ТзОВ „Янікс" оформлено
актами виконаних робіт на загальну
суму 146987,89 грн., де ПДВ становить 29397,5
грн., а саме: 1 квартал 2012 року - 17142,5 грн.,
(ПДВ - 3428,50 грн.), 2 квартал 2012 року - 44758,27
грн.(ПДВ - 8951,65 грн.), 3 квартал 2012 року -
14729 грн.(ПДВ - 2945,8 грн.), 4 квартал 2012 року -
34325,48 грн. (ПДВ - 6865,09 грн.), 1 квартал 2013
року - 36032,64 (ПДВ - 7206,52грн.).

З ПП "Піар Студія "Конквест" позивач
уклав договори на рекламне оформлення
магазинів. Виконання договорів ПП "Піар
Студія "Конквест" оформлено актами
виконаних робіт на загальну суму 203265,5
грн., де ПДВ становить 40653,1 грн., а саме: 1
квартал 2012 року - 92060,33 грн. (ПДВ -
18412,07грн.), 2 квартал 2012 року - 51418,13
грн.(ПДВ - 10283,63 грн.)., З квартал 2012 року -
58127,03 грн. (ПДВ - 11625,41 грн.), 4 квартал 2012
року - 1660 грн. (ПДВ - 332 грн.).

З ТзОВ "Спільне підприємство
"Полсет-Україна" позивач уклав договір
підряду на проведення поточних
ремонтів магазинів. Виконання договору
ТзОВ "Спільне підприємство
"Полсет-Україна" оформлено актами
виконаних робіт за 1 квартал 2012 року на
суму 122622,4 грн., де ПДВ становить 24524,48
грн.

З ТзОВ "Агропромислова група "Пан
Курчак" укладено договори від 01.10.2011
року №3/3-11 і №4/6-11, від 02.10.2011 року
№14/2-01-13, №7/02-01-13, №31/02-01-13 на надання
інформаційно-консультаційних послуг
та послуг аутсорсінгу. Виконання даних
договорів ТзОВ "Агропромислова група
"Пан Курчак" оформлено актами виконаних
робіт за 1 квартал 2013 року на загальну
суму 127107,5 грн., де ПДВ становить 25421,5
грн.

З ТзОВ „Фрутпол" укладено договори від
01.06.2012 року №01/12, №02/12, №03/12, №04/12 на
поставку тушки курчат бройлера,
календариків, кетчупів та майонезів,
молокоохолоджувачів. Виконання даних
договорів ТзОВ „Фрутпол" оформлено
видатковими накладними за 2 квартал 2012
року на суму 214482,30 грн., де ПДВ становить
42896,46 грн.

З суб'єктом господарської діяльності
ОСОБА_5 укладено договір №12/09-08-12 від
09.08.2012 р. на надання рекламних послуг.
Виконання даного договору СПД ОСОБА_5
оформлено актами виконаних робіт на
загальну суму 103553,33 грн., де ПДВ
становить 20710,66 грн., а саме: 3 квартал 2012
року - 21475,15 грн. (ПДВ - 4295,03 грн.), 4 квартал
2012 року - 55701,5 грн.( ПДВ - 11140,3 грн.)., 1
квартал 2013 року - 26376,83 грн., (ПДВ - 5275,36
грн.).

З МПП „Медіа" укладено договір на
надання послуг з виготовлення
друкованої рекламної продукції.
Виконання даного договору МПП „Медіа"
оформлено видатковими накладними на
загальну суму 95132,98 грн., де ПДВ
становить 19026,59 грн., а саме: 1 квартал 2012
року - 20536,72 грн. (ПДВ - 4107,34 грн.), 2 квартал
2012 року - 26104,83 грн., (ПДВ - 5220,96 грн.), 3
квартал 2012 року - 12761,26 грн. (ПДВ -
2552,25грн.), 4 квартал 2012 року - 13868,18 грн.
(ПДВ - 2773,67 грн.), 1 квартал 2013 року - 21861,99
грн. (ПДВ - 4372,39 грн.).

З суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_6 укладено договір на надання
рекламних послуг. Виконання даного
договору СПД ОСОБА_6 оформлено актами
виконаних робіт на загальну суму 54376,5
грн. без ПДВ, а саме: 3 квартал 2012 року -
2235 грн., 4 квартал 2012 року - 37925,50 грн., 1
квартал 2013 року - 14216 грн.

Як передбачено підпунктом 14.1.181 пункту
14.1 статті 181 ПК України податковий
кредит - це сума, на яку платник податку
на додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до вимог пункту 198.1 статті 198
ПК України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК
України встановлено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких
передбачена правилами ведення
бухгалтерського обліку та нарахування
податку.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому
числі, договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті)
та послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу. У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
ПДВ є факт придбання товарів та послуг
із метою їх використання в
господарській діяльності.

В ході перевірки встановлено, що в
актах виконаних робіт відсутнє
детальне визначення переліку наданих
послуг та їх конкретний зв'язок із
специфікою діяльності ТзОВ
„Українські торгівельні мережі".

На думку суду, ТзОВ „Українські
торгівельні мережі" в судовому
засіданні не підтверджено первинними
документами виконання ПП
„Техстандартпроект" договорів підряду
№191201 від 19.12.2011 року та постачання №160101
від 16.01.2012 року. Не було надано
документів, які б документально
підтверджували використання отриманих
послуг від вищезазначених суб'єктів
господарювання в господарській
діяльності позивача (детальне
визначення переліку наданих послуг,
зведених таблиць, діаграм, відомостей,
оперативний аналіз потреби в
інформаційно-консультаційних,
аутсорсингових, рекламних послугах та
їх позитивного економічного ефекту
(причини) для діяльності підприємства).
З долучених позивачем під час судового
розгляду фотографій неможливо
підтвердити період виконання наданих
інформаційних, маркетингових та
рекламних послуг. Оскільки ні з акта
прийому-передачі, а ні з інших
матеріалів справи не вбачається, в
якому обсязі були виконані зазначені
послуги, так само як і не встановлено
наявності економічної доцільності
витрат на спірні послуги, а саме,
доказів направлення таких витрат на
максимізацію доходів чи мінімізацію
витрат, тобто на отримання прибутку в
цілому, що відповідає сутності
господарської діяльності, тому суд
прийшов до висновку про правомірність
дій Луцької ОДПІ щодо визначення
позивачу податкових зобов'язань,
зазначених в оскаржуваних податкових
повідомленнях-рішеннях.

Враховуючи зазначене, Луцькою ОДПІ
правомірно встановлено
непідтвердження позивачем сум
адміністративних витрат по
фінансово-господарських операціях з
вищевказаними суб'єктами
господарювання в загальній сумі 1154388
грн., та в порушення статті 185, пункту 186.1
статті 186, пунктів 198.1, 198.6 статті 198,
пункту 200.2 статті 200 ПК України не
підтверджено задекларовані по цих
контрагентах у рядку 10.1 податкових
декларацій з податку на додану
вартість суми податкового кредиту за
період з 01.01.2012 року по 31.03.2013 року в
загальному розмірі 198328 грн. В
результаті цього контролюючим органом
правомірно збільшено об'єкт
оподаткування за звітний період на
загальну суму 3794710 грн., зменшено
задеклароване позивачем за 1 квартал 2013
року від'ємне значення об'єкта
оподаткування в сумі 270399 грн. та
визначено його позитивне значення в
сумі 471841 грн. і донараховано 886540 грн.
податку на прибуток (за 1-4 квартал 2012
року - 796890 грн., за 1 квартал 2013 року - 89650
грн.). Також з урахуванням показників
звітних податкових декларацій Луцькою
ОДПІ правомірно донараховано 129851 грн.
податку на додану вартість та зменшено
залишок від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду на суму
45487 грн. та зменшено від'ємне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту за березень 2013 року в сумі 23027
грн.

Проаналізувавши вищевикладене, суд
приходить до висновку, що в ході
судового розгляду справи відповідачем
доведено порушення ТзОВ „Українські
торгівельні мережі" податкового
законодавства та правомірність
прийняття податкових
повідомлень-рішень від 06.09.2013 року
№, №, №, №, а тому
у задоволенні позову слід відмовити.

За правилами статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
понесені позивачем судові витрати не
підлягають відшкодуванню, оскільки
позов не вирішено на його користь. Крім
того, позивачем сплачено відповідно до
частини 3 статті 4 Закону України „Про
судовий збір" 10 відсотків розміру
ставки судового збору за подання
позовної заяви майнового характеру, що
становить 487,20 грн. та підтверджується
платіжним дорученням №21431 від 22 січня
2014 року. У зв'язку з тим, що суд
відмовляє позивачу у задоволенні
позову, тому з ТзОВ „Українські
торгівельні мережі" на користь
Державного бюджету України слід
стягнути судовий збір в розмірі 4384,80
грн.

Керуючись частиною третьою статті 160,
статтями 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Податкового
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українські
торгівельні мережі" до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
06.09.2013 року №, №, №,
№ відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українські
торгівельні мережі" на користь
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 4384,80 грн. (чотири тисячі
триста вісімдесят чотири гривні 80 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 26 лютого 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В.Д. Ковальчук