Справа № 809/2668/13-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
Справа №
876/15355/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі :

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Долинському районі
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 07
листопада 2013 року у справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Долинському районі Івано-Франківської
області до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

29 серпня 2013 року управління Пенсійного
фонду України (УПФУ) в Долинському
районі Івано-Франківської області
звернулось до суду з адміністративним
позовом, в якому просило стягнути з
ОСОБА_1 заборгованість із над міру
виплаченої пенсії в розмірі 30220,60 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 07
листопада 2013 року в задоволенні позову
відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, УПФУ в Долинському
районі Івано-Франківської області
подало апеляційну скаргу, оскільки
вважає, що постанова прийнята з
порушенням норм матеріального і
процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції не звернув уваги на ті
обставини, що згідно книг № 1 та №2
обліку розрахунків оплати праці
Лісозаготівельної дільниці № 1 за
період з липня по грудень 1988 року та
книги за період з 01.02.1989 року по 01.04.1989
року ОСОБА_1 як робітник не значиться.
Будь - яких інших книг обліку
розрахунків з оплати праці, в яких би
був зазначений ОСОБА_1 на зберігання до
об'єднання не надходило. Крім цього
об'єднання ,,Дніпрооблгагропромбуд"
своїм листом за № 2532/03 від 12.04.2013 року
додатково підтвердило відсутність у
нього будь - яких підтверджуючих
документів про роботу ОСОБА_1 у
кооперативі ,,Леспромхоз" з 10.01.1988 року
по 05.01.1990 року.

Відповідно до пункту 17 Порядку подання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України ,,Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженого постановою
Пенсійного фонду України 25.11.2005 року за
№ 22-1, довідка про заробітну плату
(дохід) особи видається на підставі
особових рахунків, платіжних
відомостей та інших документів про
нараховану та сплачену заробітну плату
підприємством, установою чи
організацією, де працював померлий
годувальник або особа, яка звертається
за пенсією. Якщо такі підприємства,
установи, організації ліквідовані або
припинили своє існування з інших
причин, то довідки про заробітну плату
видаються правонаступником цих
підприємств, установ чи організацій
або архівними установами.

За таких обставин пенсійний орган
вважає, що відповідач подав
недостовірну довідку для проведення
перерахунку пенсії від заробітної
плати за період з 01.01.1988 року по 31.12.1989
року, що призвело до неправомірного
збільшення розміру його пенсії.

З огляду на викладене УПФУ в
Долинському районі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Оскільки особи, які беруть участь у
справі, в судове засідання не прибули,
хоча належним чином були повідомлені
про дату, час і місце судового
засідання, апеляційний суд у
відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає можливим здійснювати розгляд
справи в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи скарги, апеляційний суд вважає,
що скарга не належить до задоволення з
таких підстав.

З матеріалів справи суд вбачає, що
позивач є пенсіонером, отримує пенсію
за віком та перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Долинському районі Івано-Франківської
області.

07.02.2008 року ОСОБА_1 звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
Долинському районі із заявою про
перерахунок пенсії, подавши з цією
метою видану кооперативом ,,Леспромхоз"
довідку про розмір заробітної плати за
№ 14 від 21.01.2008 року. На підставі довідки
управління провело перерахунок пенсії
ОСОБА_1 з 01.02.2008 року та встановило її
розмір в сумі 1741,21 грн..

На запит позивача УПФУ в Жовтневому
районі м. Дніпропетровська провело
перевірку достовірності даних,
відображених у довідці для обчислення
ОСОБА_1 пенсії за № 14 від 21.01.2008 року,
виданої кооперативом ,,Леспромхоз". За
наслідками перевірки складено акт за №
73 від 28.02.2013 року в якому зазначено, що в
книгах № 1, № 2 обліку розрахунків з
оплати праці Лісозаготівельної
дільниці №1 за період з липня по
грудень 1988 року та за період з 01.02.1989
року по 01.04.1989 року ОСОБА_1 не значиться.
Книги обліку розрахунків з оплати
праці за 1988 та 1989 роки, в яких
зазначений ОСОБА_1 на зберігання до
об'єднання ,,Дніпрооблгазпромбуд" не
передавалися.

На підставі акту перевірки позивач
02.07.2013 року провів розрахунок переплати
по пенсійній справі № 144990 ОСОБА_1 за
період з 01.02.2008 року по 30.04.2013 року та
визначив суму переплати за вказаний
період в розмірі 30220,60 грн.. В той же
день, 02.07.2013 року УПФУ в Долинському
районі прийняло розпорядження за № 250,
яким, у зв'язку із встановленням факту
переплати ОСОБА_1 суми пенсійних виплат
у розмірі 30220,60 грн. за період з 01.02.2008
року по 30.04.2013 року, постановлено
проводити стягнення з його пенсійних
виплат по 20% до повного погашення
переплати.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не надав суду будь-яких
належних та допустимих доказів на
підтвердження обставин зловживання з
боку ОСОБА_1 з приводу складання,
формування і видачі довідки про розмір
заробітної плати за № 14 від 21.01.2008 року.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального права та є вірними.

Відповідно до ст. 106 Закону України від
05.11.1991 року № 1788-XII ,,Про пенсійне
забезпечення" органи, що призначають
пенсії, мають право вимагати
відповідні документи від підприємств,
організацій і окремих осіб, а також в
необхідних випадках перевіряти
обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

Частиною 1 статті 103 вказаного Закону
визначено, що суми пенсії, над міру
виплачені пенсіонерові внаслідок
зловживань з його боку (в результаті
подання документів з явно
неправильними відомостями, неподання
відомостей про зміни у складі членів
сім'ї тощо), стягуються на підставі
рішень органу, що призначає пенсії.

За змістом ч.1 ст. 50 Закону України від
09.07.2003року № 1058-IV ,,Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" cуми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

На підставі викладеного апеляційний
суд вважає, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що
передумовами для стягнення над міру
виплачених пенсій є зловживання збоку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних.

Суд першої інстанції належним чином
дослідив надані сторонами докази та
встановив, що ОСОБА_1 працював в
Лісозаготівельній дільниці №1, яка
була реорганізована в кооператив
,,Леспромхоз", водієм з 10.01.1988 року по
05.01.1990 року, що підтверджується
записами в трудовій книжці.

Позивач пояснив, що організація
знаходилась в Дніпропетровську, проте,
роботи носили виїзний характер та
виконувались в північних регіонах
теперішньої Російської Федерації. У 2008
році він звернувся до керівника
кооперативу ,,Леспромхоз" та отримав
довідку про заробітну плату на даному
підприємстві, яку в подальшому надав до
УПФУ в Долинському районі з метою
перерахунку розміру належної йому
пенсії.

Факт роботи відповідача на даному
підприємстві в період з 01.10.1988 року по
05.01.1990 року підтверджується також
показами свідка ОСОБА_2, який працював
разом з ОСОБА_1 в кооперативі
,,Леспромхоз" в одній бригаді, яка
займалась розпилюванням та тралом
деревини. Дані обставини
підтверджуються також записами в
трудовій книжці свідка ОСОБА_2,

Пунктом 17 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсії за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 1993 року № 637, передбачено,
що за відсутності документів про
наявний стаж роботи встановлюється на
підставі показань не менше двох
свідків, які б знали заявника по
спільній з ним роботі на одному
підприємстві, в установі, організації
(в тому числі колгоспі) або в одній
системі.

Апеляційний суд погоджується з
висновками суду першої інстанції про
підтвердження належними та
допустимими доказами факту роботи
ОСОБА_1 в кооперативі ,,Леспромхоз" з
01.10.1988 року по 05.01.1990 року, а тому
відсутність записів в книгах № 1, № 2
обліку розрахунків з оплати праці
Лісозаготівельної дільниці №1 даних
про заробітну плату відповідача не є
беззаперечним доказом фіктивності
виданої кооперативом ,,Леспромхоз"
довідки про заробітну плату
відповідача. Інших доказів на
підтвердження недостовірності даних
про заробітну плату відповідача у
вказаній довідці позивач не надав.

В силу вимог ч.1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Оскільки позивач не надав доказів
недостовірності даних про заробітну
плату ОСОБА_1, відображених у виданій
кооперативом ,,Леспромхоз" довідці за №
14 від 21.01.2008 року, колегія суддів визнає
вірними та обґрунтованими висновки
суду першої інстанції щодо відмови у
задоволенні позовних вимог.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ст.195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст.198, ст.
ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Долинському
районі Івано-Франківської області
залишити без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 07 листопада
2013 року у справі № 809/2668/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

Н.В. Ільчишин