Справа № 816/1571/13-а
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/55120/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Костенка М.І., Муравйова О.В.,

при секретарі: Ковтун О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області

на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 30 вересня 2013 року

у справі №816/1571/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ясні
Зорі-Полтавщини» (надалі - ТОВ «Ясні
Зорі-Полтавщини»)

до Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (надалі - Кременчуцька ОДПІ ГУ
Міндоходів у Полтавській області)

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

встановив:

У березні 2013р. позивач звернувся до
суду з позовом до Кременчуцької ОДПІ
Полтавської області ДПС, в якому просив
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
№/22 від 13.02.2013р.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 28.05.2013р. у
задоволені позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 30.09.2013р.
рішення суду першої інстанції
скасовано та постановлено нове, яким
позов задоволено. Визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення №/22 від
13.02.2013р.

Не погоджуючись із рішенням суду
апеляційної інстанцій, відповідач
звернувся із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 28.05.2013р. та
залишити в силі постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 30.09.2013р., посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
порушення норм процесуального права.

В письмових запереченнях на касаційну
скаргу позивач зазначає, що рішення
суду апеляційної інстанції
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правову оцінку обставинам справи судом
надано правильно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими. Отже,
позивач просить залишити касаційну
скаргу без задоволення, а оскаржуване
судове рішення апеляційної інстанції -
без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників відповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи наведені у скарзі,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанції, видами діяльності ТОВ "Ясні
Зорі - Полтавщина" за КВЕД-2010 є:
виробництво м'яса (10.11), виробництво
м'ясних продуктів (10.13), оптова торгівля
живими тваринами (46.23), оптова торгівля
м'ясом і м'ясними продуктами (46.32),
роздрібна торгівля м'ясом і м'ясними
продуктами в спеціалізованих
магазинах (47.22), розведення свиней.

Кременчуцькою ОДПІ проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ "Ясні Зорі - Полтавщина" з
питань достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість з бюджету на рахунок
платника у банку за жовтень 2012р., що
виникла за рахунок від'ємного значення
з ПДВ, яке декларувалось у вересні 2012р.,
за результатами якої складено акт
№482/15.3-08/38237046, в якому, на думку
податкового органу, встановлено
порушення позивачем вимог пункту 200.5
статті 200, пунктів 3, 4 підрозділу 2
розділу ХХ "Перехідні положення"
Податкового кодексу України, внаслідок
чого сума бюджетного відшкодування ПДВ
на рахунок платника у банку за жовтень
2012р.

На підставі зазначеного акта
відповідачем 13.02.2013р. прийнято
податкове повідомлення-рішення
№/22 , яким ТОВ "Ясні Зорі -
Полтавщина" відмовлено у наданні
спірної суми бюджетного відшкодування
з податку на додану вартість.

Підставою для прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення
слугували висновки акту
документальної позапланової виїзної
перевірки позивача про безпідставне
декларування ТОВ "Ясні Зорі -
Полтавщина" суми податку до бюджетного
відшкодування на рахунок платника у
банку.

Даний висновок мотивовано тим, що ТОВ
"Ясні Зорі - Полтавщина" є переробним
підприємством. А відтак, в силу
приписів пунктів 3, 4 підрозділу 2
розділу ХХ "Перехідні положення"
Податкового кодексу України, зважаючи
на відсутність у позивача
оподатковуваних операцій протягом
вересня - жовтня 2012р., сума ПДВ, сплачена
ТОВ "Ясні Зорі - Полтавщина" на користь
ТОВ "Українська виробнича компанія
"Полагросервіс" при придбанні основних
фондів, має бути відображена позивачем
у податковій декларації з ПДВ щодо
діяльності з постачання продукції
(переробного підприємства), за якою
платнику податків право щодо отримання
відшкодування ПДВ з Державного бюджету
України не надано.

Судами також встановлено, що 20.11.2012р.
ТОВ "Ясні Зорі - Полтавщина" до
Кобеляцького відділення Кременчуцької
ОДПІ подано податкову декларацію з
податку на додану вартість за жовтень
2012р. разом з додатками, в якій у рядку 23
та у рядку 3 Розрахунку суми бюджетного
відшкодування (додаток 3 до податкової
декларації з ПДВ) позивачем заявлено до
бюджетного відшкодування на рахунок
платника у банку певну суму податку.

За змістом Довідки про залишок суми
від'ємного значення попередніх
податкових періодів, що залишається
непогашеним після бюджетного
відшкодування, отриманого у звітному
податковому періоді, та підлягає
включенню до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (додаток 2 до податкової
декларації з ПДВ) залишок від'ємного
значення попереднього податкового
періоду (р. 22 податкової декларації)
складається з сум, що декларувалися
платником податків у вересні 2012р.

Причиною виникнення від'ємного
значення суми ПДВ у вересні 2012р. є
придбання ТОВ "Ясні Зорі - Полтавщина"
основних засобів у ТОВ "Українська
виробнича компанія "Полагросервіс"
відповідно до умов договору
купівлі-продажу від 10.09.2012р.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, колегія апеляційного суду
цілком вірно та обґрунтовано виходила
з наступного.

Так, відповідно до підпункту 3 пункту 1
підрозділу 2 розділу XX Податкового
кодексу України, переробне
підприємство веде окремий облік
операцій з постачання власно
виробленої продукції (молока, молочної
сировини, молочних продуктів, м'яса,
м'ясопродуктів, іншої продукції
переробки тварин (шкур, субпродуктів,
м'ясо-кісткового борошна), виготовленої
з поставлених молока або м'яса в живій
вазі сільськогосподарськими
товаровиробниками (далі - продукція), і
з постачання інших товарів/послуг, у
тому числі продукції, виготовленої із
сировини, визначеної у підпункті 1
цього пункту, та складає податкову
декларацію з податку на додану
вартість і податкову декларацію з
податку на додану вартість щодо
діяльності з постачання продукції.

Згідно підпункту 4 пункту 1 підрозділу 2
розділу XX Податкового кодексу України,
переробне підприємство суму
сплаченого (нарахованого) податкового
кредиту по виготовлених та/або
придбаних товарах/послугах, основних
засобах, які використовуються частково
для виготовлення продукції, а частково
для виготовлення інших товарів/послуг,
розподіляє виходячи з частки
використання таких товарів/послуг,
основних засобів в операціях з
постачання продукції та відповідно в
операціях з постачання інших
товарів/послуг, з урахуванням вимог
розділу V Кодексу.

Між тим, відповідно до пункту 1
підрозділу 2 розділу XX „Перехідні
положення" Податкового Кодексу
України, підпункти 3, 4 пункту 1
підрозділу 2, що на думку податкового
органу були порушені позивачем,
застосовуються юридичними особами,
які зареєстровані платниками податку
на додану вартість, при здійсненні ними
операцій з постачання власної
виробленої продукції (молока, молочної
сировини, молочних продуктів, м'яса,
м'ясопродуктів, іншої продукції
переробки тварин (шкур, субпродуктів,
м'ясо-кісткового борошна), виготовленої
з поставлених молока або м'яса в живій
вазі сільськогосподарськими
підприємствами, визначеними розділом V
Кодексу, іншими юридичними і фізичними
особами, у тому числі фізичними особами
- підприємцями, які самостійно
вирощують, розводять, відгодовують
продукцію тваринництва, визначену
розділом V Кодексу.

Не заперечується податковим органом,
що здійснення позивачем операцій,
передбачених п.1 підрозділу 2 розділу XX
„ Перехідні положення" Податкового
Кодексу України, вперше відбулось в
жовтні 2012р.

Вирішальним для застосування
особливого режиму сплати податку на
додану вартість є факт здійснення
переробним підприємством операцій по
придбанню молока або м'яса в живій вазі
саме у сільськогосподарських
підприємств, визначених розділом V
Кодексу, у інших юридичних і фізичних
осіб, у тому числі у фізичних осіб -
підприємців, які самостійно вирощують,
розводять, відгодовують продукцію
тваринництва, визначену розділом V
Кодексу, для виготовлення та
постачання власної готової продукції,
а не встановлення, чи є підприємство
переробним.

Тобто, оскільки з початку існування ТОВ
„Ясні Зорі - Полтавщина", в тому числі
і у вересні 2012р., подібних операцій не
здійснювалось, факту порушення п.п. 3,
4 пункту 1 підрозділу 2 РозділуXX,,
Перехідні положення" Податкового
Кодексу України в цьому звітному
періоді (вересні 2012 року) не могло бути
через відсутність операцій, порядок
оподаткування яких ці підпункти
регулюють.

Судом апеляційної інстанції звернуто
увагу на те, що лише в жовтні 2012р. у
позивача вперше з'явились законодавчо
обґрунтовані підстави для подання
разом із звичайною декларацією з
податку на додану вартість декларації
з податку на додану вартість з
позначкою: „0140„ Спеціальний режим
оподаткування переробного
підприємства", оскільки ТОВ «Ясні Зорі
- Полтавщина" набуло статусу платника
податку як переробне підприємство, яке
згідно з пунктом 1 підрозділу 2 розділу
XX Податкового кодексу України
застосовує особливий порядок сплати
податку на додану вартість за
реалізовані ним м'ясо та
м'ясопродукти, іншу продукцію
переробки тварин, закуплених у живій
вазі (шкури, субпродукти, м'ясо-кісткове
борошно) саме в жовтні 2012р.

Згідно із вимогами п.8 Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України 25.11.2011 № 1492 (у редакції
наказу Міністерства фінансів України
від 17.12.2012р. №1342), зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 20.12.2011р.
за №1490/20228, платники податку переробні
підприємства, які згідно з пунктом 1
підрозділу 2 розділу XX Кодексу
застосовують особливий порядок сплати
податку на додану вартість та
реалізовані ними молоко, молочну
сировину та молочні продукти, м'ясо та
м'ясопродукти, іншу продукцію
переробки тварин, закуплених у
живій вазі (шкури, субпродукти,
м'ясо-кісткове борошно), крім
декларації 0110 подають податкову
декларацію з позначкою "0140" (далі -
декларація 0140), яка є невід'ємною
частиною звітності за відповідний
звітний період. До такої податкової
декларації включаються лише ті
операції, що стосуються установленого
пунктом 1 підрозділу 2 розділу XX
Податкового кодексу режиму, з
урахуванням порядку, визначеного
Кабінетом Міністрів України.

Встановленим є факт, що у вересні 2012р.
ТОВ „Ясні Зорі - Полтавщина" хоча і було
переробним підприємством, але не
застосовувало особливий порядок
сплати податку на додану вартість
через відсутність як у вересні, так і за
весь попередній період існування
підприємства операцій, за якими такий
порядок повинен застосовуватись.

У відповідності до приписів підпункту 1
пункту 1 підрозділу 2 розділу XX
Податкового кодексу України, норми
пункту 1 підрозділу 2 розділу XX не
поширюються на операції з постачання
продукції, виготовленої переробними
підприємствами з імпортованої
сировини, поставленої не в живій вазі,
сировини, що не є сировиною власного
виробництва сільськогосподарських
підприємств, визначених розділом V
Кодексу, інших юридичних і фізичних
осіб, у тому числі фізичних осіб
підприємців, які самостійно вирощують,
розводять, відгодовують продукцію
тваринництва, визначену цим Кодексом
(далі - сільськогосподарські
товаровиробники).

Отже, наведене спростовує твердження
податкового органу, з яким погодився
суд першої інстанції, про те, що ТОВ
„Ясні Зорі - Полтавщина" повинно разом
декларацією з податку на додану
вартість за вересень 2012р. подати
декларацію з податку на додану
вартість з позначкою ,,0140„ Спеціальний
режим оподаткування переробного
підприємства".

Тому судом апеляційної інстанції
обґрунтовано зазначено, що оскільки
позивач за вересень 2012р. мав
законодавчі підстави подати тільки
одну (загальну) декларацію з податку на
додану вартість, то і відобразити
податковий кредит по придбаним в
вересні 2012р. основним засобам
підприємство мало законодавчо
обґрунтоване право та єдину можливість
тільки в цій загальній декларації з
податку на додану вартість за вересень
2012р.

Крім того, відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
правомірно посилався на приписи
статті 139 ГК України, відповідно до яких
майнові цінності набувають
економічної форми (основні фонди,
оборотні засоби, кошти, товари) у
процесі здійснення господарської
діяльності. Між тим не врахував приписи
п.198.3 ст.198 розділу V Податкового Кодексу
України відповідно до яких право на
нарахування податкового кредиту
виникає незалежно від того, чи такі
товари/послуги та основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

В результаті того, що ТОВ „Ясні Зорі -
Полтавщина" у відповідності до вимог
законодавства, яке регулює ці питання,
скористалось своїм правом на
відображення податкового кредиту по
придбанню основних засобів в загальній
декларації і податку на додану
вартість за вересень 2012р., і виникло
від'ємне значення суми ПДВ у вересні
2012р. Це від'ємне значення, як і
передбачено ПК України та Порядком
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
заявлено до бюджетного відшкодування
на рахунок платника у банку в загальній
податковій декларації з податку на
додану вартість за жовтень 2012р.,
оскільки інша можливість відображення
зазначених операцій, що мали місце у
вересні 2012р., в податковій звітності з
податку на додану вартість діючим
законодавством України не передбачено.

Також встановлено, що в жовтні 2012р. ТОВ
„Ясні Зорі Полтавщина" змінило статус
платника податку на додану вартість на
загальних підставах на статус
платника податку на додану вартість,
який згідно з пунктом 1 підрозділу 2
розділу XX Податкового Кодексу України
застосовує особливий порядок сплати
податку на додану вартість.

Як свідчать матеріали справи, зміна
статусу платника податку відбулася в
зв'язку з тим, що в жовтні 2012р. вперше
з'явилися операції, до яких повинен
застосовуватись особливий порядок
сплати податку на додану вартість, як
це передбачено пунктом 1 підрозділу 2
розділу XX Податкового Кодексу України.
Діючим законодавством не передбачено
інших підстав для набуття статусу
платника податку на додану вартість,
який згідно з пунктом 1 підрозділу 2
розділу XX Податкового Кодексу України
застосовує особливий порядок сплати
податку на додану вартість, в тому
числі і такої підстави, як відсутність
обсягів оподаткованих операцій за
попередні звітні періоди.

Зазначене спростовує висновок
податкового органу про те, що разом із
загальною декларацією з податку на
додану вартість за вересень 2012р.
позивач був зобов'язаний подавати
спеціальну декларацію з податку на
додану вартість за вересень з
позначкою 0140„ Спеціальний режим
оподаткування переробного
підприємства"; що всі суми податку на
додану вартість у відповідному
розмірі, сплачені позивачем при
придбані основних засобів в вересні
2012р., мали бути відображені у складі
податкового кредиту у спеціальній
податковій декларації з податку на
додану вартість щодо діяльності з
постачання продукції (переробного
підприємства), а не в загальній
податковій декларації; що в загальній
податковій декларації з податку на
додану вартість за вересень 2012р. рядок
17 Декларації „Усього податкового
кредиту" повинен становити 0 грн.
замість сплаченої суми податку.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1
підрозділу 2 розділу XX Податкового
кодексу України переробне
підприємство суму сплаченого
(нарахованого) податкового кредиту по
виготовлених та/або придбаних
товарах/послугах, основних засобах, які
використовуються частково для
виготовлення продукції, а частково для
виготовлення інших товарів/послуг,
розподіляє виходячи з частки
використання таких товарів/послуг,
основних засобів в операціях з
постачання продукції та відповідно в
операціях з постачання інших
товарів/послуг, з урахуванням вимог
розділу V Кодексу.

