Справа № 2а/1570/9886/2011
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а/1570/9886/2011

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

——————————————————————

У Х В А Л А

04 лютого 2014 р.

м.Одеса

Справа № 2а/1570/9886/2011

Категорія: 10.2.1

Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого – Милосердного М.М.,

суддів – Бітова В.О. та Алєксєєва В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2013 року за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Приморському районі м. Одеси про зобов’язання чинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2011 року управління Пенсійного фонду України (далі УПФУ) в Приморському районі м. Одеси звернулося до суду з адміністративним позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Приморському районі м. Одеси про зобов'язання прийняти до заліку суми виплачених пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, заподіяного на підприємствах, розташованих на території колишнього СРСР в розмірі 395105,90 грн. за період з 01 січня 2011 року по 01 вересня 2011 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що відповідач повинен відшкодовувати Пенсійному фонду розмір адресної допомоги, що виплачується з коштів, передбачених для виплати пенсії та державної соціальної допомоги.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2013 року у задоволені позовних вимог управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Приморському районі м. Одеси - відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, представником УПФУ в Приморському районі м. Одеси подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга управління ПФУ в Приморському районі м. Одеси не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що УПФУ в Приморському районі м. Одеси було підписано з відповідачем відповідні акти щомісячної звірки витрат по особових справах потерпілих, яким виплачено пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання за період з 01 січня 2011 року по 01 вересня 2011 року.

Підставою звернення до суду стала таблиця розбіжностей за вказаний період згідно якої відповідачем не враховано до відшкодування суми витрат на виплату державної адресної допомоги, розмір якої встановлено постановами Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 р. № 265 та від 16.07.2008 № 254, на загальну суму 395105,90 грн.

Вирішуючи справу, та відмовляючи у задоволенні справи, суд першої інстанції виходив з того, що перелік соціальних послуг та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом, передбачений статтею 21 Закону України від 23.09.1999 р. № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон № 1105-XIV).

Відповідно до цієї статті Фонд зобов'язаний у встановленому законом порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження здоров'я, в тому числі пенсії по інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, у разі настання страхового випадку.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Пунктом 4 цієї постанови Кабінету Міністрів України встановлено, що виплата щомісячної державної адресної допомоги здійснюється за рахунок коштів, з яких виплачується пенсія або державна соціальна допомога.

Вирішуючи питання про здійснення виплати за рахунок коштів Фонду, судом першої інстанції враховувалось те, що страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадян у процесі їх трудової діяльності.

Одним із основних принципів страхування від нещасного випадку є цільове використання коштів. Відповідно до статті 46 Закону № 1105-ХІV кошти на здійснення страхування від нещасного випадку не формуються за рахунок Державного бюджету України, не включаються до його складу та використовуються виключно за їх прямим призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування страхування від нещасного випадку, виключно цільове використання цих коштів та враховуючи те, що адресна допомога як окремий вид соціальної допомоги не входить до складу розміру пенсії по інвалідності та пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, Фонд не може нести витрати на виплату державної адресної допомоги.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 7, 10, 11, 70, 71, 72 КАС України, Конституції України, Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення суду з тих підстав, що суд встановив не всі обставини справи, та порушив норми процесуального та матеріального права не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на законі та спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Приморському районі м. Одеси – залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2013 року – залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: