Справа № 101/6076/13-а
Суддя: Хотянова В. В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

АЛУШТИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
вул. Леніна, 23, м. Алушта, Автономна
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 101/6076/13-а

19 лютого 2014 року Алуштинський міський
суд Автономної Республіки Крим в
складі:

головуючого - судді Хотянової В.В.

при секретарі - Дороніної Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Алушті Автономної
Республіки Крим справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Партенітської селищної ради м.Алушти
Автономної Республіки Крим про
визнання протиправним та скасування
рішення суб'єкта владних повноважень ,
зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до Партенітської селищної ради
м.Алушти Автономної Республіки Крим у
якому просить суд: визнати
протиправним та скасувати рішення
Партенітської селищної ради 38-0ї сесії
6-го скликання щодо відмови у
задоволенні клопотання ОСОБА_1 про
надання безоплатно у власність
земельної ділянки, орієнтовною площею
0, 15 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
зобов'язати Партенітську селищну раду
винести на засідання найближчої сесії
та розглянути клопотання ОСОБА_1 про
надання безоплатно у власність
земельної ділянки у порядку та строки,
передбачені статтею 118 ЗК України, та
надати мотивоване рішення за
результатами розгляду вказаного
клопотання, відшкодувати судові
витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач звернулася до відповідача,
Партенітської селищної ради із
клопотанням та доданими до нього
графічними матеріалами для
гарантованого права на отримання
безоплатно у власність земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки) у межах смт.
Партеніт.

Рішенням Партенітської селищної
ради № 38-86 від 25.10.2013 року, на думку
позивача, безпідставно та незаконно
відмовлено у задоволенні вказаного
клопотання. Позивач не погоджується з
позицією відповідача та вважає
прийняте ним рішення таким, що порушує
його законне право на отримання
земельної ділянки.

Ч.6 ст. 118 ЗК України визначено
порядок отримання земельних ділянок
державної та комунальної власності у
власність громадян в межах безоплатної
приватизації. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри, також додаються графічні
матеріали на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки.

Підставою відмови у наданні
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
порядку.

На запит інформацію про
наявність земельних ділянок, що можуть
бути використані під забудову,
відповідачем не було надано.

Позивач вважає свої дії
законними та вчиненими у відповідності
з нормами чинного законодавства, а
рішення відповідача незаконним,
необґрунтованим та таким, що підлягає
скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав та заперечував щодо їх
задоволення, також надано судові
письмові заперечення проти
адміністративного позову.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши письмові матеріали справи,
приходить до висновку, що
адміністративний позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог КАС України,
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові особи і службові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України, та принципом рівності усіх
учасників адміністративного процесу
перед законом і судом, відповідно до
якого усі учасники адміністративного
процесу є рівними перед законом і
судом.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 72
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Матеріалами справи встановлено,
що позивач ОСОБА_1, громадянка України,
звернулася до Партенітської селищної
ради з клопотанням від 06 вересня 2013
року в порядку ст.118 ЗК України про
визначення без її погодження та
виділення їй земельної ділянки
орієнтовним розміром до 0,15 га в межах
смт. Партеніт АР Крим з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, до
клопотання були додані позивачем
графічні матеріали (а.с. 8-9,11).

Зазначене клопотання було
розглянуте Партенітською селищною
радою 25.10.2013 року на 38 сесії 6-ого
скликання, за результатами розгляду
чого було прийнято рішення № 38-86 "Про
розгляд заяви громадянинки ОСОБА_1 про
передачу їй у власність земельної
ділянки " (а.с. 7).

Зазначеним рішенням було
відмовлено громадянці ОСОБА_1 у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою по відводу у власність
земельної ділянки орієнтовною площею
до 0,15 га в межах смт. Партеніт, АР Крим
для будівництва и обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка),
у зв'язку з недотриманням їм при подачі
заяви вимог ст.118 ЗК України, яка
регламентує обов'язок громадянина,
зацікавленого в отриманні у власність
земельної ділянки, надати до
відповідної заяви графічні матеріали,
на яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки.

Згідно ч.6 ст.118 Земельного кодексу
України (в редакції, що діяла на момент
розгляду клопотання) громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Виходячи з приписів ч.6 ст.118 ЗК
України, визначити бажане місце
розташування земельної ділянки має
сам заявник, а не відповідний орган
місцевого самоврядування.

Відповідач, розглядаючи
клопотання позивача встановив, що
додані ним матеріали до своєї заяви не
є графічним матеріалом із зазначенням
бажаного місцезнаходження земельної
ділянки, у розумінні вимог ст.118 ЗК
України, що є перешкодою для
задоволення клопотання про надання
позивачу безоплатно у власність
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) в межах смт.
Партеніт АР Крим площею до 0,15 га, про що
зазначено в оскаржуваному позивачем
рішенні.

Із матеріалів справи та письмових
пояснень представника відповідача
убачається, що позивачем до
відповідного клопотання в якості
графічного матеріалу було надано
документ, (а.с. 11), де пунктирною лінією
було окреслено район знаходження
практично всієї існуючої зони
житлової забудови смт.Партеніт
м.Алушти АР Крим, при цьому позивач
просила, щоб селищна рада самостійно
визначала земельну ділянку без її
погодження та зазначає цей документ
графічним матеріалом. Але діюче
земельне законодавство не уповноважує
органи місцевого самоврядування на
визначення та пошук вільних земельних
ділянок для осіб, які мають бажання
отримати землю безоплатно у власність.

Так як графічний матеріал, на якому
позивачем не було зазначено бажаного
місцезнаходження земельної ділянки,
став перешкодою для задоволення
клопотання про передачу безоплатно у
власність земельної ділянки для
відповідних цілей, тому відповідач
прийняв спірне рішення, при цьому
посилався на вимоги ст.ст. 12, 118
Земельного кодексу України, ст. 26
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Відповідно до вимог частини 1 статті
11 КАС України розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
КАС України передбачено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене суд не
вбачає підстав для визнання
протиправними дій відповідача щодо
прийняття спірного рішення та вважає,
що відповідач належним чином розглянув
заяву позивача, надавши вмотивоване,
ґрунтовне на чинному Земельному
кодексі України рішення.

Таким чином, суд відмовляє у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
визнання протиправним та скасування
рішення Партенітської селищної ради
38-0ї сесії 6-го скликання щодо відмови у
задоволенні клопотання ОСОБА_1 про
надання безоплатно у власність
земельної ділянки, орієнтовною площею
0, 15 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
зобов'язання Партенітську селищну раду
винести на засідання найближчої сесії
та розглянути клопотання ОСОБА_1 про
надання безоплатно у власність
земельної ділянки у порядку та строки,
передбачені статтею 118 ЗК України, та
надати мотивоване рішення за
результатами розгляду вказаного
клопотання, відшкодування судових
витрат.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.14, 19, 124 Конституції
України, ст.ст.2, 81, 116, 118, 121, 122
Земельного кодексу України, Законом
України "Про місцеве самоврядування",
ст.ст. ст.ст.2,11,17,18,71,94,158-163, 167 КАС України
суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Партенітської селищної ради м.Алушти
Автономної Республіки Крим про
визнання протиправним та скасування
рішення Партенітської селищної ради
38-0ї сесії 6-го скликання щодо відмови у
задоволенні клопотання ОСОБА_1 про
надання безоплатно у власність
земельної ділянки, орієнтовною площею
0, 15 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
зобов'язання Партенітську селищну раду
винести на засідання найближчої сесії
та розглянути клопотання ОСОБА_1 про
надання безоплатно у власність
земельної ділянки у порядку та строки,
передбачені статтею 118 ЗК України, та
надати мотивоване рішення за
результатами розгляду вказаного
клопотання - відмовити.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга подається до
апеляційного адміністративного суду
міста Севастополя через Алуштинський
міський суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови, а для осіб які
брали участь у справі, але не були
присутні при проголошенні постанови,
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Суддя Алуштинського

міського суду

В.В.Хотянова