Справа № 806/6876/13-а
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Євпак В.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"26" лютого 2014 р.
Справа № 806/6876/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Євпак В.В.

суддів:
Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

при секретарі
Шуляк О.Ю. ,

за участю представника відповідача Ус
Н.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Міністерства фінансів України на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "16" січня 2014
р. у справі за позовом ОСОБА_4 до
Кабінета Міністрів України,
Міністерства фінансів України,
Державної судової адміністрації
України, Територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Житомирській області,
Державної казначейської служби
України, про стягнення
недоотриманої заробітної плати та
щомісячного довічного грошового
утримання ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до
Кабінету Міністрів України,
Міністерства фінансів України,
Державної судової адміністрації
України, Територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Житомирській області,
Державної казначейської служби
України. Просила стягнути з
Міністерства фінансів України на свою
користь 51356,24 грн. недоотриманої
заробітної плати та 17077,76 грн.
недоотриманого довічного утримання.
Вимоги обгрунтувала тим, що на
підставі постанов КМ України №513 та
№514 від 30 червня 2005 року були підвищені
посадові оклади Голові та заступникам
Голови Конституційного Суду України,
Голові, першому заступнику Голови та
заступникам Голови Верховного Суду
України. В той же час, суддям посадові
оклади були підвищені лише на підставі
постанови КМ України від 03 вересня 2005
року №865, яка набрала чинності з 01
січня 2006 року. Тим самим було порушено
вимоги ст.44 Закону України "Про статус
суддів", згідно якої, посадові оклади
суддів встановлюються у відсотковому
відношенні до посадового окладу Голови
Верховного Суду України і не можуть
бути меншими від 50% його окладу.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 16.01.2014 р.
позов задоволено частково.

Стягнуто з Міністерства фінансів
України на користь ОСОБА_4
заборгованість по заробітній платі та
довічному утриманню у сумі 58135,28 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу. Посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду та прийняти нову про відмову у
задоволенні позову до нього. В
апеляційній скарзі зазначив, що
головним розпорядником коштів на
утримання судів загальної юрисдикції є
Державна судова адміністрація України.
Крім того зазначені виплати не є
державним боргом.

Переглянувши судове рішення, доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
заслухавши пояснення представника КМ
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Встановлено, що ОСОБА_4 працює суддею
Лугинського районного суду
Житомирської області та у 2005 році мала
право на отримання заробітної плати та
довічного грошового утримання.

Вважаючи, що їй не була виплачені
зазначені кошти в повному обсязі,
звернулась до суду.

Справа переглядалась судами
неодноразово.

Суд першої інстанції (після скасування
попередніх судових рішень),
задовольняючи позовні вимоги частково,
виходив з правомірності заявлених
позовних вимог та необхідності
стягнення заборгованості в розмірі
58135,28 грн. з Міністерства фінансів
України.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду про право ОСОБА_4 на
отримання зарплати та довічного
утримання відповідно до ст.44 Закону
України "Про статус суддів" та постанов
КМ України від 30 червня 2005 року №513 та
№514.

Встановлено, що на підставі постанов КМ
України №513 та №514 від 30 червня 2005
року були підвищені посадові оклади
Голові та заступникам Голови
Конституційного Суду України, Голові,
першому заступнику Голови та
заступникам Голови Верховного Суду
України. В той же час, суддям посадові
оклади були підвищені лише на підставі
постанови КМ України від 03 вересня 2005
року №865, яка набрала чинності з 01
січня 2006 року. Тим самим було порушено
вимоги ст.44 Закону України "Про статус
суддів", згідно якої, посадові оклади
суддів встановлюються у відсотковому
відношенні до посадового окладу Голови
Верховного Суду України і не можуть
бути меншими від 50% його окладу.

Внаслідок цього суддя Лугинського
районного суду Житомирської області
ОСОБА_4, як і інші судді України,
протягом семи місяців отримувала
значно меншу, ніж належало, заробітну
плату та довічне утримання. Постановою
Вищого адміністративного суду України
від 16 травня 2007 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до держави Україна в особі КМ
України визнано незаконним пункт 5
постанови КМ України від 3 вересня 2005
року № 865 "Про оплату праці суддів",
допущено поворот виконання цієї
постанови, визнано, що вона підлягає
застосуванню одночасно з постановами
КМ України від 30 червня 2005 року №513 та
№514 з питань оплати праці керівників
судів, тобто з 1 червня 2005 року.

