Справа № 801/658/14
Суддя: Тоскіна Г.Л.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 лютого 2014 року (о 14:42) Справа №801/658/14

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Тоскіної Г.Л., за
участю секретаря судового засідання
Марчевської К.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1

до Реєстраційної служби Алуштинського
міського управління юстиції в АР Крим

про скасування запису та спонукання до
виконання певних дій

Обставини справи: ОСОБА_1 (далі -
позивач) звернулася до Окружного
адміністративного суду АР Крим із
адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Алуштинського
міського управління юстиції в АР Крим
(далі - відповідач), в якому просить
скасувати у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно запис про
обтяження: 4218586 на нерухоме майно -
приміщення, магазин за адресою АДРЕСА_1,
здійснений Державним реєстратором
Реєстраційної служби Алуштинського
міського управління юстиції АР Крим;
зобов'язати Реєстраційну службу
Алуштинського міського управління
юстиції АР Крим внести у Державній
реєстр прав відомості (запис) про
скасування обтяження на нерухоме майно
- приміщення, магазин за адресою
АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач є власником нежитлового
приміщення - магазину за адресою
АДРЕСА_1. Під час звернення до
Реєстраційної служби Алуштинського
міського управління юстиції в АР Крим
позивачу стало відомо, що до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно внесений запис про
обтяження 4218586 на вказане нерухоме
майно на підставі повідомлення
приватного нотаріуса Алуштинського
міського округу ОСОБА_2 № 5 від 18.02.1999, що
перешкоджає реалізації права
власності позивача на зазначений
об'єкт. Позивач вказує, що відповідно до
правових норм, якими врегульовані
спірні правовідносини, зняття заборони
відчуження нерухомого майна щодо якого
за договором купівлі-продажу
встановлена розстрочка платежу,
можливо тільки у разі погашення такої
заборгованості. Позивач зазначає, що на
час звернення до суду підприємство -
продавець було ліквідовано, у зв'язку з
чим усі зобов'язання вважаються
погашеними. Разом з тим, питання щодо
скасування обтяження не було вирішено
відповідачем, що і стало підставою для
звернення до суду з вказаними
позовними вимогами.

Позивач під час розгляду справи
підтримав позовні вимоги з підстав,
зазначених у позовній заяві, надав
пояснення по суті спору.

Відповідач у судові засідання явку
представника не забезпечив,
повідомлений належним чином про місце,
день та час слухання справи. Від
представника відповідача надійшли
письмові пояснення, відповідно до яких
зазначено, що самостійно скасувати або
зняти арешт неможливо у зв'язку з
відсутністю підстав. Згідно з вимогами
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень одним із
документів для проведення припинення
обтяження є рішення суду відносно
обтяження речових прав на нерухоме
майно, що набрало законної сили.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, заслухавши
пояснення позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, що
знаходиться у АДРЕСА_1, на підставі
рішення Центрального районного суду м.
Сімферополя від 25.02.2004 у справі №
2-1352/2004, яким за ОСОБА_1 визнано право
власності на праві спадкування за
заповітом на майно, придбане Малим
підприємством «САБ-Діма». Вказане
рішення суду набрало законної сили
26.03.2004.

На підставі рішення Центрального
районного суду м. Сімферополя від 25.02.2004
у справі № 2-1352/2004 Сімферопольським
міжміським бюро реєстрації і технічної
інвентаризації 02.06.2004 за ОСОБА_1
зареєстровано право власності на
приміщення в літ «А» вбудованому
поверсі приміщення загальною площею
466,6 кв. м., що знаходиться в АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що згідно з
відомостями з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно внесено
запис 4218586 про реєстрацію обтяження
нерухомого майна - арешт нерухомого
майна - приміщення магазину за адресою:
АДРЕСА_1 на підставі повідомлення
приватного нотаріуса Алуштинського
міського округу ОСОБА_2 № 5 від 18.02.1999.

Позивач звернулася з заявою від 17.01.2014
про скасування арешту на вказаний
об'єкт нерухомого майна.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість позовних вимог, суд
зважає на наступне.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
органу владних повноважень, суд
керується критеріями, закріпленими у
статті 2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури, які він
повинен дотримуватися при реалізації
своїх дискреційних повноважень,
встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним
рішення (дії): 1) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено);
5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Правовідносини, пов'язані з державною
реєстрацією речових прав на нерухоме
майно всіх форм власності, їх обмежень
та правочинів щодо нерухомості
регулюються Законом України від 01
липня 2004 року № 1952-IV «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» (зі змінами та
доповненнями; надалі Закон № 1952-IV) та
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затверджений Постановою Кабінету
міністрів України від 22 червня 2011 року
№ 703 (надалі порядок №703).

Статтями 3 та 4 Закону № 1952-IV визначено,
що речові права на нерухоме майно, їх
обмеження та правочини щодо нерухомого
майна підлягають обов'язковій
державній реєстрації в порядку,
встановленому Законом.

У пункті 13 статті 19 Закону № 1952-IV
встановлено, що підставою для
державної реєстрації прав, що
посвідчують виникнення, перехід,
припинення речових прав на нерухоме
майно, обмежень цих прав, є рішення суду
стосовно речових прав на нерухоме
майно, обмежень цих прав, що набрали
законної сили.

Згідно з п. 73 Постанови Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. №
868 Про затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно (надалі Порядок 868) під
час проведення державної реєстрації
обтяжень речових прав на нерухоме
майно заінтересованою особою є особа,
якою встановлено обтяження, а також
особа, в інтересах якої встановлено
обтяження (обтяжувач).

У разі проведення державної реєстрації
припинення обтяжень речових прав на
нерухоме майно заінтересованою особою
є також особа, якою припинено
обтяження, а також особа, в інтересах
якої припинено обтяження.

Пунктом 74 Порядку №868 встановлено, що
для проведення державної реєстрації
обтяжень речових прав на нерухоме
майно необхідними документами є
документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
обтяжень таких речових прав, та інші
документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до п. 75 Порядку №868
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
обтяжень речових прав на нерухоме
майно, є: 1) рішення суду щодо обтяження
речових прав на нерухоме майно, що
набрало законної сили; 2) рішення
державного виконавця щодо обтяження
речових прав на нерухоме майно; 3)
визначений законодавством документ, на
якому нотаріусом вчинено напис про
накладення заборони щодо відчуження
нерухомого майна; 4) рішення органу
місцевого самоврядування про
віднесення об'єктів нерухомого майна
до застарілого житлового фонду; 5)
договір, укладений у порядку,
визначеному законом, яким
встановлюється обтяження речових прав
на нерухоме майно, чи його дублікат; 6)
закон, яким встановлено заборону на
користування та/або розпорядження
нерухомим майном; 7) інші акти
відповідних органів державної влади та
посадових осіб згідно із законом.

Пунктом 78 Порядку №868 встановлено, що
державна реєстрація припинення
обтяжень речових прав на нерухоме
майно у результаті зняття нотаріусом
заборони проводиться нотаріусом, яким
знято заборону.

Судом встановлено, що відповідно до
договору купівлі-продажу від 18.02.1990,
засвідченому приватним нотаріусом
Алуштинського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, Мале підприємство
«САБ-Діма», спадкоємцем майна якого є
ОСОБА_1, придбало у Відкритого
акціонерного товариства
«Торгівельно-виробнича фірма Фидес»
нежитлові приміщення в літері «А»
вбудованому поверсі приміщення, площею
472,9 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1.

Відповідно до умов зазначеного
договору продаж здійснено за 60000
гривень, у тому числі ПДВ, з яких 20000 грн.
покупець сплачує продавцю в момент
укладання угоди, а суму вартості у
розмірі 40000 грн. сплачує у наступному
порядку: 15 березня 1999 року - 20000 грн.; 15
квітня 1999 року - 20000 грн.

18 лютого 1999 року приватним нотаріусом
Алуштинського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, на підставі ст. 73 Закону
України «Про нотаріат», у зв'язку з
посвідченням вказаного договору
купівлі-продажу, накладено заборону на
відчуження вбудованих приміщень
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться
у АДРЕСА_1, який належить Малому
підприємству «САБ-Діма», про що на
даний час внесений запис про
реєстрацію обтяження нерухомого майна
- арешт нерухомого майна - приміщення
магазину за адресою: АДРЕСА_1.

Статтею 74 Закону України «Про
нотаріат», в редакції, яка діяла на
момент укладення договору та строків
сплати за договором, встановлено, що
одержавши повідомлення установи банку,
підприємства чи організації про
погашення позички, повідомлення про
припинення договору застави, а також
припинення чи розірвання договору
довічного утримання, державний
нотаріус або посадова особа
виконавчого комітету сільської,
селищної, міської Ради народних
депутатів знімає заборону відчуження
жилого будинку, квартири, дачі,
садового будинку, гаража, земельної
ділянки, іншого нерухомого майна.

