Справа № 2а-10615/09/2670
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Пилипенко О.Є.
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого суддіПетрика
І.Й.СуддівСобківа Я.М., Сорочко Є.О.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
березня 2010 року у справі за
адміністративним позовом Заступника
прокурора Києво-Святошинського району
в інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції в Київській
області, Києво-Святошинської районної
санітарно-епідеміологічної станції до
ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити певні
дії,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора
Києво-Святошинського району в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції в Київській
області, Києво-Святошинської районної
санітарно-епідеміологічної станції
пред'явив позов до ОСОБА_4 про
зобов'язання зупинити діяльність цеху
по реставрації м'яких та дерев'яних
меблів, який розташований в с. Горенка
по вул. Київській, 88 до отримання
дозволу на викиди забруднюючих речовин
в атмосферне повітря стаціонарними
джерелами та приведення її у
відповідність до санітарних норм, які
вказані у постанові Державної
санітарно-епідеміологічної служби
Києво-Святошинського району від 13.05.2005
р. № 42.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
березня 2010 року позовні вимоги
задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким провадження у справі закрити. Свої
вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
рішення суду першої інстанції ухвалене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а оскаржувана постанова
суду - скасуванню.

Завданням адміністративного
судочинства, у відповідності до
частини першої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства, є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно з визначенням справи
адміністративної юрисдикції
(адміністративна справа) - це переданий
на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень (п. 1
ч.1 ст. 3 КАС України).

Згідно з частиною першою статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України (в редакції чинній на час
розгляду справи та ухвалення
оскаржуваної постанови суду першої
інстанції), компетенція
адміністративних судів поширюється на:
1) спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень (нормативно-
правових актів чи правових актів
індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності; 2) спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; 3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень, а
також спори, які виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів; 4) спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
законом; 5) спори щодо правовідносин,
пов'язаних з виборчим процесом чи
процесом референдуму.

Пунктом 8 частини першої статті 3 КАС
України визначено, що позивачем в
адміністративній справі може бути
суб'єкт владних повноважень, на
виконання повноважень якого подана
позовна заява до адміністративного
суду. Однак такий суб'єкт владних
повноважень може бути позивачем у
адміністративній справі лише у
випадках, передбачених частиною
четвертою статті 50 КАС України, до
переліку яких віднесено також випадки,
встановлені іншими законами (пункт
п'ятий частини першої статті 50 КАС
України). (п. 2 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 6
березня 2008 року № 2 «Про практику
застосування адміністративними судами
окремих положень Кодексу
адміністративного судочинства України
під час розгляду адміністративних
справ»).

Згідно з частиною четвертою статті 50
Кодексу адміністративного судочинства
України, громадяни України, іноземці чи
особи без громадянства, їх об'єднання,
юридичні особи, які не є суб'єктами
владних повноважень, можуть бути
відповідачами лише за
адміністративним позовом суб'єкта
владних повноважень: 1) про тимчасову
заборону (зупинення) окремих видів або
всієї діяльності об'єднання громадян; 2)
про примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян; 3) про примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства з України; 4) про обмеження
щодо реалізації права на мирні
зібрання (збори, мітинги, походи,
демонстрації тощо); 5) в інших випадках,
встановлених законом.

З огляду на вищевикладене, враховуючи
той факт, що змістом адміністративного
позову не є вимоги передбачені ч. 4 ст. 50
КАС України, колегія суддів приходить
до висновку, що відповідач, який є
фізичною особою громадянином України,
не може відповідати за даним позовом, а
такий спір не підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства.

У відповідності до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 203 КАС України постанова
або ухвала суду першої інстанції
скасовується в апеляційному порядку і
позовна заява залишається без розгляду
або провадження у справі закривається
з підстав, встановлених відповідно
статтями 155 і 157 цього Кодексу.

У відповідності до пункту першого
частини першої статті 157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд закриває провадження у
справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів, не погоджується з висновками
суду першої інстанції щодо задоволення
позовних вимог, оскільки ухвала
постановлена з порушенням норм
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу позивача необхідно
задовольнити, постанову суду першої
інстанції - скасувати, а провадження у
справі - закрити.

Керуючись ст.ст. 157, 195, 197, 198, 203, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 09 березня 2010 року
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 09 березня 2010 року
скасувати.

Провадження у справі за позовом
Заступника прокурора
Києво-Святошинського району в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції в Київській
області, Києво-Святошинської районної
санітарно-епідеміологічної станції до
ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити певні
дії закрити.

Дана ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України

.

Головуючий суддя:
Петрик І.Й.

Судді:
Собків Я.М.

Сорочко Є.О.

.

Головуючий суддя
Петрик І.Й.

Судді:
Собків Я.М.

Сорочко Є.О.