Справа № 826/18868/13-а
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12 лютого 2014 року 17 год. 28
хв. № 826/18868/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Данилишина В.М.,
суддів Качура І.А., Келеберди В.І., при
секретарі судового засідання Чупринко
Н.І., за участю позивача і його
представника та представника третьої
особи-3, без участі відповідачів (їх
представників) та представників інших
третіх осіб, розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Сіволіна Михайла Юрійовича та
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України, треті
особи: Державна реєстраційна служба
України, товариство з обмеженою
відповідальністю "Арді Буд" та приватне
акціонерне товариство "Міжнародна
інвестиційна компанія
"Інтерінвестсервіс", про визнання
протиправним і скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(також далі - КАС України) у судовому
засіданні 12 лютого 2014 року проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 28 листопада 2013 року
надійшов позов ОСОБА_1 (також далі -
позивач, ОСОБА_1) до державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Сіволіна Михайла Юрійовича
(також далі - відповідач-1) та Державної
реєстраційної служби України (також
далі - відповідач-2), третя особа:
реєстраційна служба Головного
управління юстиції у місті Києві, про:

- визнання протиправним та скасування
прийнятого відповідачем-1 рішення від
15 листопада 2013 року № 8006604 (далі -
оскаржуване рішення), яким скасовано
державну реєстрацію за позивачем права
власності на АДРЕСА_1;

- зобов'язання відповідача-2 виключити
із Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно запис про скасування
державної реєстрації за позивачем
права власності на АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що оскаржуване рішення є
протиправним та підлягає скасуванню,
оскільки прийняте відповідачем-1 на
підставі рішення суду, яке не
приймалось, тобто безпідставно, що є
порушенням чинного законодавства.

Відповідними ухвалами суду від 29
листопада 2013 року відкрито провадження
в адміністративній справі, у якій
призначено попереднє судове засідання,
згідно з ч.ч. 2, 3, ст. 53 КАС України,
реєстраційну службу Головного
управління юстиції у місті Києві
допущено до участі у справі як третю
особу, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідачів, а також відмовлено у
задоволенні письмового клопотання
позивача про вжиття заходів
забезпечення позову.

До суду 16 грудня 2013 року через
канцелярію від позивача надійшла
письмова заява про зміну позовних
вимог, а саме про визнання протиправним
і скасування оскаржуваного рішення та
зобов'язання відповідача-1 скасувати
запис Державного реєстру речових прав
на нерухоме майно про скасування
державної реєстрації за позивачем
права власності на АДРЕСА_1. Вказану
заяву судом не прийнято до розгляду та
повернуто позивачу у зв'язку з
невідповідністю заявлених вимог ч. 1 ст.
137, ст. 106 КАС України.

У судовому засіданні 16 грудня 2013 року
судом, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 52 КАС
України, здійснено заміну первинного
відповідача-2 належним - державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України (також далі - відповідач-2).

У тому ж судовому засіданні судом,
згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 53 КАС України,
Державну реєстраційну службу України
залучено до участі у справі як третю
особу, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідачів (також далі - третя
особа-1), а також виключено реєстраційну
службу Головного управління юстиції у
місті Києві зі складу осіб, які беруть
участь у справі.

Ухвалою суду від 16 грудня 2013 року
закінчено підготовче провадження у
справі та її призначено до розгляду у
судовому засіданні колегією суддів.

До суду 18 грудня 2013 року через
канцелярію від позивача надійшла
письмова заява про зміну позовних
вимог, а саме про:

- визнання протиправним та скасування
оскаржуваного рішення;

- зобов'язання відповідача-2 скасувати
запис Державного реєстру речових прав
на нерухоме майно про скасування
державної реєстрації за позивачем
права власності на АДРЕСА_1.

Вказану заяву судом, відповідно до ч. 1
ст. 137 КАС України, прийнято до розгляду
та долучено до матеріалів справи для
врахування при прийнятті у справі
судового рішення по суті.

Ухвалою суду від 19 грудня 2013 року
задоволено письмове клопотання
позивача про вжиття заходів
забезпечення позову та уточнення до
нього.

У судовому засіданні 22 січня 2014 року
судом, згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 53 КАС України,
до участі у справі як третю особу, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідачів
залучено товариство з обмеженою
відповідальністю "Арді Буд" (також далі
- третя особа-2, ТОВ "Арді Буд").

У судовому засіданні 05 лютого 2014 року
судом задоволено відповідне письмове
клопотання та, згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 53 КАС
України, приватне акціонерне
товариство "Міжнародна інвестиційна
компанія "Інтерінвестсервіс" (далі -
ПрАТ "МІК "Інтерінвестсервіс") допущено
до участі у справі як третю особу, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідачів
(також далі - третя особа-3).

Однак, у тому ж судовому засіданні
судом не прийнято до розгляду та
повернуто позови третьої особи-3 та
товариства з обмеженою
відповідальністю "Пост Преміум" (далі -
ТОВ "Пост Преміум") як третіх осіб, які
заявляють самостійні вимоги на предмет
спору, у зв'язку з невідповідністю
позовів ч. 1 ст. 53, ст. 106 КАС України.

У ході судового розгляду справи
позивач та його представник позов, з
урахуванням заяви про зміну позовних
вимог, підтримали та просили
задовольнити його повністю.

Відповідач-1 і відповідач-2 (їх
представники) та представники третьої
особи-1 і третьої особи-2 у судові
засідання не прибули, хоча про дати, час
та місце судового розгляду справи
відповідачі та треті особи повідомлені
належним чином, заяви про розгляд
справи за їх відсутності (відсутності
їх представників) до суду не надійшли.

Разом з тим, 20 грудня 2013 року до суду
через канцелярію від представника
третьої особи-1, а 03 лютого 2014 року від
відповідача-1 надійшли письмові
заперечення проти позову, які судом
долучено до матеріалів справи для
врахування при прийнятті у справі
судового рішення по суті.

Представник третьої особи-3 у судовому
засіданні 12 лютого 2014 року
заперечувала проти позову та просила
відмовити у його задоволенні повністю.

Оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем-1 15 листопада 2013 року
прийнято оскаржуване рішення про
внесення до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно запису про
скасування державної реєстрації права
власності позивача на АДРЕСА_1.

Суд не погоджується з доводами
позивача та його представника щодо
наявності підстав для задоволення
позовних вимог, виходячи з оцінки
наявних у матеріалах справи доказів та
аналізу наступних положень і обставин.

Так, згідно з ч. 1 ст. 2, п. 1 ч. 1 ст. 4, ч.ч. 2, 4
ст. 9, ст. 26 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно (далі -
державна реєстрація прав) - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно (далі - Державний реєстр
прав) - єдина державна інформаційна
система, що містить відомості про права
на нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно.

Державний реєстратор, зокрема: 1)
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов'язкового
дотримання письмової форми правочину
та його нотаріального посвідчення (у
випадках, встановлених законом);
відповідність повноважень особи, яка
подає документи на державну реєстрацію
прав та їх обтяжень; відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах; наявність обтяжень прав на
нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до вимог цього Закону;
наявність факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав; 2)
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про її
зупинення, внесення змін до Державного
реєстру прав; 9) здійснює інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами України.

Державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових
і службових осіб, громадян та їх
об'єднань у діяльність державного
реєстратора, пов'язану з проведенням
державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Записи до Державного реєстру прав
вносяться на підставі прийнятого
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення
суду рішення про державну реєстрацію
прав до Державного реєстру прав
вноситься запис про скасування
державної реєстрації прав.

Як з'ясовано судом під час розгляду
справи та підтверджується наявними у
матеріалах справи доказами,
оскаржуване рішення відповідачем-1
прийнято за результатами розгляду
заяви третьої особи-2 про скасування та
на підставі рішення Господарського
суду міста Києва від 10 жовтня 2013 року у
справі № 910/142061/13, яким визнано
недійсними та скасовано рішення
державного реєстратора реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
місті Києві про реєстрацію права
власності на квартири АДРЕСА_1, а також
визнано недійсними та скасовано
свідоцтва про права власності на
нерухоме майно - вказані квартири.

У вказаному судовому рішенні зазначено
про те, що станом на 04 листопада 2013 року
воно набрало законної сили.

У ході розгляду справи судом також
з'ясовано, що в обґрунтування позиції
щодо протиправності оскаржуваного
рішення позивач та його представник
посилаються на лист Господарського
суду міста Києва від 25 листопада 2013
року № 02-03/89, адресований з наявної у
матеріалах справи копії якого
вбачається, що згідно з відомостями
комп'ютерної програми "Діловодство
спеціалізованого суду", станом на 25
листопада 2013 року справи № 910/142061/13 за
позовом ТОВ "Арді Буд" до реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
місті Києві, за участю третіх осіб, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача:
публічного акціонерного товариства
"Трест "Київміськбуд-3" та ОСОБА_1, про
визнання незаконними та скасування
рішень державного реєстратора та
свідоцтв про право власності, у
провадженні Господарського суду міста
Києва не існує, а рішення від 10 жовтня
2013 року не виносилось.

Однак, зважаючи, що станом на дату
прийняття оскаржуваного рішення
відповідач-1 не знав та не міг знати про
вище викладені обставини, враховуючи,
що ним вчинено передбачені чинним
законодавством дії щодо перевірки
поданих документів, а також приймаючи
до уваги відсутність підстав для
задоволення заяви третьої особи-2 про
скасування, тому прийнявши оскаржуване
рішення на підставі рішення суду, яке
набрало законної сили, відповідач-1, за
переконанням суду, діяв на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені чинним законодавством.

Зокрема, згідно з п.п. 2.6, 2.3, підпункту
2.14.2 п. 2.14 розділу ІІ Порядку прийняття і
розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого наказом
№ 3502/5 Міністерства юстиції України від
12 грудня 2011 року (далі - Порядок № 3502/5),
для внесення записів про скасування
державної реєстрації прав, скасування
записів Державного реєстру прав
заявник подає рішення суду про
скасування рішення державного
реєстратора, що набрало законної сили,
та копії документів, визначених у п. 2.3
цього розділу.

Заявник під час подання заяви
пред'являє органові державної
реєстрації прав або нотаріусу
документи, що посвідчують його особу,
визначені Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 року № 703.

Державний реєстратор приймає рішення
щодо відмови у внесенні змін до
записів, відмови у внесенні записів про
скасування державної реєстрації прав,
відмови у скасуванні записів
Державного реєстру прав виключно за
наявності таких підстав: у разі
внесення записів про скасування
державної реєстрації прав або
скасування записів Державного реєстру
прав: органом державної реєстрації
прав або нотаріусом, до якого звернувся
заявник, не проводилась державна
реєстрація прав на відповідний об'єкт
нерухомого майна, взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна або
внесення змін до запису Державного
реєстру прав; подане рішення суду про
скасування рішення державного
реєстратора не набрало законної сили
або не завірене належним чином
відповідно до законодавства; запис про
скасування державної реєстрації прав
уже внесено, запис Державного реєстру
прав з відповідним реєстраційним
номером уже скасовано.

Як також з'ясовано судом у ході
розгляду справи, відповідачем-1 під час
розгляду заяви третьої особи-2 про
скасування здійснено пошук
відповідних відомостей у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно,
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно, Державному реєстрі іпотек та
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, у результаті
чого виявлено, що у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно є
актуальний запис щодо нерухомого майна
- квартири НОМЕР_6, а саме запис про те,
що права власності на вказану квартиру
зареєстровано за позивачем.

Слід зазначити, що третьою ообою-2 разом
із заявою про скасування подано
передбачені п. 2.3 розділу ІІ Порядку №
3502/5 документи, що підтверджується
наявною у матеріалах справи копією
картки прийому заяви від 14 листопада 2013
року № 79523376.

Разом з тим, з наявних у матеріалах
справи копій відповідних документів
вбачається, що за результатами
розгляду повідомлень позивача щодо
шахрайського заволодіння належною
йому АДРЕСА_1, у слідчому відділі
Оболонського РУ ГУ МВС України в місті
Києві знаходиться відповідне
кримінальне провадження з правовою
кваліфікацією правопорушення за ч. 4 ст.
190 Кримінального кодексу України, саме
досудовим розслідуванням у якому, за
переконанням суду, і повинні
з'ясовуватись факти, зокрема, щодо
наявності (відсутності) у рішенні
Господарського суду міста Києва від 10
жовтня 2013 року у справі № 910/142061/13 ознак
підроблення.

