Справа № К/9991/7965/12-С
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/7965/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Черпіцької Л.Т.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_2 до Одеської міської
ради в особі Одеського міського
управління земельних ресурсів,
Одеської регіональної філії ДП "Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах", Управління
земельних ресурсів у м. Одесі про
зобов'язання вчинити певні дії за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05 жовтня 2011
року,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2008 року позивач звернувся в суд
із позовом до Одеської міської ради в
особі Одеського міського управління
земельних ресурсів, Одеської
регіональної філії ДП "Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах", Управління
земельних ресурсів у м. Одесі про
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Київського районного суду
м. Одеси від 07 серпня 2008 року позов
задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, прокурор Київського
району м. Одеси звернувся зі скаргою до
суду апеляційної інстанції щодо
скасування зазначеного вище рішення.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05 жовтня 2011
року апеляційну скаргу прокурора
Київського району м. Одеси задоволено
частково, постанову суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нову
постанову, якою провадження у справі в
частині позовних вимог ОСОБА_2 про
визнання права власності на земельну
ділянку площею 0,2667га, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_2/НОМЕР_3 - закрито. В
решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду
апеляційної інстанції, позивач
звернувся із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати судове
рішення, залишивши постанову суду
першої інстанції в силі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачу на праві
приватної власності належать суміжні
між собою земельні ділянки, що
розташовані на території м. Одеси.
Цільове призначене ділянки
розташованої по вул.. Костанді, 36,
загальною площею 0,0912га, державний акт
серії ЯЕ №111984 від 14 червня 2007 року,
кадастровий номер земельної ділянки
:25:005:0041, - будівництво та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
цільове призначення чотирьох інших
ділянок, розташованих відповідно по
АДРЕСА_2, діл.НОМЕР_1, загальною площею
0,0552га, державний акт серії ЯЕ №111985 від.
14 червня 2007 року, кадастровий номер
земельної ділянки :25:005:0035,
АДРЕСА_2, ДІЛ. НОМЕР_2, загальною площею
0.0395га, державний акт серії ЯЕ №111986, від
14 червня 2007 року, кадастровий номер
земельної ділянки :25:005:0011,
АДРЕСА_2/НОМЕР_3 загальною площею 0,0386га,
державний акт серії ЯЕ №111987, від 14
червня 2007 року. Кадастровий номер
земельної ділянка 51101369:25:005:0032,
АДРЕСА_2/НОМЕР_4, загальною площею 0,0422га,
державний акт серії ЯЕ №111988, від 14
червня 2007 року, кадастровий номер
земельної ділянки :25:005:0033. -
ведення індивідуального садівництва,
/а.с.24-27/

Позивач 24.06.2008 р. звернувся до
відповідача з клопотанням щодо зміни
цільового призначення чотирьох з
належних йому земельних ділянок,
призначених для ведення садівництва,
на цільове призначення - для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, та про об'єднання усіх п'яти
земельних ділянок в одну з цільовим
призначенням - будівництво та
обслуговування жилого будинку.

Листом від 07.08.2008р. Одеське міське
управління земельних ресурсів
відмовило в задоволенні зазначеного
клопотання, з посиланням на те. Що
позивач не надав повного обсягу
документів, у тому числі до управління
архітектури та містобудування.

Згідно ст..ст. 316, 317 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. Власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Суд апеляційної інстанції, у своєму
рішенні зазначив про те, що як
вбачається з позову, одними з позовних
вимог ОСОБА_2 є вимоги про визнання за
ним права власності на земельну
ділянку площею 0,2667га, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_2/НОМЕР_3 для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України,
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових земельних,
сімейних, трудових відносин».

Правовідносини пов'язані з власністю,
врегульовані ЦК України і повинні
розглядатися в порядку, визначеному
ЦПК України.

З огляду на вищевикладене та керуючись
п.1 ч.1 ст..157 КАС України, колегія суддів
обґрунтовано закрила провадження у
справі щодо вимог позивача про
визнання за ним права власності на
земельну ділянку та роз'яснити
позивачу, що розгляд таких справ
віднесено до цивільної юрисдикції.

Відповідно до ст..20 Земельного кодексу
України (в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади та
органів місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень. Зміна
цільового призначення земель
провадиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування,
які приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою або
приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та
історико-культурного призначення.
Зміна цільового призначення земель,
які перебувають у власності громадян
або юридичних осіб, здійснюється за
ініціативою власників земельних
ділянок у порядку, що встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України № 502 від 11 квітня 2002
року «Про затвердження Порядку зміни
цільового призначення земель, які
перебувають у власності громадян або
юридичних осіб» зміна цільового
призначення земельної ділянки
проводиться за поданням заяви її
власника до сільської, селищної,
міської ради, якщо земельна ділянка
розташована в межах населеного пункту,
або районної держадміністрації, якщо
земельна ділянка розташована за межами
населеного пункту. При цьому сільська,
селищна, міська рада або районна
держадміністрація розглядає заяву і в
разі згоди на зміну цільового
призначенні земельної ділянки дає
дозвіл на підготовку проекту її
відведення: складання проекту
відведення земельної ділянки, якщо
зміні цільового призначення підлягає
її частина; пере погодження проекту
відведення земельної ділянки з
відповідними органами виконавчої
влади, якщо зміні цільового
призначення підлягає вся земельна
ділянка.

Згідно ст.. 33 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» до
делегованих повноважень органів
місцевого самоврядування в Україні у
сфері регулювання земельних відносин
та охорони навколишнього природного
середовища належать здійснення
контролю за додержанням земельного та
природоохоронного законодавства,
використанням охороною земель,
природних ресурсів загальнодержавного
та місцевого значення, відтворенням
лісів; реєстрація суб'єктів права
власності на землю; реєстрація права
користування землею і договорів на
оренду землі; видача документів, що
посвідчують право власності і право
користування землею.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що задовольняючи
позовні вимоги стосовно зміни
цільового призначення земельних
ділянок, суд першої інстанції фактично
виконав функції органу місцевого
самоврядування, порушуючи
встановлений законодавством порядок
зміни цільового призначення земельних
ділянок.

З огляду на викладене, постанова суду
апеляційної інстанції відповідає
обставинам справи наданим доказам та
нормам процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 05 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді