Справа № 824/1630/13-а
Суддя: Огородник Анатолій Петрович
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 лютого 2014 р. м. Чернівці
Справа № 824/1630/13-а

Суддя Чернівецького окружного
адміністративного суду Огородник А.П.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Управління Пенсійного фонду
України в Заставнівському районі
Чернівецької області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості по сплаті єдиного
внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
3403,02 грн,-

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в
Заставнівському районі Чернівецької
області звернулось до суду з
адміністративним позовом про
стягнення заборгованості по сплаті
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
3403,02 грн. з відповідача.

Відповідно до змісту позову та
додатків до нього, вимоги позивача
обґрунтовуються наступними
обставинами. Згідно із Законом
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI
(далі - Закон №2464) фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 є платником
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок). Відповідно до ч.8, ст.9
Закону №2464 платник єдиного внеску
зобов'язаний сплачувати єдиний внесок,
нарахований за відповідний базовий
звітний період не пізніше 20 числа
місяця, що настає за базовим звітним
періодом. З 01.01.2012 року по 31.12.2012 року
відповідач здійснював діяльність на
спрощеній системі оподаткування та
зобов'язаний був сплачувати єдиний
внесок. Однак за ФОП ОСОБА_1 рахується
заборгованість у розмірі 3403,03 грн. за
період з січень-вересень 2012р.

У зв'язку з несплатою єдиного внеску
УПФУ 12.02.2013 року відповідачу виставлено
вимогу № Ф-64 У про сплату боргу, яка ним
отримана 22.02.2013 року. Однак, зазначені
заходи не призвели до сплати боргу по
єдиному внеску.

09.08. 2013 року відповідачем через
канцелярію суду подано заперечення на
адміністративний позов. Відповідно до
поданого заперечення відповідач
вважає, що позивачу слід відмовити у
позові, враховуючи те, що він з 12.01.2012
року є пенсіонером, згоди на
нарахування єдиного внеску УПФУ в
Заставніському районі не надавав,
вимогу про сплату заборгованості не
отримував.

Представник позивача до початку
судового розгляду через канцелярію
суду подав клопотання, в якому позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив справу розглянути без його
участі в порядку письмового
провадження.

Представник відповідача до початку
судового розгляду через канцелярію
суду подав клопотання, в якому просив
справу розглянути без його участі в
порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.4 ст. 122 КАС України
особа, яка бере участь у справі , має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий
розгляд здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за
можливе та доцільне розглянути дану
адміністративну справу без участі
сторін по справі на підставі наявних в
ній матеріалів в порядку письмового
провадження.

Розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши та оцінивши надані докази в
сукупності, проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Законом №2464 визначено правові
та організаційні засади забезпечення
збору та обліку єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Згідно із положеннями Закону
№2464 та Положенням про Пенсійний фонд
України, затвердженим Указом
Президента України від 6 квітня 2011 року
№ 384/2011, Пенсійний фонд України є
центральним органом виконавчої влади,
що входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики з питань
пенсійного забезпечення та збору,
ведення обліку надходжень від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування. Крім
того, йому надано право стягувати у
передбаченому законодавством порядку
своєчасно не нарахованих та/або не
сплачених сум єдиного внеску,
страхових внесків та інших платежів.
Відповідно до ст. 25 зазначеного
закону, недоїмка по єдиному внеску може
стягуватись у судовому порядку. Таким
чином, УПФУ надано право звертатись до
адміністративного суду з позовом про
стягнення недоїмки по єдиному внеску.

