Справа № 2а-266/12
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-266/12
інстанції: Колдіна О.О.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

13 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Голосіївського районного суду м. Києва
від 01 червня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва про
визнання рішення протиправним,
зобов'язання скасувати розпорядження
та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Голосіївського районного суду м. Києва
з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва про
визнання рішення протиправним,
зобов'язання скасувати розпорядження
та стягнення коштів. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що на підставі
розпорядження відповідача № 7779 від
17.11.2011 року з його пенсії з 01.12.2011 року
почали проводити відрахування
переплати в розмірі 20% щомісяця.
Зазначені дії відповідача він вважає
неправомірними, оскільки він
зареєструвався як суб'єкт
підприємницької діяльності в липні 2005
року і став на облік в Управлінні
Пенсійного фонду України у
Голосіївському районі м. Києва. Крім
того, він щомісяця здійснював пенсійні
відрахування, подавав відповідні
звіти, а отже, відповідач знав про його
діяльність як приватного підприємця, в
зв'язку з чим відсутні підстави для
здійснення відрахувань.

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 01 червня 2012 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції як
таку, що постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову про
задоволення даного позову.

До суду апеляційної інстанції всі
особи, які беруть участь в справі не
прибули, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Статтею 128 КАС України встановлено
наслідки неприбуття в судове засідання
особи, яка бере участь в справі.

Згідно до ч. 6 зазначеної вище статті
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, але
прибули не всі особи, які беруть участь
в справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, а також те, що до
суду апеляційної інстанції всі особи,
які беруть участь в справі не прибули,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відсутні клопотання про
розгляд справи за їх участю, колегія
суддів ухвалила про апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, оскаржувану
постанову суду першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивач перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Голосіївському районі
м.Києва з 2001 року.

Заява про призначення йому пенсії по
інвалідності, як особі, що постраждала
внаслідок аварії на ЧАСЕ 1 категорії
була подана позивачем 26.12.2001 року.

Дана заява містить зобов'язання
позивача про те, що він зобов'язується
повідомляти про всі зміни, що
викликають зміну розміру виплачуваної
пенсії до Управління Пенсійного фонду
України в Голосіївському районі м.
Києва.

25.10.2004 року позивач звернувся до
відповідача з заявою про переведення
його на пенсію як непрацюючого
пенсіонера.

Відповідно до поданої заяви позивачу з
01.02.2004 року був проведений перерахунок
пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, в
зв'язку із звільненням з роботи 10.02.2003
року на підставі постанови Кабінету
Міністрів України № 374 від 28.03.2002 року
«Про підвищення розмірів пенсій,
призначених відповідно до статті 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а також пенсій, призначених
відповідно до інших законів України,
які раніше не підвищувались» (розмір
пенсії був підвищений на 12%).

Крім цього, Управлінням Пенсійного
фонду України у Голосіївському районі
м. Києва відповідно до розпорядження
від 15.08.2011 року № 5288 позивачу був
проведений перерахунок пенсії з 01.03.2004
року, в результаті якого була
нарахована переплата пенсії в сумі
22727,64 грн., яка виникла внаслідок того,
що в цей період йому нараховувалась
пенсія як непрацюючому пенсіонеру, а
він фактично був зареєстрований
суб'єктом підприємницької діяльності.

На підставі розпорядження
відповідача за № 7779 від 17.11.2011 року з
пенсії позивача з 01.12.2011 року почали
проводити відрахування переплати в
розмірі 20% щомісяця.

Не погоджуючись з таким розпорядженням
та діями відповідача, позивач
звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні даного
позову суд першої інстанції виходив з
того, що вимоги позивача є
неправомірними та необгрунтованими, а
тому не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його обгрунтованим з огляду на
наступне.

З матеріалів пенсійної справи
позивача судом першої інстанції було
встановлено, що 13.06.2005 року була подана
заява про перерахунок пенсії та копія
трудової книжки, де містилась
інформація про працевлаштування
позивача за період з 29.03.2004 року по
31.03.2005 року, тобто в період після
здійснення перерахунку пенсії як
непрацюючому пенсіонеру.

На підставі зазначеної заяви та
поданих позивачем відомостей
Управлінням Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва було
здійснено перерахунок пенсії та
проведено разове відрахування
здійсненої переплати в січні 2007 року,
що позивач не оспорював.

07.07.2005 року позивач подав до Управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м.Києва заяву
про реєстрацію його платником
страхових внесків як суб'єкта
підприємницької дільності.

В подальшому, позивач як суб'єкт
підприємницької діяльності здійснював
відповідні відрахування до Пенсійного
фонду, подавав відповідну звітність, що
не оспорювалось сторонами.

Однак, судом першої інстанції було
встановлено, що позивач не подав до
відділу призначення пенсій відомості
про те, що він зареєструвався як суб'єкт
підприємницької діяльності і є
працюючим пенсіонером, що впливає на
розмір призначеної пенсії.

Дані відомомсті були подані ним лише в
липні 2011 року.

Відповідно до ст.102 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», який діяв на
час призначення позивачу пенсії,
пенсіонери зобов'язані повідомляти
органу, що призначає пенсії, про
обставини, що спричиняють зміну
розміру пенсії або припинення її
виплати.

У разі невиконання цього обов'язку і
одержання у зв'язку з цим зайвих
сум пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу, що призначає
пенсії, заподіяну шкоду.

Згідно зі ст.103 зазначеного Закону суми
пенсії, над міру виплачені
пенсіонерові внаслідок зловживань з
його боку (в результаті подання
документів з явно неправильними
відомостями, неподання відомостей про
зміни у складі членів сім'ї тощо),
стягуються на підставі рішень
органу, що призначає пенсії.

Відрахування на підставі рішень
органу, що призначає пенсії,
провадяться в розмірі не більше 20
процентів пенсії понад
відрахування з інших підстав.

Зазначені вимоги містяться також в
Законі України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Судом першої інстанції було
встановлено, що 12.05.2011 року з Відділу
персоніфікованого обліку надійшли
індивідуальні відомості про
застраховану особу, відповідно до яких
було встановлено, що позивач після
здійснення йому перерахунку пенсії
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 374 від 28.03.2002 року
«Про підвищення розмірів пенсій,
призначених відповідно до статті 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а також пенсій, призначених
відповідно до інших законів України,
які раніше не підвищувались»(розмір
пенсії був підвищений на 12%) був
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності.

Відповідно до даних відомостей
Управлінням Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва був
проведений перерахунок пенсії
(повідомлення № 5288 від 15.08.2011 року) за
період з 01.03.2004 року по 31.08.2011 року і
встановлена переплата пенсії та
індексації в розмірі 22727,64 гривні.

16.11.2011 року відбулось засідання Комісії
по розгляду питань, пов'язаних з
призначення, перерахунку та виплати
пенсій, на якому було вирішено питання
щодо здійснення відрахування
переплати з пенсії позивача, що
відображено в протоколі № 991.

На підставі розпорядження Управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва від
17.11.2001 року за № 7779 з 01.12.2011 року
проводяться відрахування з пенсії
позивача вказаної переплати по 20%
щомісяця.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції про те, що дії Управління
Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м.Києва щодо
здійснення перерахунку пенсії
позивачу і проведення відрахувань суми
переплати пенсії є правомірними,
оскільки обов'язок повідомляти органи,
що здійснюють призначення і виплату
пенсії, про всі зміни, які впливають на
розмір раніше призначеної пенсії,
покладено саме на особу, якій
здійснюється виплата пенсії.

За наведених обставин колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги є
необґрунтованими і такими, що не
підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним, а тому
вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову
Голосіївського районного суду м. Києва
від 01 червня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п?ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

В.Е.
Мацедонська

.

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.