Статтею 74 Закону України «Про
нотаріат», в редакції на час розгляду
справи, нотаріус знімає заборону
відчуження одержавши повідомлення
установи банку, підприємства чи
організації про погашення позики
(кредиту), повідомлення про припинення
іпотечного договору або договору
застави.

Таким чином, виходячи з наведених
правових норм державна реєстрація
припинення обтяжень речових прав на
нерухоме майно у результаті зняття
нотаріусом заборони проводиться
нотаріусом, яким знято заборону, за
умовою отримання повідомлення
установи банку, підприємства чи
організації про погашення позики
(кредиту), повідомлення про припинення
іпотечного договору або договору
застави.

Водночас судом встановлено, що
Відкрите акціонерне товариство
«Торгівельно-виробнича фірма Фидес» не
надало нотаріусу, який засвідчив
договір повідомлення про сплату сум
вартості придбаного МП «САБ-Діма»
майна, у зв'язку з чим до цього часу
існує обтяження вказаного нерухомого
майна.

Окрім того, судом встановлено, що на
даний час Відкрите акціонерне
товариство «Торгівельно-виробнича
фірма Фидес» припинено шляхом
ліквідації юридичної особи, що
підтверджується довідкою Головного
управління статистики в АР Крим від
16.01.2014 №03.3-14/92 (дата ліквідації 28.05.2004
№0142) та матеріалами реєстраційної
справи ВАТ «Торгівельно-виробнича
фірма Фидес».

Відповідно до положень ст. 80 Цивільного
Кодексу України юридичною особою є
організація, створена і зареєстрована
у встановленому законом порядку,
юридична особа наділяється цивільною
правоздатністю і дієздатністю, може
бути позивачем та відповідачем в суді.

Частиною 4 ст. 91 Цивільного кодексу
України встановлено, що цивільна
правоздатність юридичної особи
виникає з моменту її створення і
припиняється з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення.

Крім того, відповідно до положень ч. 1
ст. 4 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців", державна реєстрація
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців - засвідчення факту
створення або припинення юридичної
особи, засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.

Отже, виходячи з наведених правових
норм, цивільна правоздатність ВАТ
«Торгівельно-виробнича фірма Фидес»
припинена у зв'язку з ліквідацією
юридичної особи. Тобто у цьому випадку
мало місце припинення юридичної особи
без правонаступництва.

Згідно з ст. 609 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
ліквідацією юридичної особи (боржника
або кредитора), крім випадків, коли
законом або іншими
нормативно-правовими актами виконання
зобов'язання ліквідованої юридичної
особи покладається на іншу юридичну
особу, зокрема за зобов'язаннями про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Оскільки на цей час Відкрите
акціонерне товариство
«Торгівельно-виробнича фірма Фидес»
ліквідоване, відповідно до ст. 609
Цивільного кодексу України
зобов'язання Продавця (якщо таки
залишилися) за договором
купівлі-продажу припинені, що в свою
чергу виключає на даний наявність
обтяження нерухомого майна.

Процедуру прийняття і розгляду заяв
щодо внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (далі - державна
реєстрація прав) та скасування записів
(далі - заява) Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно (далі -
Державний реєстр прав), перелік
документів, необхідних для внесення
змін до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
та скасування записів Державного
реєстру прав, права та обов'язки
суб'єктів, що є учасниками зазначеної
процедури визначено у Наказі
Міністерства юстиції України 12.12.2011
№3502/5 Про затвердження Порядку
прийняття і розгляду заяв про внесення
змін до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно (надалі Порядок №3502/5).

Згідно з п. 1.3. Порядку №3502/5 рішення
щодо внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації прав та скасування записів
Державного реєстру прав приймає
державний реєстратор прав на нерухоме
майно (далі - державний реєстратор), яке
оформлює за допомогою Державного
реєстру прав у двох примірниках.

Відповідно до пп. 2.14.1. п. 2.14 Порядку
№3502/5 державний реєстратор приймає
рішення щодо відмови у внесенні змін до
записів, відмови у внесенні записів про
скасування державної реєстрації прав,
відмови у скасуванні записів
Державного реєстру прав виключно за
наявності таких підстав: у разі
внесення змін до записів Державного
реєстру прав: органом державної
реєстрації прав або нотаріусом, до
якого звернувся заявник, не
проводилась державна реєстрація прав
на відповідний об'єкт нерухомого майна;
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим законом, цим
Порядком та іншими
нормативно-правовими актами;
відповідні зміни до записів Державного
реєстру прав уже внесені; із заявою
звернулась неналежна особа; відсутній
запис, щодо якого подано заяву;
документи подані не в повному обсязі.