Право ОСОБА_4 на отримання зарплати та
довічного утримання відповідно до ст.44
Закону України "Про статус суддів" та
постанов КМ України від 30 червня 2005
року №513 та №514 визнано Вищим
адміністративним судом України у своїй
ухвалі від 26 вересня 2013 року.

Розмір заборгованості по зарплаті та
довічному грошовому утриманню
підтверджено аудиторським висновком,
яким визначений розмір боргу перед
ОСОБА_4 по заробітній платі і довічному
утриманню - 58135,28 грн. Висновок та
розрахунок відповідачами не
оспорений.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку щодо
права позивача на отримання
заборгованості по заробітній платі і
довічному утриманню в розмірі 58135,28
грн.

Разом із тим, суд першої інстанції
вважає, що дана заборгованість є
державним боргом та підлягає стягненню
з Міністерства фінансів України.

Колегія суддів вважає такий висновок
помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до визначення термінів
зазначених в п.16 ст.2 Бюджетного
кодексу України, чинного на час
виникнення правовідносин, державний
борг - загальна сума заборгованості
держави, яка складається з усіх
випущених і непогашених боргових
зобов"язань держави, включаючи боргові
зобов"язання держави, що вступають в
дію в результаті виданих гарантій за
кредитами, або зобов"язань, що
виникають на підставі законодавства
або договору.

Відповідно до визначення термінів
зазначених в п.20 ст.2 Бюджетного
кодексу України, чинного на час
винесення судового рішення державний
борг - загальна сума боргових
зобов"язань держави з повернення
отриманих та непогашених кредитів
(позик) станом на звітну дату, що
виникають внаслідок державного
запозичення.

Таким чином зазначені кошти не є
державним боргом, а є заборгованістю з
виплати заробітної плати та довічного
грошового утримання.

Відповідно до Положення про
Міністерство фінансів України,
затвердженого Указом Президента
України від 8 квітня 2011 року N 446/2011,
останнє є головним органом у
системі центральних органів
виконавчої влади з формування та
забезпечення реалізації державної
фінансової політики, казначейського
обслуговування бюджетних коштів,
здійснює управління державним боргом,
в т.ч. здійснює його погашення (підпункт
30 пункту 4 Положення).

Відтак, Міністерство фінансів України
не є тим органом, який зобов"язаний
виплачувати заборгованість по
заробітній платі та грошовому
утриманню.

Встановлено, що головним розпорядником
коштів судової системи є Державна
судова адміністрація України, а відтак
є належним відповідачем щодо виплати
заборгованості з виплати суддям
заробітної плати та довічного
грошового утримання.

Колегія суддів вважає, що
задовольняючи позов ОСОБА_4 та стягуючи
заборгованість по заробітній платі та
довічному грошовому утриманню з
Міністерства фінансів України, суд
першої інстанції обрав помилковий
спосіб захисту.

Дана обставина є підставою відповідно
до ст. 202 КАС України для скасування
судового рішення в частині стягнення
коштів з Міністерство фінансів України
з постановленням нового рішення про
стягнення недоотриманої заробітної
плати та щомісячного довічного
грошового утримання в розмірі 58135,28 грн.
на користь позивача з Державної
судової адміністрації України.

В решті постанова суду підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 11, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства
фінансів України задовольнити.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "16" січня 2014
р. в частині стягнення коштів з
Міністерство фінансів України
скасувати та прийняти в цій частині
нову постанову.

Стягнути з Державної судової
адміністрації України на користь
ОСОБА_4 недоотриману заробітну плату
та щомісячне довічного грошове
утримання в розмірі 58135,28 грн.

В решті постанову суду залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
В.В. Євпак

судді:
М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Повний текст cудового рішення
виготовлено "28" лютого 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Кабінет
Міністрів України
вул.Грушевського,12/2,м.Київ,01008
Міністерство фінансів України вул.
Грушевського, 12/2,м.Київ,01014 Державна
судова адміністрація України вул.
Липська, 18/5,м. Київ,01601 Територіальне
управління Державної судової
адміністрації України в Житомирській
області майдан Соборний, 1,м.Житомир,10014
Державна казначейська служба України
вул.Бастіона, 6,м.Київ,01601