Справа № 2а-463/10/1770
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а-463/10/1770

27 лютого 2014 року 14год. 40хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Дудар О.М., за участю
секретаря судового засідання Сисун
Н.В., сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: не прибула,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Здолбунівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області дофізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу,ВСТАНОВИВ
:

Здолбунівська об'єднана державна
податкова інспекція (далі -
Здолбунівська ОДПІ) звернулася з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП
ОСОБА_1) про стягнення податкового
боргу в сумі 1936085,66грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
станом на 27.01.2010 за ФОП ОСОБА_1 перед
бюджетом рахується податковий борг в
сумі 1936085,66грн. (119972,50грн. - податок на
додану вартість, 67884,16грн. - податок на
доходи фізичних осіб, 1748229,00грн. -
штрафні санкції за порушення норм
регулювання обігу готівки). Вказаний
борг у добровільному порядку
відповідачем не сплачений.

Під час розгляду справи судом було
допущено заміну первинного позивача,
Здолбунівської об'єднаної державної
податкової інспекції, його
правонаступником - Здолбунівською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Рівненській області.

27.02.2014 податковим органом подано
клопотання про розгляд справи за
відсутності представника та заяву про
зменшення позовних вимог, згідно з якою
просить стягнути з ФОП ОСОБА_1
податковий борг в сумі 551116,66грн.
(119972,50грн. - податок на додану вартість,
67884,16грн. - податок на доходи фізичних
осіб, 363260,00грн. - штрафні санкції за
порушення норм регулювання обігу
готівки).

Відповідач заперечень суду не надала, у
судове засідання не прибула, про
причини неприбуття суд не повідомила.
Про дату, час і місце судового розгляду
повідомлена з урахуванням вимог
ст.ст.33, 35 КАС України належним чином.

Судом не визнавалася обов'язковою
участь сторін у судовому засіданні. За
таких обставин суд вважає за можливе
вирішити спір без участі сторін на
підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до положень ч.6 ст.12 КАС
України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не забезпечується.

Повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд вважає, що
зменшені позовні вимоги підлягають до
задоволення повністю з огляду на
наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична
особа-підприємець Здолбунівською
районною державною адміністрацією
Рівненської області 01.09.2004, перебуває
на обліку, як платник податків в органі
державної податкової служби з 03.09.2004 за
№1972.

Станом на 27.02.2014 за ФОП ОСОБА_1
рахується податковий борг в сумі
551116,66грн. (119972,50грн. - податок на додану
вартість, 67884,16грн. - податок на доходи
фізичних осіб, 363260,00грн. - штрафні
санкції за порушення норм регулювання
обігу готівки).

Борг з податку на додану вартість в
сумі 119972,50грн. виник на підставі
податкового повідомлення-рішення
форми "Р" від 26.03.2009 №/0, прийнятого
на підставі акта перевірки
№00211/1742/НОМЕР_1 від 18.03.2009, згідно з яким
відповідачу визначено суму
податкового зобов'язання 119972,50грн.
(78735,00грн. - за основним платежем,
41237,50грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями).

Податковий борг з податку на доходи
фізичних осіб в сумі 67884,16грн. виник на
підставі податкового
повідомлення-рішення форми "Р" від
26.03.2009 №/0, прийнятого на підставі
акта перевірки №00211/1742/НОМЕР_1 від
18.03.2009, згідно з яким відповідачу
визначено суму податкового
зобов'язання 67884,16грн. (за основним
платежем).

Борг зі штрафних санкцій за порушення
норм регулювання обігу готівки в сумі
363260,00грн. виник на підставі:

- податкового повідомлення-рішення
форми "С" від 05.06.2009 №, прийнятого
на підставі акта перевірки
№00486/1742/НОМЕР_1 від 04.06.2009, згідно з яким
до відповідача застосовано штрафні
(фінансові) санкції в сумі 1435415,00грн.;

- податкового повідомлення-рішення
форми "С" від 26.03.2009 №, прийнятого
на підставі акта перевірки
№00211/1742/НОМЕР_1 від 18.03.2009, згідно з яким
до відповідача застосовано штрафні
(фінансові) санкції в сумі 386450,00грн.

Не погоджуючись з тами рішеннями, ФОП
ОСОБА_1 оскаржила їх в
адміністративному порядку, а згодом і в
судовому.

Як вбачається з матеріалів справи, у
провадженні Рівненського окружного
адміністративного суду перебувала
справа №2а-496/10/1770 за позовом ФОП ОСОБА_1
до Здолбунівської ОДПІ про визнання
незаконною перевірки та визнання
нечинними податкових
повідомлень-рішень. Постановою суду
від 24.06.2010 у справі №2а-496/10/1770 позов
задоволено частково: визнано
протиправним та скасовано рішення
Здолбунівської об'єднаної державної
податкової інспекції від 26.03.2009 №
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій в частині застосування до ФОП
ОСОБА_1 штрафних санкцій в сумі
260205,00грн.; визнано протиправним та
скасовано рішення Здолбунівської
об'єднаної державної податкової
інспекції від 05.06.2009 № про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в частині застосування до ФОП
ОСОБА_1 штрафних санкцій в сумі
1198400,00грн.; у задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

На вищевказану постанову суду
сторонами було подано апеляційні
скарги. Ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 18.10.2013 постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
24.06.2010 залишено без змін, а відтак, у
відповідності до ст.254 КАС України
рішення суду у адміністративній справі
№2а-496/10/1770 набрало законної сили.

З метою погашення податкового боргу
Здолбунівською ОДПІ для ФОП ОСОБА_1
було сформовано та надіслано першу
податкову вимогу форми "Ф1" від 30.06.2009
№1/686 на суму 151851,31грн. та другу
податкову вимогу форми "Ф2" від 07.08.2009
№2/819 на суму 151776,97грн.

Вказані податкові вимоги отримані
відповідачем 07.07.2009 та 25.08.2009, у
встановленому законом порядку нею не
оскаржувалися.

Ці обставини підтверджені
дослідженими у судовому засіданні
доказами: довідкою про податковий борг
станом на 27.01.2010 (а.с.4), довідкою про
взяття на облік платника податків від
29.12.2009 №2012/29-06 (а.с.5), довідкою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с.7),
свідоцтвом про державну реєстрацію
фізичну особу-підприємця (а.с.8), актами
перевірки від 18.03.2009 №00211/1742/НОМЕР_1 та
від 04.06.2009 №00486/1742/НОМЕР_1 (а.а.с.3-28,33-51),
листами від 02.06.2009 №4157 та фіскальним
чеком органу поштового зв'язку від
05.06.2009 №0557 (а.а.с.29,31), повідомленнями про
вручення поштового відправлення
(а.а.с.30,32), податковими
повідомленнями-рішеннями від 26.03.2009
№/0, від 26.03.2009 №/0, від 05.06.2009
№, від 26.03.2009 № та корінцями
до даних податкових повідомлень-рішень
(а.а.с.52-55), рішенням про результати
розгляду скарги від 31.07.2009 №14019/25-16/96
(а.а.с.56-57), корінцями податкових вимог
форми "Ф1" від 30.06.2009 №1/686, форми "Ф2" від
07.08.2009 №2/819 та повідомленнями про
вручення поштового відправлення
(а.а.с.58-59), розрахунком суми боргу (а.с.60),
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.78),
копією паспорта НОМЕР_3 (а.с.79),
постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 24.06.2010 у
справі №2а-496/10/1770 (а.а.с.86-91), ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18.10.2013
(а.с.92-100), випискою з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 12.08.2013 (а.с.107).

Стаття 67 Конституції України
передбачає обов'язок кожного
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Згідно зі ст.9 Податкового кодексу
України податок на додану вартість та
податок з доходів фізичних осіб
належать до загальнодержавних
податків і зборів та справляються на
всій території України.

Відповідно до п.16.1.4. ст.16 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом.

Стаття 19-1 Податкового кодексу України
визначає функції органів податкової
служби, до яких зокрема відноситься
здійснення контролю за додержанням
податкового законодавства,
своєчасністю, достовірністю, повнотою
нарахування і сплати податків та
зборів, своєчасністю подання
податкової звітності, здійснення
контролю за погашенням податкового
боргу з податків та зборів платників
податків, у тому числі тих, майно яких
перебуває у податковій заставі,
організовує роботу та здійснює
контроль за застосуванням арешту майна
платника податків, що має податковий
борг, та/або зупинення видаткових
операцій на його рахунках у банку,
здійснює інші функції, визначені цим
Кодексом та законами України.

Згідно з п.129.1 ст.129 Податкового кодексу
України після закінчення встановлених
цим Кодексом строків погашення
узгодженого грошового зобов'язання на
суму податкового боргу нараховується
пеня.

За змістом п.57.3 ст.57 Податкового
кодексу України у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом з причин, пов'язаних з
порушенням податкового законодавства
(за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу), платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Згідно з п.59.1 ст.59 Податкового кодексу
України у разі коли платник податків не
сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Ці ж норми були передбачені у Законі
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" від 21.12.2000 №2181-III.

Відповідно до п.2 ст.3 Закону України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі - Закон
№265/95-ВР), суб'єкти господарювання, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну
суму проведеної операції.

Пунктом 1 ст.17 Закону №265/95-ВР
встановлено, що за порушення вимог
цього Закону до суб'єктів
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції у
таких розмірах: у разі встановлення
протягом календарного року в ході
перевірки факту: проведення
розрахункових операцій з
використанням реєстраторів
розрахункових операцій або
розрахункових книжок на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих
послуг); непроведення розрахункових
операцій через реєстратори
розрахункових операцій з фіскальним
режимом роботи; невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, зазначеній у
денному звіті, а в разі використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня;
нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки на
окремому господарському об'єкті такого
суб'єкта господарювання: вчинене
вперше - 1 гривня; вчинене вдруге - 100
відсотків вартості проданих з
порушеннями, встановленими цим
підпунктом, товарів (послуг); за кожне
наступне вчинене порушення - у
п'ятикратному розмірі вартості
проданих з порушеннями, встановленими
цим підпунктом, товарів (послуг).

Згідно зі ст.ст.15 та 16 Закону №265/95-ВР,
контроль за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), інших вимог цього Закону
здійснюють органи державної
податкової служби України шляхом
проведення планових або позапланових
перевірок.

Статтею 25 Закону №265/95-ВР визначено, що
суми фінансових санкцій, які визначені
статтями 17-24 цього Закону, підлягають
перерахуванню суб'єктами
підприємницької діяльності до
Державного бюджету України в
десятиденний термін з дня прийняття
органами державної податкової служби
України рішення про застосування таких
фінансових санкцій.

В силу ч. 1 ст. 72, ч. 2 ст. 255 КАС України,
обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Тобто, правомірність податкових
повідомлень-рішень від 26.03.2009 №/0,
від 26.03.2009 №/0, від 05.06.2009 № в
частині податкового боргу у сумі
237015,00грн. та від 26.03.2009 № в частині
податкового боргу у сумі 126245,00грн.
підтверджена у судовому порядку та не
потребує доказуванню.

На день розгляду справи судом
податковий борг до бюджету не
сплачений та становить 551116,66грн.

Відповідно до пп.14.1.175 п. 14.1 ст.14
Податкового кодексу України
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Згідно з пп.41.1.1 п.41.1 ст.41 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби є контролюючими
органами щодо податків, які
справляються до бюджетів та державних
цільових фондів, крім зазначених у
підпункті 41.1.2 цього пункту, а також
стосовно законодавства, контроль за
дотриманням якого покладається на
органи державної податкової служби.

Підпунктом 41.5 статті 41 Податкового
кодексу України передбачено, що
органами стягнення є виключно органи
державної податкової служби, які
уповноважені здійснювати заходи щодо
забезпечення погашення податкового
боргу в межах їх повноважень, а також
державні виконавці в межах своїх
повноважень.

За наведених обставин, позовні вимоги
підтверджені належними та допустимими
доказами і підлягають до задоволення
повністю.

Підстави для застосування ст.94 КАС
України у суду відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 податковий борг в сумі 551116,66грн.
(п'ятсот п'ятдесят одна тисяча сто
шістнадцять гривень шістдесят шість
копійок), з них: до Державного бюджету
України - 119972,50грн. (сто дев'ятнадцять
тисяч дев'ятсот сімдесят дві гривні
п'ятдесят копійок) податку на додану
вартість, 363260,00грн. триста шістдесят
три гривні двісті шістдесят гривень)
штрафних санкцій за порушення норм
регулювання обігу готівки; до
місцевого бюджету Урвенської
сільської ради Здолбунівського району
Рівненської області - 67884,16грн.
(шістдесят сім тисяч вісімсот
вісімдесят чотири гривні шістнадцять
копійок) податку на доходи фізичних
осіб.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Дудар О.М.