Справа № 810/4781/13-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/4781/13-а Головуючий
у 1-й інстанції: Панченко Н.Д.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання
Арсенійчук М.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Давідкова К.О.,

від відповідача: Феніок А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробниче
підприємство «Білоцерківмаз» на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 12 листопада
2013 року у справі за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
науково-виробниче підприємство
«Білоцерківмаз» до Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області, в якому з урахуванням заяви
про зменшення позовних вимог від 23.09.2013
(том ІІ а.с.118,119), просив визнання
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 23.04.2013
№/906.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 12 листопада
2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення неправильно
застосував норми матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, а оскаржувану постанову -
скасувати, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в
лютому 2013 року ТОВ НВП «Білоцерківмаз»
листом від 13.02.2013 №05/128/1 (том І а.с.30)
повідомило відповідача про дострокове
знищення первинних документів за ІІІ
квартал 2012 року, а саме: журналу-ордеру
№3 за ІІІ квартал 2012 року, податкових
накладних, отриманих у ІІІ кварталі 2012
року, оборотно-сальдових відомостей за
ІІІ квартал 2012 року, касових документів
за липень, серпень 2012 року, документів
щодо отриманих у ІІІ кварталі 2012 року
послуг та документів щодо виробництва
за серпень 2012 року.

У вказаному листі зазначено обставини
дострокового знищення документів -
дератизація гризунів у приміщенні, у
якому знаходились вказані документи,
та повідомлено про початок відновлення
знищених документів.

05 березня 2013 року Білоцерківською ОДПІ
направлено позивачу письмовий запит
від 05.03.2012 №1771/22-3/220 про надання
інформації та її документального
підтвердження (том І а.с.28), у якому
просило надати первинні та інші
документи за 2012 рік, що підтверджують
фінансово-господарські відносини з ТОВ
«Комерційна фірма «Горизонталь».

На вказаний запит позивач листом від
22.03.2013 №05/339 повідомив відповідача про
те, що надати запитувані документи
немає можливості, у зв'язку з їх
знищенням та повідомив, що ТОВ НВП
«Білоцерківмаз» проводиться робота по
відновленню знищених документів.

У зв'язку з ненаданням позивачем
документального підтвердження
господарсько-фінансових відносин з ТОВ
«Комерційна фірма «Горизонталь»
наказом Білоцерківської ОДПІ від 02.04.2013
№740 (том І а.с.32) призначено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ НВП «Білоцерківмаз».

На підставі наказу Білоцерківської
ОДПІ від 02.04.2013 № 740, направлення на
проведення перевірки від 03.04.2013 № 128
посадовою особою Білоцерківської ОДПІ
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ТОВ НВП
«Білоцерківмаз» (код за ) з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ «Комерційна фірма «Горизонталь»
(код за ) за період з 01.07.2012 по
30.09.2012.

За результатами перевірки складено акт
від 05.04.2013 №1465/22-1/31907458/48 (надалі - Акт
перевірки від 05.04.2013 №1465/22-1/31907458/48), який
містить висновки про порушення
позивачем вимог абзаців 1 та 2 пункту 198.1
та пункту 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
позивачем завищено податковий кредит з
податку на додану вартість за липень 2012
року на загальну суму 120021,00 грн.

На підставі акта перевірки від 05.04.2013
№1465/22-1/31907458/48, відповідно до підпункту
54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового
кодексу України, Білоцерківською ОДПІ
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 23.04.2013
№/906 форми «Р», згідно з яким
позивачеві збільшено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 150026,00 грн., у тому
числі, за основним платежем - 120021,00 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 30005,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим
повідомленням-рішенням, позивач
оскаржив його в адміністративному
порядку, подавши скаргу до Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 29.04.2013 №05/531 (том І а.с.57-60).

За результатами розгляду скарги
позивача на податкове
повідомлення-рішення від 23.04.2013
№/906 Головне управління
Міндоходів у Київській області листом
від 04.07.2013 №203/10/10-36-10-01-202/367
запропонувало ТОВ НВП «Білоцерківмаз»
подати до Білоцерківської ОДПІ
документи, що стосуються предмету
проведеної перевірки, за результатами
якої прийняте податкове
повідомлення-рішення від 23.04.2013
№/906.

Наказом Білоцерківської ОДПІ від 04.07.2013
№1380 (том І а.с.67) призначено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ НВП «Білоцерківмаз» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ «Комерційна фірма «Горизонталь»
(код за ) за період з 01.07.2012 по
30.09.2012.

05 липня 2013 року у зв'язку із закінченням
терміну на відновлення ТОВ НВП
«Білоцерківмаз» документів
Білоцерківська ОДПІ звернулась до ТОВ
НВП «Білоцерківмаз» із запитом
№580/10/22-1 про надання первинних та
інших документів за 2012 рік, що
підтверджують фінансово-господарські
відносини з ТОВ «Комерційна фірма
«Горизонталь» (том І а.с.68).

05 липня 2013 року на підставі наказу
Білоцерківської ОДПІ від 04.07.2013 № 1380,
направлення на проведення перевірки
від 05.07.2013 №286, посадовою особою
Білоцерківської ОДПІ проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ НВП «Білоцерківмаз» (код
за ) з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ «Комерційна
фірма «Горизонталь» (код за ) за період з 01.07.2012 по 30.09.2012.

Результати перевірки відображено в
акті від 05.07.2013 №2670/22-1/31907458/123, в якому
контролюючим органом встановлено
порушення позивачем вимог абзаців 1 та 2
пункту 198.1 та пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого позивачем завищено
податковий кредит з податку на додану
вартість за липень 2012 року на загальну
суму 120021,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
податкове-повідомлення рішення на
підставі акта перевірки від 05.07.2013
№2670/22-1/31907458/123 не приймалось, оскільки
податковим органом раніше було
прийнято рішення з приводу виявленого
порушення, а саме, податкове
повідомлення-рішення від 23.04.2013
№/906.

Вважаючи вказане податкове
повідомлення-рішення протиправним,
позивач звернувся з даним позовом до
суду.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
господарські операції позивача з ТОВ
«Комерційна фірма Горизонталь» в
період, що перевірявся, не мали
реального характеру, первинні
документи, видані на їх виконання,
виписані на підставі нікчемного
договору та, виходячи з цього, прийшов
до висновку, що визначення
контролюючим органом підприємству
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість є правомірним.

Колегія суддів не погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
заявлені позивачем суми бюджетного
відшкодування за період, що
перевірявся, за висновками
контролюючого органу не підлягають
відшкодуванню, оскільки договори,
укладені позивачем з його контрагентом
ТОВ «Комерційна фірма Горизонталь» є
такими, що укладені без мети настання
реальних наслідків, порушують
публічний порядок, а тому є нікчемними.

Такі висновки податкового органу
ґрунтуються на поясненнях засновника
та директора ТОВ «КФ Горизонталь»
Давидова О.О., наданих
оперуповноваженому ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва, згідно
з якими ТОВ «КФ Горизонталь» є
фіктивним, оскільки він господарською
діяльністю не займався,
фінансово-господарські документи не
підписував.

Колегія суддів звертає увагу, що
наслідки в податковому обліку платника
податків створюють лише реально
вчинені господарські операції, тобто
такі, що пов'язані з рухом активів,
зміною зобов'язань чи власного
капіталу платника, та відповідають
змісту, відображеному в укладених
платником податку договорах.

Таким чином, в даному випадку
дослідженню підлягає реальність
господарських операцій, що є підставою
для виникнення права на податковий
кредит та/або бюджетне відшкодування;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальність усіх даних, наведених у
документах, що надають право на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування.

Як встановлено колегією суддів та
підтверджується матеріалами справи,
між ТОВ НВП «Білоцерківмаз» (Покупець)
та постачальником - ТОВ «Комерційна
фірма «Горизонталь» (Постачальник)
укладено договір поставки товарів від
20.06.2012 №20/06/12-03 (том І а.с.118-120).

За умовами зазначеного договору
Постачальник зобов'язується передати
покупцеві сировину та матеріали у
кількості, якості, асортименті та за
ціною, зазначеними у специфікаціях, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити товар на умовах цього
договору (підпункт 1.1 договору).

Відповідно до підпункту 1.4 договору,
загальна сума договору становить 720125,46
грн.

Згідно підпункту 8.2 договору, поставка
товару по кількості та якості
здійснюється з дотриманням вимог
Інструкції про порядок прийому
продукції виробничо-технічного
призначення та товарів народного
споживання по кількості від 15.06.1965 №П-6
та Інструкції про порядок прийому
продукції виробничо-технічного
призначення та товарів народного
споживання за якістю від 25.04.1966 №П-7.

На підтвердження поставки товарів від
ТОВ «Комерційна фірма «Горизонталь»
позивачем до перевірки та матеріалів
справи надані специфікації від 20.06.2013
до договору поставки товарів (додатки
№1, №2, №3) (том І а.с.121-127) та акти
прийому-передачі товару від 13.07.2013
(додатки №4, №5, №6) (том І а.с.128-134).

На виконання умов договору сторонами
виписано прибуткові накладні від 31.07.2012
№1843, №1847, №1860, №1861, №1863, №1864, №1865, №1893,
№1894, №1895, №1896, №1897, №1898, №1899, №1901, №1902,
№1903, №1904 та №1905 (том І а.с.173-191).

За наслідками здійснення
господарських операцій ТОВ
«Комерційна фірма «Горизонталь»
видано на користь ТОВ НВП
«Білоцерківмаз» податкові накладні на
загальну суму 720125,46 грн., у тому числі
ПДВ на загальну суму 120020,91 грн., від
13.07.2012 №414, №415 та №416 (том І а.с135-154).

Розрахунки між позивачем та ТОВ
«Комерційна фірма «Горизонталь» за
придбані товари проводились у
безготівковій формі, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи виписками банку (том І а.с.157-172).

Транспортування товару, як вбачається
з матеріалів справи, було здійснено на
підставі договору про надання
транспортних послуг № 10/07/12-05,
укладеного з ТОВ "АРСТРОЙСЕРВИС", від
29.07.2012 року, виконання якого
підтверджується договорами
замовленнями, актами надання послуг,
податковими, товарно-транспортними
накладними та виписками банку (а.с. 119-143,
том 1).

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
первинні документи, надані позивачем
на підтвердження фактичного
здійснення спірних господарських
операцій в сукупності, колегія суддів
приходить до висновку, що надані докази
підтверджують реальність
господарських операцій з ТОВ «КФ
«Горизонталь».

Стосовно висновків суду першої
інстанції стосовно того, що укладений
позивачем з ТОВ «Тофис» договір
зберігання товару, придбаного у ТОВ «КФ
«Горизонталь», від 10.07.2012 №11/07/12-05 не мав
реального характеру, акти-прийому
передачі товарів від ТОВ НВП
«Білоцерківмаз» зберігачеві - ТОВ
«Тофис» (м. Маріуполь) (том І а.с.192-204) не
підтверджують рух товару від ТОВ «КФ
«Горизонталь» (м. Київ) до позивача (м.
Біла Церква), колегія суддів зазначає,
що вказаний договір зберігання не
визнавався у встановленому
законодавством недійсним, акти
прийому-передачі товару відповідають
встановленим вимогам.

Посилання суду першої інстанції на ту
обставину, що ТОВ «Тофис» не
знаходиться за зареєстрованим місцем
знаходження, що підтверджується
витягом з ЄДРПОУ станом на 12.11.2013 р. (а.с.
195-197, том 6), не спростовує правомірності
формування позивачем податкового
кредиту за наслідками господарських
операцій з ТОВ «НВФ «Горизонталь» у
липні 2012 року.

Окрім того, згідно з ч. 1 ст. 18 «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців», якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін.

Відповідачем не надано доказів з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців,
щодо наявності запису про виключення з
реєстру контрагента позивача ТОВ «КФ
«Горизонталь» на момент укладення чи
виконання договору або відсутності у
нього статусу платника ПДВ.

Крім цього, необхідно зазначити, що і
практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» є джерелом права,
свідчить про те, якщо державні органи
мають інформацію про зловживання в
системі оподаткування конкретною
компанією, вони повинні застосовувати
відповідні заходи саме до цього
суб'єкта, а не розповсюджувати
негативні наслідки на інших осіб при
відсутності зловживання з їх боку
(Рішення Європейського суду з прав
людини від 09.01.2007р. у справі «Інтерсплав
проти України»).

Враховуючи те, що поставка товару
підтверджена дослідженими в судовому
засіданні розрахунковими, платіжними
та іншими первинними документами, які
були надані відповідачу до повторної
перевірки, суд приходить до висновку
про безпідставність тверджень
відповідача про неправомірне
формування податкових зобов'язань за
наслідками таких операцій.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1. Податкового
кодексу України (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: або
дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг; або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Водночас відповідно до п.198.3 ст. 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п. 198.6. Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими порушенням вимог ст. 201
цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені де складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Проаналізувавши встановлені фактичні
обставини справи на підставі наведених
норм законодавства, колегія суддів
приходить до висновку, що надані
позивачем первинні документи
підтверджують реальне здійснення
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Комерційна фірма «Горизонталь»
у спірний період та наявність
господарської мети при їх здійсненні.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
приходить до висновку, що право
позивача на отримання податкового
кредиту підтверджене належними
доказами, а тому висновок відповідача
про порушення позивачем вимог п. 198.3 ст.
198 Податкового кодексу України
внаслідок завищення від'ємного
значення з податку на додану вартість
не відповідає дійсним обставинам
справи.

Колегія суддів вважає помилковими
посилання відповідача на пояснення,
Давидова О.О., що відповідно до
установчих документів є засновником
ТОВ «Комерційна фірма Горизонталь»,
наданих оперуповноваженому ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва, згідно
яких він від імені товариства
господарською діяльністю не займався,
жодних договорів чи звітності не
підписував, підприємство зареєстрував
на себе за винагороду, зважаючи на
наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України
обставини, які за законом повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно з ч. 4 ст. 72 КАС України вирок суду
в кримінальній справі або постанова
суду у справі про адміністративний
проступок, які набрали законної сили, є
обов'язковими для адміністративного
суду, що розглядає справу про правові
наслідки дій чи бездіяльності особи,
щодо якої ухвалений вирок або
постанова суду, лише в питаннях, чи мало
місце діяння та чи вчинене воно цією
особою.

Отже, пояснення Давидова О.О., на які
посилається суд першої інстанції при
вирішенні справи, не є допустимими та
належними у справі доказами у
розумінні вимог ст. ст. 70 та 72 КАС
України, оскільки зазначена особа
надавала свої покази в рамках
порушеної кримінальної справи, по якій
на момент ухвалення судом першої
інстанції оскаржуваної постанови,
відсутній вирок, який би встановлював
вину певних осіб у вчиненні злочину та
відповідні фактичні дані, які б мали
значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, що доводи
органу державної податкової служби не
свідчать про наявність обставин, які
унеможливлюють підтвердження права на
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість позивачу, у зв'язку з
чим, колегія суддів приходить до
висновку, що оскаржуване податкове
повідомлення - рішенні прийняте
податковим органом без достатніх
підстав.

Доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої та
дають підстави вважати, що судом при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального та
права, які регулюють спірні
правовідносини, та процесуального
права.

Згідно пп. 1. 3. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
також порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої
інстанції є незаконним так, як прийняте
з порушення норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, оскаржувану постанову належить
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про стягнення з
Державного бюджету України на користь
позивача витрат зі сплати судового
збору.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
науково-виробниче підприємство
«Білоцерківмаз» задовольнити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 12 листопада
2013 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
науково-виробниче підприємство
«Білоцерківмаз» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Білоцерківської об'єднаної Державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби
від 23.04.13р. № /906.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробниче о
підприємство «Білоцерківмаз»
(Київська область, м. Біла Церква,
бульвар 1-го Травня, 13, ,
р/р а ПАТ ВТБ БАНК, МФО 321767) витрати зі
сплати судового збору в розмірі 1534,67
грн. (одна тисяча п'ятсот тридцять
чотири грн. 67 коп).

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення (ч.5 ст.254 КАС
України)та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя

А.Б. ПаріновСудді
І.О. Грибан О.А.
Губська

Постанову в повному обсязі виготовлено
03.03.2014 року

Головуючий суддя

Парінов А.Б.

Судді:

Грибан І.О.

Губська О.А.