Водночас суд зауважує, що відсутність у
цьому випадку правого механізму
скасування запису про реєстрацію
обтяження у Державному реєстру речових
прав на нерухоме майно у розглядуваних
правовідносинах, не є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 8 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом верховенства права.

Верховенство права закріплено у
частині першій статті 8 Конституції
України як загальноправовий принцип: "В
Україні визнається і діє принцип
верховенства права".

Кожному гарантується право звернутися
до адміністративного суду для захисту
своїх прав і свобод безпосередньо на
підставі Конституції України, якщо
спір належить до адміністративної
юрисдикції. Це право випливає з
положень частини третьої статті 8
Конституції України про те, що: "Норми
Конституції України є нормами прямої
дії".

Право на звернення за захистом до
адміністративного суду гарантується й
у разі неповноти, неясності,
суперечливості чи відсутності
законодавства, яке регулює спірні
відносини. Обов'язок подолати
неповноту, неясність, суперечливість
чи відсутність законодавства
покладається на суд.

Згідно ст.9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Суд вирішує справи
на підставі Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. У разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу. У разі
відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), а за
відсутністю такого закону суд виходить
із конституційних принципів і
загальних засадах права.

Варто зазначити, що захисту права
власності законодавець завжди
приділяв лику увагу, оскільки
власність громадян, держави та інш. є
основою розвитку Української держави.
Захист права власності є одним з
конституційних принципів
демократичної держави.

Згідно з ст. 317 Цивільного кодексу
України власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Тобто закріплена нормами права за
власником можливість визначити долю
належної йому речі шляхом знищення,
відчуження або передачі її в тимчасове
володіння іншим особам є правомочністю
власника на розпорядження своїм
майном.

Таким чином, відсутність права
позивача на реалізацію належного йому
майна у зв'язку з реєстрацією обтяження
нерухомого майна перешкоджає
останньому у повній мірі реалізувати
свої правомочності власника, у зв'язку
з чим у цьому випадку права позивача
підлягають безумовному захисту.

Суд зазначає, що юрисдикція
адміністративних судів, щодо розгляду
та вирішення адміністративних справ,
встановлена статтею ч.1 ст. 17 КАС
України, відповідно до якої
компетенція адміністративних судів
поширюється, зокрема на спори фізичних
чи юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову,
зокрема, про визнання протиправними
рішення суб'єкта владних повноважень
чи окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення; зобов'язання відповідача
вчинити певні дії.

Разом з тим, здійснення судового
захисту особи, чиє право порушено
органами державної влади чи місцевого
самоврядування внаслідок порушення
ними положень Конституції та законів
України у спосіб, що відповідає
визначеним у законодавстві способам
захисту порушеного права, є здійснення
судом його повноважень органу судової
влади у межах Конституції та законів
України.

Отже, беручи до уваги, що на даний час
юридична особа ВАТ
«Торгівельно-виробнича фірма Фидес»
припинена у зв'язку з ліквідацією,
припинені зобов'язання, які виникли на
підставі цивільно-правових угод,
укладених цією юридичною особою,
враховуючи приписи ст. ст. 2, 162 КАС
України, суд дійшов висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення адміністративного позову
шляхом зобов'язання Реєстраційну
службу Алуштинського міського
управління юстиції АР Крим вчинити дії
щодо внесення до Державній реєстру
речових прав на нерухоме майно
відомості (запис) про скасування
обтяження на нерухоме майно -
приміщення, магазин, що розташований за
адресою АДРЕСА_1.

У зв'язку з чим адміністративний позов
слід задовольнити частково.

В судовому засіданні 26.02.2014 проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови. У повному обсязі постанову
виготовлено та підписано 03.03.2014.

Керуючись ст. ст. 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов
задовольнити частково.

2. Зобов'язати Реєстраційну службу
Алуштинського міського управління
юстиції АР Крим вчинити дії щодо
внесення до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно відомості
(запис) про скасування обтяження на
нерухоме майно - приміщення, магазин, що
розташований за адресою АДРЕСА_1.

3. В інший частині в задоволенні
адміністративного позову відмовити.

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовій
збір у сумі 73,08 грн.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Г.Л.Тоскіна