Судом апеляційної інстанції зазначено,
що підстави для застосування цих
приписів виникли у позивача в жовтні
2012р. і тому не можуть застосовуватись
та змінювати порядок відображення
операцій, які були здійснені у вересні
2012р., на які поширювались інші
передбачені законодавством правила
оподаткування і звітності по податку
на додану вартість.

Наведене свідчить про
необґрунтованість твердження
податкового органу щодо необхідності
на підставі вимог підпункту 4 пункту 1
підрозділу 2 розділу XX Податкового
кодексу України змінити обсяг
податкової звітності за попередній
звітний період, а також необхідність
змінити зміст і порядок відображення
господарських операцій, які відбулися
в попередньому звітному періоді у вже
поданій податковій звітності.

Крім того, під час розгляду справи у
суді апеляційної інстанції позивач
посилався на те, що в жовтні 2012р. ТОВ
„Ясні Зорі Полтавщина" дійсно не
виконало вимоги підпункту 4 пункту 1
підрозділу 2 розділу XX Податкового
кодексу України, що призвело до
завищення суми бюджетного
відшкодування на суму ПДВ, сплачену при
придбані основних засобів, однак не на
всю суму, а тільки на суму ПДВ у частині
використання цих основних засобів в
жовтні 2012р. в операціях з постачання
власної продукції, до яких
застосовується особливий режим
оподаткування податком на додану
вартість.

Підпункт 4 пункту 1 підрозділу 2 розділу
XX Податкового кодексу України містить
посилання на необхідність урахування
при його застосуванні вимог розділу V
Податкового кодексу України, однак
останній не містить конкретного
визначення порядку застосування саме
підпункту 4 пункту 1 підрозділу 2
розділу XX Податкового кодексу України,
визначає дії для платників податку на
додану вартість при зміні напрямку
використання необоротних активів в
подальших податкових періодах в
зв'язку із зміною порядку
оподаткування.

Саме така ситуація виникла у позивача,
тобто зміна напрямку використання
основних засобів в наступному
податковому періоді (в жовтні 2012р.)
порівняно з періодом, в якому придбані
основні засоби (у вересні 2012р.), тобто
визначені в розділі V дії можливо
врахувати на підставі того, що сам
підпункт 4 пункту 1 підрозділу 2 розділу
XX Податкового кодексу України
передбачає необхідність врахування
вимог розділу V Податкового Кодексу.

У п.198.5 ст.198 розділу V Податкового
кодексу України передбачено
донарахування податкових зобов'язань
за необоротні активи, під час придбання
яких суми податку були включені до
складу податкового кредиту, у разі якщо
такі необоротні активи починають
використовуватись в операціях інших,
ніж вони використовувались при
придбанні.

При цьому, як зазначено в підпункті 198.5
статті 198 розділу V Податкового кодексу
України, підставою для такого
коригування може бути бухгалтерська
довідка. Крім того, останній абзац
підпункту 198.5 статті 198 розділу V
Податкового кодексу України
передбачає, що з метою застосування
цього пункту податкові зобов'язання і
податковий кредит визначаються на дату
початку фактичного використання
товарів/послуг, необоротних активів,
визначену в первинних документах,
складених відповідно до Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні.

Пункт 199.1 статті 199 розділу V
Податкового кодексу України
передбачає пропорційне віднесення сум
податку до податкового кредиту в
частині, яка відповідає частці
використання таких товарів/послуг,
необоротних активів в оподатковуваних
операціях.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що в жовтні 2012р.
необхідно визначити частку
використання основних засобів,
придбаних в вересні 2012р., в операціях з
постачання продукції по яких
застосовується особливий порядок
оподаткування. Така частка, відповідно
до підпункту 198.5 статті 198 розділу V
Податкового кодексу України, може бути
визначена на підставі первинних
бухгалтерських документів (акт
введення в експлуатацію основних
засобів та наказ на введення в
експлуатацію, що підтверджують початок
фактичного використання конкретних
об'єктів основних засобів в
господарській діяльності та
визначають строк експлуатації і метод
нарахування амортизації об'єктів
основних засобів - відомість
нарахування амортизації основних
засобів за жовтень 2012р.).