Стосовно права власності позивача на
АДРЕСА_1 суд зазначає наступне.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 26 грудня 2011 року у справі №
6/505 визнано за ПрАТ "МІК
"Інтерінвестсервіс" майнові права на 9%
корисної площі
адміністративно-житлового будинку із
вбудовано-прибудованими приміщеннями,
розташованого на АДРЕСА_1 (далі -
будинок), а саме на: сім квартир
(квартиру НОМЕР_1, що складається із
трьох кімнат та знаходиться на другому
поверсі; квартиру НОМЕР_2, що
складається із двох кімнат та
знаходиться на третьому поверсі;
квартиру НОМЕР_3, що складається із двох
кімнат та знаходиться на шостому
поверсі; квартиру НОМЕР_4, що
складається із двох кімнат та
знаходиться на сьомому поверсі;
квартиру НОМЕР_5, що складається із
трьох кімнат та знаходиться на
тринадцятому поверсі; квартиру НОМЕР_6,
що складається із двох кімнат та
знаходиться на п'ятнадцятому поверсі;
квартиру НОМЕР_7, що складається із
трьох кімнат та знаходиться на
шістнадцятому поверсі); три
машиномісця НОМЕР_8.

Постановою Вищого господарського суду
України від 16 липня 2013 року у справі
№ 6/505 постанову Київського
апеляційного господарського суду від 20
березня 2013 року у вказаній справі
скасовано, а рішення Господарського
суду міста Києва від 26 грудня 2011
року залишено без змін.

Зі змісту рішення Господарського суду
міста Києва від 26 грудня 2011 року у
справі № 6/505 вбачається, зокрема, що 05
липня 2005 року між закритим акціонерним
товариством "МІК "Інтерінвестсервіс"
(далі - ЗАТ "МІК "Інтерінвестсервіс")
(правонаступник - ПрАТ "МІК
"Інтерінвестсервіс") та Українською
спеціальною науково-реставраційною
проектно-будівельною виробничою
корпорацією "Укрреставрація" (далі -
корпорація "Укрреставрація") укладено
договір № 3 про спільну діяльність без
створення юридичної особи (далі -
договір про спільну діяльність).

Згідно з п. 1.1 договору про спільну
діяльність, він укладений з метою
забезпечення спільного інвестування
та залучення коштів для будівництва
об'єкту інвестування - будинку
адміністративно-житлового комплексу
із вбудовано-прибудованими
приміщеннями, розташованого на
земельній ділянці, орієнтовною площею
0,2007 га, на АДРЕСА_1 для ведення спільної
діяльності з продажу та реалізації
приміщень об'єкту інвестування та
отримання прибутку для учасників.

Між корпорацією "Укрреставрація", ЗАТ
"МІК "Інтерінвестсервіс" та товариством
з обмеженою відповідальністю
"Будівельно-інвестиційна компанія
"Інтербудінвест" (далі - ТОВ "БІК
"Інтербудінвест"), у зв'язку з
приєднанням до договору про спільну
діяльність нового учасника - ТОВ "БІК
"Інтербудінвест", 23 листопада 2006 року
укладено додаткову угоду НОМЕР_1 до
договору про спільну діяльність, якою
вказаний договір викладено у новій
редакції.

24 листопада 2006 року сторонами договору
про спільну діяльність підписано
додаток № 2 до додаткової угоди НОМЕР_1 -
протокол НОМЕР_1 розподілу загальної
житлової, нежитлової площі та
машиномісць, яким визначено, що ПрАТ
"МІК "Інтерінвестсервіс" після
закінчення будівництва об'єкту отримує
сім квартир. При цьому, деталізовано
номери квартир (АДРЕСА_1), кількість
кімнат у вказаних квартирах, поверхи та
загальну площу кожної квартири.

Слід зазначити, що рішенням
Господарського суду міста Києва від 21
березня 2012 року у справі № 31/7
відмовлено у задоволенні позову ТОВ
"БІК "Інтербудінвест" до ПрАТ "МІК
"Інтерінвестсервіс", третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача: корпорація
"Укрреставрація", про розірвання
договору від 05 липня 2005 року № 3 про
спільну діяльність без створення
юридичної особи.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 25 вересня 2012
року у справі № 31/7 рішення
Господарського суду міста Києва від 21
березня 2012 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 18 березня 2013 року у справі
№ 31/7 постанову Київського
апеляційного господарського суду від 25
вересня 2012 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 111-11 Господарського
процесуального кодексу України,
постанова касаційної інстанції
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Тобто, як вбачається з вище викладених
положень та обставин, майнові права на
АДРЕСА_1 у судовому порядку визнано за
третьою особою-3.

Під час розгляду справи судом також
з'ясовано, що позивач був обізнаний про
розгляд справи № 6/505. Зокрема, як
зазначено у постанові Вищого
господарського суду України від 16
липня 2013 року у справі № 6/505, ОСОБА_1
особисто був присутнім при розгляді
вказаної справи.

У матеріалах справи міститься копія
договору купівлі-продажу майнових прав
від 16 липня 2013 року № 3, за умовами
якого ПрАТ "МІК "Інтерінвестсервіс"
зобов'язалось продати, а ТОВ "Пост
Преміум" - купити майнові права на
об'єкти нерухомості, що знаходяться у
будинку.

Згідно з додатком № 1 до договору
купівлі-продажу майнових прав, ПрАТ
"МІК "Інтерінвестсервіс" зобов'язалось
продати ТОВ "Пост Преміум" квартири
АДРЕСА_1.

Факт передачі майнових прав на вказані
квартири від ПрАТ "МІК
"Інтерінвестсервіс" до ТОВ "Пост
Преміум" підтверджується наявною у
матеріалах справи копією акту від 18
листопада 2013 року прийому-передачі
майнових прав на нежитлове приміщення.

Разом з тим, як також з'ясовано судом у
ході розгляду справи та
підтверджується наявною у матеріалах
справи копією рішення від 21 серпня 2013
року № 5169369, державну реєстрацію права
власності позивача на АДРЕСА_1
проведено 21 серпня 2013 року на підставі
договору купівлі-продажу майнових прав
№ 29а-83 від 01 лютого 2011 року, за умовами
якого договір про спільну діяльність
зобов'язався продати, а позивач -
придбати майнові права на АДРЕСА_1.

Факт передачі АДРЕСА_1 від договору про
спільну діяльність до позивача
підтверджується наявною у матеріалах
справи копією акту прийому-передачі
квартири від 06 листопада 2012 року.

З метою реєстрації права власності на
АДРЕСА_1 позивач 02 серпня 2013 року
звернувся до реєстраційної служби
Головного управління юстиції у місті
Києві, що підтверджується наявною у
матеріалах справи копією картки
прийому заяви від 02 серпня 2013 року №
4699044, тобто після набрання законної
сили постановою Вищого господарського
суду України від 16 липня 2013 року у
справі № 6/505, що, за переконанням суду,
свідчить про недобросовісність
намірів та дій позивача щодо
реєстрації права власності на вказану
квартиру, оскільки, як зазначено вище,
позивач особисто приймав участь у
розгляді справи № 6/505 та був обізнаний
про прийняття вказаного судового
рішення, яким залишено без змін судове
рішення про визнання за третьою
особою-3 майнових прав на АДРЕСА_1.

До того ж, вище викладені обставини, за
переконанням суду, свідчать про те, що
факт прийняття оскаржуваного рішення
не міг порушити права та законні
інтереси позивача як власника
нерухомого майна - АДРЕСА_1, оскільки її
власником, як також з'ясовано під час
судового розгляду справи та
підтверджується наявними у матеріалах
справи доказами, є інша особа.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище
викладених положень та обставин суд
прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Сіволіна
Михайла Юрійовича та державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України, треті особи: Державна
реєстраційна служба України,
товариство з обмеженою
відповідальністю "Арді Буд" та приватне
акціонерне товариство "Міжнародна
інвестиційна компанія
"Інтерінвестсервіс", про визнання
протиправним і скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії є
безпідставним, необґрунтованим та
таким, що не підлягає задоволенню
повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. У зв'язку з
ухваленням судового рішення на користь
суб'єктів владних повноважень та
відсутністю з їх сторони судових
витрат, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню з
позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-12, 24, 25, 69-71, 86, 122, 158-163, 167
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні
позову ОСОБА_1.

Копії постанови у повному обсязі
направити (вручити) сторонам та третім
особам (їх уповноваженим
представникам) у порядку та строки,
встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів із дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя
В.М. Данилишин

Суддя
І.А.
Качур

Суддя
В.І.
Келеберда

Постанова у повному обсязі складена 19
лютого 2014 року