Справа № 117/5651/12; 2а/117/224/12
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/41876/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С.
(суддя-доповідач), Голяшкіна О.В.,
Стрелець Т.Г.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу ОСОБА_4 на постанову Сакського
міськрайонного суду Автономної
Республіки Крим від 26 жовтня 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_5 до Сакської міської
ради Автономної Республіки Крим ,
Голови комісії з розгляду земельних
спорів Сакської міської ради
Автономної Республіки Крим
Добрянського Володимира Анатолійовича
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 пред'явила позов в інтересах
ОСОБА_5 до Сакської міської ради
Автономної Республіки Крим, Голови
комісії з розгляду земельних спорів
Сакської міської ради Автономної
Республіки Крим Добрянського В.А. про
оскарження рішення комісії з розгляду
земельних спорів Сакської міської ради
Автономної Республіки Крим про відмову
в задоволенні заяви позивачки щодо
виходу земельної комісії за місцем її
проживання і здійснення замірів меж
земельної ділянки садиби АДРЕСА_1;
зобов'язання комісії з розгляду
земельних спорів Сакської міської ради
Автономної Республіки Крим вийти за
місцем проживання позивачки і
здійснити заміри меж цієї земельної
ділянки.

Постановою Сакського міськрайонного
суду Автономної Республіки Крим від 26
жовтня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 10 квітня 2013 року, в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити
повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_7
та ОСОБА_8 є співвласниками
будинковолодіння АДРЕСА_1

Через наявність між ними спору щодо
порядку користування земельною
ділянкою будинковолодіння позивач
звернулася до Сакської міської ради
Автономної Республіки Крим і до
комісії з розгляду земельних спорів
Сакської міської ради Автономної
Республіки Крим із заявою, в якій
просила створити земельну комісію для
виходу за місцем її проживання і
здійснення замірів меж земельної
ділянки, які відповідають належним їй
на праві власності 1/3 часткам жилого
будинку, для виділу в натурі у
власність 1/3 частки цієї земельної
ділянки.

Зазначена заява 14 жовтня 2011 року була
розглянута на засіданні комісії з
розгляду земельних спорів Сакської
міської ради Автономної Республіки
Крим та було рекомендовано
співвласникам жилого будинку АДРЕСА_1
оформити земельну ділянку у спільну
часткову власність.

Аналогічну рекомендацію дав позивачці
заступник Сакського міського голови в
листі від 13 серпня 2012 року.

Не погоджуючись із рекомендаціями
заступника голови Сакської міської
ради Автономної Республіки Крим і
комісії з розгляду земельних спорів
Сакської міської ради Автономної
Республіки Крим позивач звернулась із
даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції прийшов до
висновку, що рішенням комісії з
земельних спорів Сакської міськради
Автономної Республіки Крим від 14
жовтня 2011 року та листом заступника
Сакського міського голови від 13 серпня
2012 року не порушується право позивача
на вирішенні питання про виділ їй в
натурі у власність 1/3 частки земельної
ділянки у порядку, встановленому
статтями 116, 118, 198 Земельного кодексу
України, Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та статтями 27, 55, 56 Закону України від 22
травня 2003 року «Про землеустрій»,
Розділу 5.4 Наказу Державного комітету
України по земельних ресурсах від 15
червня 2001 року № 97/298/124, які
передбачають порядок виготовлення
документації із землеустрою для
отримання безоплатно у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку.

Крім цього суд першої інстанції
зазначив, що до повноважень органів
виконавчої влади та органів місцевого
самоврядування не належить вирішення
таких питань через постійні комісії із
земельних спорів, як здійснення
замірів меж частини земельної ділянки
садиби, яку співвласник жилого будинку
бажає виділити в натурі.

Суд апеляційної інстанції погодився із
висновками суду першої інстанції та
залишив постанову Сакського
міськрайонного суду Автономної
Республіки Крим від 26 жовтня 2012 року
без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується із правовою позицією
судів першої та апеляційної інстанцій
із огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи
ОСОБА_5 звернулася до комісії з
розгляду земельних спорів Сакської
міської ради Автономної Республіки
Крим із заявою про створення земельної
комісію для виходу за місцем її
проживання і здійснення замірів меж
земельної ділянки, які відповідають
належним їй на праві власності 1/3
часткам жилого будинку, для виділу в
натурі у власність 1/3 частки цієї
земельної ділянки.

Відповідно до частини 1 статті 2,
частини 1 статті 3 Земельного кодексу
України (в редакції, чинній на моменти
виникнення спірних правовідносин)
земельні відносини - це суспільні
відносини щодо володіння, користування
і розпорядження землею. Суб'єктами
земельних відносин є громадяни,
юридичні особи, органи місцевого
самоврядування та органи державної
влади. Об'єктами земельних відносин є
землі в межах території України,
земельні ділянки та права на них, у тому
числі на земельні частки (паї).

Згідно частин 1, 3 статті 158 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) земельні спори
вирішуються судами, органами місцевого
самоврядування та центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин.

Органи місцевого самоврядування
вирішують земельні спори у межах
населених пунктів щодо меж земельних
ділянок, що перебувають у власності і
користуванні громадян, та додержання
громадянами правил добросусідства, а
також спори щодо розмежування меж
районів у містах.

Відповідно до підпункту «й» частини 1
статті 12 Земельного кодексу України та
статті 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» до
повноважень міських рад у галузі
земельних відносин належить вирішення
земельних спорів.

Матеріалами справи підтверджено, що
Положення про комісію з розгляду
земельних спорів Сакської міської ради
Автономної Республіки Крим Сакською
міською радою Автономної Республіки
Крим не розроблялось і не
затверджувалось, законодавством не
віднесено до компетенції органів
місцевого самоврядування при
вирішенні земельних спорів обов'язку
здійснення замірів меж земельної
ділянки та встановлення порядку
користування земельною ділянкою.

Оскільки до повноважень Сакської
міської ради Автономної Республіки
Крим та створеної нею комісії з
розгляду земельних спорів не
відноситься здійснення замірів меж
земельної ділянки та встановлення
порядку користування земельною
ділянкою, відповідачі, розглянувши
звернення ОСОБА_5, обґрунтовано
роз'яснили їй порядок вирішення
земельного спору та отримання у
власність земельної ділянки, не
порушивши при цьому права позивача.

Із огляду на вищевикладене колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України приходить до висновку, що суди
першої та апеляційної інстанцій повно
і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
прийшли до вірного висновку про
відсутність у відповідачів
повноважень на здійснення замірів меж
земельної ділянки та встановлення
порядку користування земельною
ділянкою та не порушення відповідачами
права позивача на вирішенні питання
про виділ їй в натурі у власність 1/3
частки земельної ділянки, а тому
відсутні підстави для скасування або
зміни прийнятих ними рішень.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанцій та
встановлених обставин справи.

Згідно з частиною 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій, підстав для
задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 КАС
України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Сакського
міськрайонного суду Автономної
Республіки Крим від 26 жовтня 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 10 квітня 2013
року без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: