Справа № 826/14921/13-а
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Літвінова А.В.
Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Пилипенко О.Є.

суддів -
Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі -
Грабовській Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Руссо Хемі Дніпро" та
Київської митниці Міндоходів України
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Руссо Хемі
Дніпро" до Київської митниці
Міндоходів України, Головного
управління державної казначейської
служби у Київській області про
визнання протиправними та скасування
рішення Київської обласної митниці від
23.07.2013 року № 125000004/2013/110914/2, скасування
картки відмови Київської обласної
митниці в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 23.07.2013
року № 125130000/2013/00662 та стягнення коштів,
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю "Руссо Хемі
Дніпро" звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом Київської
митниці Міндоходів України, Головного
управління державної казначейської
служби у Київській області про
визнання протиправними та скасування
рішення Київської обласної митниці від
23.07.2013 року № 125000004/2013/110914/2, скасування
картки відмови Київської обласної
митниці в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 23.07.2013
року № 125130000/2013/00662 та стягнення коштів,
зобов'язання вчинити дії, в якому
просив визнати протиправним та
скасувати рішення про коригування
митної вартості від 23.07.2013 року №
125000004/2013/110914/2 Київської обласної
митниці, внаслідок чого була надмірно
сплачена сума до Державного бюджету у
розмірі 27 238,29 грн., скасувати картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 23.07.2013
року № 1251/0000/2013/00662 Київської обласної
митниці, стягнути з Державного бюджету
через Головне управління державної
казначейської служби України у
Київській області безпідставно
перераховану суму мита та ПДВ за ВМД №
125130000/2013/217509 від 23.07.2013 року, мита - 22 982,14
грн., ПДВ - 4256,15 грн., зобов'язати
Київську митницю Міндоходів внести в
базу цінової інформації ціну 0,8000 Євро
за кг., заявлену позивачем в митній
декларації від 22.07.2013 року за ВМД №
125130000/2013/217407 - товар під кодом , без
коригування.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 листопада 2013 року адміністративний
позов задоволено частково.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
позивачем та відповідачем було подано
апеляційні скарги, в якій позивач
просить змінити постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 листопада 2013 року в частині
відмовлених позовних вимог та
задовольнити їх. Відповідач просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 листопада 2013 року та прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні
позову. На думку апелянтів, зазначену
постанову суду прийнято з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційних скарг,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Руссо Хемі Дніпро" та
Київської митниці Міндоходів України
підлягають залишенню без задоволення,
а постанова Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 листопада 2013 року - без змін, з таких
підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що самостійне
коригування митної вартості товару,
заявленою ТОВ «Руссо Хемі Дніпро» було
здійснено посадовими особами митного
органу без урахування норм Митного
кодексу та Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 грудня 2006 р. N
1766, адже позивачем було надано усі
необхідні документи для підтвердження
заявленої митної вартості,
відповідачем, натомість, не
обґрунтовано застосування шостого
(резервного) методу. Разом з тим, вимоги
позивача щодо стягнення з Державного
бюджету через Головне управління
державної казначейської служби
України у Київській області
безпідставно перераховану суму мита та
ПДВ за ВМД № 125130000/2013/217509 від 23.07.2013 року,
мита - 22 982,14 грн., ПДВ - 4256,15 грн., та
зобов'язання Київської митниці
Міндоходів внести в базу цінової
інформації ціну 0,8000 Євро за кг.,
заявлену позивачем в митній декларації
від 22.07.2013 року за ВМД № 125130000/2013/217407 -
товар під кодом , без коригування
не підлягають задоволенню, адже є
необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено в суді першої
інстанції, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Руссо Хемі Дніпро»
згідно вантажно-митної декларації від
22.07.2013 року №125130000/2013/217407 подало
Київській обласній митниці до митного
оформлення товар «сировина для
виробництва косметичних засобів та
товарів побутової хімії: органічно
аніонна поверхнево-активна речовина
жовтого кольору, у рідкому стані, 7-8,5@10%
водної основи, плотність 1.03 г/мл, не
розфасована для роздрібної торгівлі,
не в аерозольній упаковці, компоненти
та склад: - алкил (С10-16) простого
сульфату, натрієва сіль CAS - номер 68585-34-2
процент 68-72 %, - вода CAS - номер 7732-18-15
процент 24-32 %, - простій монододецил
полієтиленгліколя CAS - номер 9002-92-0
процент 0-0,2 % арт.1056682 назва продукту STEOL
СS - 270 CIT (Наливом, автомобільна
цистерна). Торгівельна марка: STEOL.
Виробник: Stepan Europe Chemin Jongking, Франція на
заводі Stepan Deulschland GmbH Rodenkirchener Str. 400,50389
Wesseling, Німеччина. Країна виробництва:
EU». Митна вартість товару була
задекларована позивачем із
застосуванням першого методу
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну (за ціною
договору), в розмірі 0,8000 Євро за кг.

У підтвердження митної вартості товару
позивач надав митному органу
відповідні документи, перелік яких
зазначений у самій декларації, а саме:

- міжнародну товарно-транспортну
накладну СМР № 3636 від 17.07.2013р.;

- банківські платіжні документи, що
стосуються товару за №35189693 від 24.06.2013р.;

- довідку Б/Н від 18.07.2013 р.;

- видаткову накладну №232 від 22.07.2013р.;

- прас-лист від 04.07.2013 року;

- інвойс № 94869955 від 17.07.2013р.;

- рахунок проформа за № 10541808 від
20.06.2013р.;

- контракт № 70213 від 07.02.2013р.;

- договір про надання послуг митного
брокера за №160713-ТБ від 16.07.2013 р.;

- договір на перевезення №ДГ 183 від
16.03.2012 р.;

- довідка про проведення декларування
валютних цінностей № 32396563 від 11.07.2013 р.;

- інформацію про позитивні результати
здійснення СЕК товару №270 від 17.07.2013 р.;

- інформацію про позитивні результати
здійснення РЛ контролю №270 від 17.07.2013 р.;

- сертифікат про походження товару
№2856334 від 18.07.2013 р.;

- лист виробника Б/Н від 04.07.2013 р.;

- лист імпортера Б/Н від 22.07.2013 р.;

- рішення ДП «Укрметртестстандарт» за
№ 17-08/927 від 18.07.2013 року;

- сертифікат аналізу № 698508 від 17.07.2013
року;

- характеристики продукту від 22.07.2013
року;

- копія митної декларації країни
відправлення MRN 13DE6E7.

Органом митної служби від позивача
витребувано додаткові документи,
перелік яких зазначений на зворотному
боці декларації митної вартості та
доведені до декларанта під підпис, а
саме:

- банківські платіжні доручення
(оплата за попередні поставки);

- відповідна бухгалтерська
документація (видаткові накладні);

- висновок експертного органу;

- інформація компетентних органів
про вартість товару та /або сировини.

Відповідно до вчиненого запису на
звороті митної декларації, позивач
відмовився надавати запитувані
документи.

За результатами перевірки митної
декларації та документів, що
підтверджують визначену митну
вартість, проведенням процедури
консультацій, Київською обласною
митницею було винесено рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів від 23.07.2013 року №125000004/2013/110914/2,
яким було скориговано митну вартість
товару «сировина для виробництва
косметичних засобів та товарів
побутової хімії: органічно аніонна
поверхнево-активна речовина жовтого
кольору, у рідкому стані, 7-8,5@10% водної
основи, плотність 1.03 г/мл, не
розфасована для роздрібної торгівлі,
не в аерозольній упаковці…», виробник
Stepan Europe Chemin Jongking, Франція на заводі Stepan
Deulschland GmbH Rodenkirchener Str. 400,50389 Wesseling,
Німеччина, країна виробництва EU, з 0,8000
Євро за кг до 1,3400 Євро за кг. Не
погоджуючись з діями посадових осіб
Київської митниці Міндоходів України
щодо коригування митної вартості
товару та прийнятті картки відмови,
позивач оскаржив їх до суду.

Обговорюючи правомірність заявлених
позовних вимог колегія суддів
приходить до наступного.

Відповідно до статті 49 Митного Кодексу
України (далі - МК України), митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: нарахування
митних платежів; застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; ведення митної статистики;
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки (стаття 50
Митного Кодексу України).

Згідно із статтею 52 МК України,
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Частиною 1 ст.54 МК України передбачено,
що контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

У силу вимог пункту 1 частини 4 статті 54
Митного кодексу України, митний орган
під час здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів зобов'язаний
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Відповідно до підпунктів 1.2, 1.9, 1.11
пункту 1 розділу 2 Порядку роботи
посадових осіб митного органу при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України (далі - Порядок), контроль за
правильністю визначення митної
вартості товарів під час проведення
митного контролю та митного оформлення
товарів здійснюється шляхом:

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено;

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з наявною у митного
органу інформацією про рівень цін на
такі товари або вартість прямих витрат
на їх виробництво, у тому числі
сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів;

- перевірки наявності необхідних для
підтвердження митної вартості
документів, визначених Порядком
декларування.

Статтею 53 Митного кодексу України
встановлено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У силу вимог частини 3 статті 53 Митного
Кодексу України, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті
54 Митного кодексу України, митний орган
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

У свою чергу, якщо митна декларація не
містить усіх відомостей або подана без
документів, передбачених статтею 335
цього Кодексу, чи з порушенням інших
вимог Митного кодексу України, митний
орган відмовляє у прийнятті такої
митної декларації (частина 11 статті 264
Митного кодексу України).

У разі відмови у прийнятті митної
декларації посадовою особою митного
органу заповнюється картка відмови у
прийнятті митної декларації за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері фінансів.

Також, колегія суддів вважає за
необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч.1 - 3 ст. 57 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного
методу визначення митної вартості
товару передбачена ч.2 ст. 58 МК України.

Так, відповідно до вищевказаної норми
метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Правову позицію з даного питання було
викладено в постановах Верховного Суду
України від 29.05.2012 року та 11.09.2012 року,
зокрема в останніх було зазначено: «за
умови не наведення митним органом
доказів того, що документи, подані
декларантом для митного оформлення
товару є недостатніми чи такими, що у
своїй сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації, а
витребування цим органом переліку
документів, передбачених пунктом 11
Порядку №1766, без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити,
суд дійшов правильного висновку про
протиправність рішення цього органу
щодо застосування шостого (резервного)
методу визначення митної вартості»;

- ненадання декларантом запитуваних
митним органом документів, за
відсутності обгрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару за першим методом, не є
достатнім для висновку про наявність
підстав для застосування митним
органом іншого методу визначення
митної вартості. Суд залишив в силі
рішення нижчестоящих судів, яким
позовні вимоги задоволені, в тому числі
про стягнення з Державного бюджету
податку на додану вартість».

Так, матеріалами справи підтверджено,
що ТОВ «Русоо Хемі Дніпро» при ввезені
на митну територію України товару було
надано для митного оформлення весь
пакет документів, визначений нормами
Митного кодексу України, а саме:

- міжнародну товарно-транспортну
накладну СМР № 3636 від 17.07.2013р.;

- банківські платіжні документи, що
стосуються товару за №35189693 від 24.06.2013р.;

- довідку Б/Н від 18.07.2013 р.;

- видаткову накладну №232 від 22.07.2013р.;

- прас-лист від 04.07.2013 року;

- інвойс № 94869955 від 17.07.2013р.;

- рахунок проформа за № 10541808 від
20.06.2013р.;

- контракт № 70213 від 07.02.2013р.;

- договір про надання послуг митного
брокера за №160713-ТБ від 16.07.2013 р.;

- договір на перевезення №ДГ 183 від
16.03.2012 р.;

- довідка про проведення декларування
валютних цінностей № 32396563 від 11.07.2013 р.;

- інформацію про позитивні результати
здійснення СЕК товару №270 від 17.07.2013 р.;

- інформацію про позитивні результати
здійснення РЛ контролю №270 від 17.07.2013 р.;

- сертифікат про походження товару
№2856334 від 18.07.2013 р.;

- лист виробника Б/Н від 04.07.2013 р.;

- лист імпортера Б/Н від 22.07.2013 р.;

- рішення ДП «Укрметртестстандарт» за
№ 17-08/927 від 18.07.2013 року;

- сертифікат аналізу № 698508 від 17.07.2013
року;

- характеристики продукту від 22.07.2013
року;

- копія митної декларації країни
відправлення MRN 13DE6E7.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що за наслідками подання
позивачем вантажної митної декларації
від 22.07.2013 року №125130000/2013/217407, Київською
обласною митницею витребувано з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Руссо Хемі Дніпро»
додаткові документи для підтвердження
митної вартості ввезеного товару, а
саме: висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями; інформацію біржових
організацій про вартість товару або
сировини; банківські платіжні
доручення (оплата за попередні
поставки); бухгалтерську документацію
(видаткові накладні).

Разом з тим, варто зазначити, що згідно
з правою позицією Верховного суду
України, надання додаткових документів
є необхідним лише у разі потреби в
підтвердженні задекларованої
декларантом митної вартості товару за
першим методом, викликаної
обґрунтованими сумнівами митного
органу в достовірності відомостей, які
містяться в поданих до митного
оформлення товару документах.

За посиланнями митного органу, надані
декларантом документи не
підтверджують заявлену митну вартість
товару, оскільки документи надані не в
повному обсязі, а саме відсутня
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини та
банківські платіжні доручення.
Водночас, документи, що подало
товариство з обмеженою
відповідальністю «Руссо Хемі Дніпро»
до митного оформлення товару містять
певні розбіжності, а саме:

- висновок державного
підприємства «Державний
інформаційно-аналітичний центр
моніторингу зовнішніх товарних
ринків» від 02.08.2013 №11/710 містить лише
аналіз товаросупровідних документів
без врахування цінової інформації на
світовому ринку ідентичних або
подібних товарів;

- висновок державного
підприємства «Державний
інформаційно-аналітичний центр
моніторингу зовнішніх товарних
ринків» від 02.08.2013 №11/710 не може бути
належним підтвердженням ціни, оскільки
державне підприємство
«Держзовнішінформ» не уповноважено
надавати висновки про митну вартість
товарів.

Разом з тим, відповідно до Положення
про порядок проведення аналізу цін
товарів, що імпортуються в Україну,
затвердженого наказом Міністерства
економіки України, Державної митної
служби України від 01.02.2007 №20/85 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 03.04.2007 за №305/13572,
вбачається, що на Державний
інформаційно-аналітичний центр
моніторингу зовнішніх товарних ринків
покладаються повноваження з приводу
аналізу цін окремих товарів.

З картки відмови Київської обласної
митниці в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 23.07.2013
року №125130000/2013/00662 вбачається, що
позивачем разом із вантажно-митною
декларацією від 22.07.2013 року
№125130000/2013/217407 подано Київській
обласній митниці до митного оформлення
документи, визначені частиною другою
статті 53 Митного кодексу України.

Отже твердження митного органу, що
товариством не подано весь пакет
документів спростовується матеріалами
справи. Також, варто зазначити, що
митним органом, всупереч ст.. 71 КАС
України не доведено, що визначити митну
вартість товару за 2-5 методом було
неможливим та не надано необхідного
обґрунтування неможливості
застосування вищевказаних методів
визначення митної вартості товару.

Крім того, стаття 53 Митного кодексу
України містить вичерпний перелік
документів, які подаються для
підтвердження митної вартості товарів
та вичерпний перелік документів, які
можуть бути додатково витребувані.

Митним органом не взято до уваги, що
відповідно до пункту 8 частини третьої
статті 53 Митного кодексу України,
подаються або висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Аналізуючи зміст рішення Київської
обласної митниці про коригування
заявленої митної вартості товарів від
23.07.2013 №125000004/2013/110914/2, суд наголошує на
тому, що оскаржуване рішення не містить
докладної інформації та джерел, які
використовувались митним органом при
визначенні митної вартості товару за
резервним методом. Разом з тим,
колегія суддів вважає правомірним
відмову у задоволенні позовних вимоги
щодо стягнення з Державного бюджету
через Головне управління державної
казначейської служби України у
Київській області безпідставно
перераховану суму мита та ПДВ за ВМД №
125130000/2013/217509 від 23.07.2013 року, мита - 22 982,14
грн., ПДВ - 4256,15 грн., та зобов'язання
Київської митниці Міндоходів внести в
базу цінової інформації ціну 0,8000 Євро
за кг., заявлену позивачем в митній
декларації від 22.07.2013 року за ВМД №
125130000/2013/217407 - товар під кодом , без
коригування з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 161 КАС України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Так, відповідно до правової позиції
Верховного Суду України, викладеної у
постанові від 17.12.2013 року, аналіз
положень статей 265, 266 МК, дає колегії
суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України підстави для висновку, що
питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відносяться до
виключної компетенції митних органів.
Тому суди, встановивши протиправність
рішень митного органу про визначення
митної вартості товару за тим чи іншим
методом, не вправі підміняти митний
орган, стягуючи з Державного бюджету
надмірно сплачену з такої вартості
суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому
інший метод обчислення митної
вартості.

Таким чином, суди, постановляючи у
справі, що розглядається, рішення щодо
стягнення з Державного бюджету на
користь підприємства суми надмірно
сплаченого ПДВ, фактично визначили
митну вартість ввезеного ним товару за
першим методом, чим підмінили митний
орган.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було вірно встановлено
фактичні обставини справи, надано
належну оцінку дослідженим доказам. В
зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Руссо Хемі Дніпро" та
Київської митниці Міндоходів України -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 04 листопада 2013 року -
без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Руссо Хемі
Дніпро" та Київської митниці
Міндоходів України - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04 листопада 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.Є. Пилипенко

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Дата виготовлення та підписання
повного тексту рішення - 18.02.2014 року.

Головуючий суддя
Пилипенко О.Є.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.