Економічно обґрунтованим визначенням
розміру частки використання основних
засобів у виробництві і постачанні
власної продукції є сума амортизації
основних засобів за відповідний
звітний період, яка є економічним
еквівалентом частини вартості
основних засобів, що переноситься на
собівартість виробничої і іншої
діяльності платника податку та
характеризує ступінь зносу основних
засобів під час їх використання.

Тому, розмір частки використання
основних засобів в операціях з
постачання власної продукції в жовтні
2012р. дорівнює сумі нарахованої
амортизації основних засобів за
жовтень 2012р. згідно даних первинних
бухгалтерських документів та
становить 466465,42грн.

Сума нарахованої амортизації основних
засобів за жовтень 2012р. є базою для
визначення суми податку на додану
вартість у частині використання цих
основних засобів в жовтні 2012р. в
операціях з постачання позивачем
власної продукції, до яких
застосовується особливий режим
оподаткування, яку в жовтні 2012р.
необхідно було виключити зі складу
податкового кредиту в загальній
декларації по податку на додану
вартість та перенести до податкового
кредиту в спеціальну податкову
декларацію з податку на додану
вартість щодо діяльності з постачання
продукції (переробного підприємства).
Ця сума ПДВ становить 93293,08грн. ( 466
465,42*20%).

Враховуючи наведене, судом апеляційної
інстанції вірно зазначено, що ТОВ
„Ясні Зорі - Полтавщина'' в жовтні 2012р.
не виконало приписи підпункту 4 пункту 1
підрозділу 2 розділу XX Податкового
кодексу України, що призвело до
завищення бюджетного відшкодування
ПДВ на суму 93293,08грн. та спростовує
твердження податкового органу про те,
що сума бюджетного відшкодування в
загальній декларації по податку на
додану вартість за жовтень 2012р. була
завищена на 24607115 грн. ТОВ "Ясні Зорі -
Полтавщина" мало право на бюджетне
відшкодування ПДВ в жовтні 2012р., але не
в сумі 24607115грн., а в сумі 24513822грн.
293,08), тобто сума заявленого
бюджетного відшкодування в декларації
за жовтень дійсно була завищена на суму
ПДВ в частині використання основних
засобів в операціях з постачання
власної продукції (93293,08грн.). Сума
податкового кредиту по Декларації
переробного підприємства за жовтень
2012р. повинна становити 431998грн. Сума
податкового кредиту повинна бути
збільшена на суму ПДВ з частки
використання основних фондів в
операціях з постачання власної
продукції у жовтні 2012р., тобто на
93293,08грн., та рядок 13 „ Усього
податкового кредиту" в Декларації за
жовтень 2012р. повинен становити
525291,08грн. (431998грн. і 9329308грн.).

Крім того, висновками
судово-економічної експертизи №406 від
29.07.2013р. проведеної спеціалістами
Полтавського відділення Харківського
науково-дослідницького інституту
судових експертиз ім. засл. професора
М.С. Бокаріуса, встановлено, що висновки
акту №482/15.3-08/38237046 від 22.01.2013р. «Про
результати документальної
позапланової перевірки ТОВ «Ясні
Зорі-Полтавщини», з питань
достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування ПДВ з бюджету
на рахунок платника у банку за жовтень
2010р.», яка виникла за рахунок від'ємного
значення з ПДВ, що декларувалось у
вересні 2012р., нормативно та
документально не підтверджуються.
Висновки даної експертизи стали
підставою для закриття кримінальної
справи за відсутністю в діях службових
осіб ТОВ «Ясні Зорі-Полтавщини» складу
кримінального правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів
касаційної інстанції вважає, що судом
апеляційної інстанції виконано всі
вимоги процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи,
вирішено справу у відповідності з
нормами матеріального права,
постановлено обґрунтоване рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для справи. Висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх перегляду з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області -
залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від
30 вересня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ М.І. Костенко

___________________ О.В. Муравйов