Згідно із п. 2, ч. 1, ст. 1 Закону №2464
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування -
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Платники єдиного внеску визначені ст.4
Закону №2464. Зокрема, до них відносяться
фізичні особи - підприємці, зокрема ті,
які використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством про працю, чи за
цивільно-правовим договором (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців).
Тобто, платниками є фізичні
особи-підприємці, що є роботодавцями.
Крім цього, згідно положень цієї ж
статті платниками єдиного внеску є
фізичні особи-підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.
Виходячи із змісту ч.4, ст.5 Закону
№2464 обов'язки фізичних
осіб-підприємців як платників єдиного
внеску, виникають з моменту їх
державної реєстрації. Відповідно до
ч.2,3 ст.4 Закону №2464 фізичні
особи-підприємці є застрахованими
особами щодо себе та страхувальниками
осіб, що на них працюють (для платників
єдиного внеску, зазначених у пунктах 2,
3, 6 - 14 частини першої ст. 4 Закону № 2464).
Крім цього, відповідно до ч. 9, ст. 9
Закону № 2464-VI обчислення і сплата
єдиного внеску за платників,
зазначених у пунктах 2, 3, 6, 7, 8, 9 та 11
частини першої статті 4 цього Закону,
здійснюються платниками, зазначеними у
пункті 1 частини першої статті 4 цього
Закону, за рахунок сум, на які внесок
нарахований. Таким чином, до обов'язків
фізичних осіб осіб-підприємців, що є
роботодавцями, а також для фізичних
осіб-підприємців, що не є
роботодавцями, входить своєчасне
нарахування та сплата нарахованого
єдиного внеску до Пенсійного фонду на
суми, що виплачуються ними найманим
працівникам, а також на суми їх доходів
або самостійно визначені ними суми (для
фізичних осіб-підприємців, що обрали
спрощену систему оподаткування), які є
базою для нарахування єдиного внеску
відповідно до зазначеного Закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, є
фізичною особою-підприємцем, який
обрав спрощену систему оподаткування
та взятий на облік , в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Заставнівському районі.

Крім того, з 02.04.2012 року позивач є
пенсіонером за віком.

Згідно звіту про суми
нарахованого доходу застрахованих
осіб та суми нарахованого єдиного
внеску відповідач самостійно узгодив
свої зобов'язання зі сплати єдиного
внеску за січень - вересень 2012 р. у сумі
3403,02 грн.

Відповідно до п.1, ч.2, ст.6 Закону
№2464 платник єдиного внеску
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі нараховувати, обчислювати і
сплачувати єдиний внесок. При цьому,
відповідно до ч.8, ст.9 Закону №2464
базовим звітним періодом для фізичних
осіб-підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування, та членів сімей
таких осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, є календарний квартал.
Відповідно до ч. 8, ст. 9
цього ж Закону, платники єдиного внеску
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за відповідний базовий
звітний період, не пізніше 20 числа
місяця, що настає за базовим звітним
періодом. Однак, всупереч положенням
вищевказаних норм, відповідач вчасно
не сплатив суму єдиного внеску за
період з 01.01.2012 р. по 30.09.2012 р., що
підтверджується документами справи.
Виходячи з цього та на підставі п. 6, ст.1
Закону №2464 несплачена відповідачем
вчасно сума єдиного внеску визнається
недоїмкою.

Відповідно до ст. 25 Закону №2464
територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. У цьому
разі, боржник протягом десяти робочих
днів з дня її отримання повинен або
узгодити суму зобов'язання з органом
Пенсійного фонду, або оскаржити вимогу
до органу Пенсійного фонду вищого
рівня чи до суду, або сплатити борг. У
іншому разі, УПФУ надсилає вимогу для
стягнення боргу до органу державної
виконавчої служби або звертається з
позовом про стягнення боргу до суду.

У зв'язку з несплатою єдиного внеску
12.02.2013 року УПФУ в Заставнівському
районі відповідачу виставлено вимогу
№Ф-64 У.

Дану вимогу відповідач оскаржив у
судовому порядку.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 12.02.2014 року
в справі № 824/1894/14-а, встановлено, що
вимога УПФУ в Заставнівському районі
№Ф-64 У від 12.02.2013 року є правомірною .

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній справі,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, в яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Тому викладені відповідачем у
запереченні обставини та твердження
судом не беруться до уваги.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

Виходячи з викладеного,
заборгованість ФОП ОСОБА_1 у сумі 3403,02
грн. зі сплати єдиного внеску є
непогашеною, а тому вона підлягає
стягненню у судовому порядку.

За таких обставин, суд задовольняє
позовні вимоги у повному обсязі.

Керуючись статтями 11, 71, 79, 86, 94, 158-162
КАС України, суд -

постановив:

1. Позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Управління
Пенсійного фонду України в
Заставнівському районі Чернівецької
області заборгованість у розмірі 3403
(три тисячі чотириста три) грн. 02 коп.

3. Копію постанови направити сторонам у
справі.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до частини першої статті 185
КАС України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених КАС України.

Відповідно до статті 186 КАС України
Апеляційна скарга подається до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
А.П.Огородник