Справа № 872/17908/13
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2014 р. справа № 310/13248/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючий
суддя Суховаров А.В. (доповідач)

судді Головко О.В.
Ясенова Т.І.

при секретарі Троянові
А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на
ухвалу Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 02.12.2013 про
відмову у відкритті провадження за
адміністративним позовом ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 до Вищого спеціалізованого суду
України про відшкодування шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 26.11.2013 звернулись до
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області з
адміністративним позовом до Вищого
спеціалізованого суду України, в якому
вказують, що при розгляді справи за їх
позовом до КП «Житлосервіс-5»
відповідач не повідомив про дату
розгляду і закрив провадження. На думку
позивачів, Вищий спеціалізований суд
України допустив низку процесуальних
порушень, а тому просять стягнути
завдану шкоду в розмірі 24296гр96коп.

Ухвалою Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 02.12.2013
відмовлено у відкритті провадження
оскільки заяву не належить розглядати
в порядку адміністративного
судочинства.

В апеляційній скарзі позивачі просять
дану ухвалу скасувати. Вважають що спір
має розглядатись адміністративним
судом.

Перевіривши законність і
обгрунтованість ухвали суду,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 124
Конституції України, правосуддя в
Україні здійснюється виключно судами.
Відповідно до частини 1 статті 129
Конституції України, при здійсненні
правосуддя судді незалежні і
підкоряються лише закону. Відповідно
до частини 2 статті 126 Конституції
України, вплив на суддів у будь-який
спосіб забороняється. Статтею 6 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» гарантована незалежність
судів і суддів та недопустимість
втручання в їхню діяльність при
здійсненні правосуддя.

Конституційний Суд України в рішенні
№6-рп/2001 від 23.05.2001 в абзаці 11 пункту 4.2
вказав, що виключно законами України
визначаються судоустрій і судочинство.
Порядок здійснення правосуддя
регламентується відповідним
процесуальним законодавством України.
Процесуальні акти і дії суддів, які
стосуються вирішення питань
підвідомчості судам спорів, порушення
і відкриття справ, підготовки їх до
розгляду, судовий розгляд справ та
прийняття по них судових рішень
належать до сфери правосуддя і можуть
бути оскаржені тільки відповідно до
процесуального законодавства України.

Виходячи з положень пунктів 2, 3
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність
судової влади», звернення з позовом де
відповідачами зазначені суд чи суддя в
зв'язку з розглядом ними справ або заяв,
слід розцінювати як вплив на суд.
Відповідно до пункту 10 цієї Постанови
Пленуму, оскарження у будь-який спосіб
судових рішень, діяльності судів і
суддів щодо розгляду і вирішення
справи поза встановленим
процесуальним законом порядком не
допускається та суди повинні
відмовляти у прийнятті позовів і заяв з
таким предметом.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 12.06.2009
«Про деякі питання, що виникають у
судовій практиці при прийнятті до
провадження адміністративних судів та
розгляд ними адміністративних позовів
до судів і суддів», в розумінні
положень частини 1 статті 2, пунктів 1, 7, 9
статті 3, статті 17, частини 3 статті 50 КАС
України суди та судді при розгляді ними
цивільних, господарських,
кримінальних, адміністративних справ
та справ про адміністративні
правопорушення не є суб'єктами владних
повноважень, які здійснюють владні
управлінські функції, і не можуть бути
відповідачами у справах про оскарження
їх рішень, дій чи бездіяльності,
вчинених у зв'язку з розглядом судових
справ.

В разі порушення суддею законодавства,
розділом VI Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
передбачена дисциплінарна
відповідальність, порядок і умови її
застосування.

Стаття 62 Конституції України
передбачає відшкодування матеріальної
і моральної шкоди, завданої при
здійсненні правосуддя, тільки
безпідставно засудженій особі в разі
скасування вироку як неправосудного.
Проте і в цьому випадку за заподіяну
шкоду відповідає не суд або суддя, а
держава.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції що позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 41 КАС
України, фіксування судового засідання
не проводилось.

Керуючись пунктом 1 статті 199, статтями
205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2
залишити без задоволення, а ухвалу
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 02.12.2013 про
відмову у відкритті провадження - без
змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів.

Головуючий:
А.В. Суховаров

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
Т.І. Ясенова