Справа № 806/5177/13-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"24" лютого 2014 р.
Справа № 806/5177/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Франовської К.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

при секретарі
Марчук Ю.А. ,

за участю сторін:

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "26" грудня
2013 р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Новотекс"
до Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Житомирській області
про визнання протиправним та
скасування рішення, картки відмови та
стягнення коштів ,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Новотекс"( далі-ТОВ
"Новотекс") звернулось до суду з
позовом, у якому просило визнати
протиправними та скасувати рішення
Житомирської митниці про коригування
митної вартості товарів № 013/300046/1
від 10 липня 2013 р. та картку відмови у
митному оформленні (випуску) товарів №
101040000/2013/00058 від 10 липня 2013 р., стягнути з
Державного бюджету України надмірно
сплачених митних платежів в сумі 37110,83
грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ
"Новотекс" зазначило, що для визначення
митної вартості воно скористалося
першим методом - за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції) з дотриманням положень
Митного кодексу України (далі - МК), що
підтверджується доданими до
матеріалів справи документами. При
визначенні митної вартості товару воно
вказало вартість, яка дорівнює
договірній вартості товару з
додаванням транспортних витрат. Також
зазначило, що Житомирська митниця
резервний метод визначення митної
вартості застосувала безпідставно у
зв'язку з тим, що Товариство надало всі
документи, які підтверджують
правомірність застосування першого
методу.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 26 грудня 2013
року позов задоволено. Визнано
протиправними та скасовано рішення
Житомирської митниці про коригування
митної вартості товарів № 013/300046/1
від 10 липня 2013 р. та картку відмови у
митному оформленні (випуску) товарів №
101040000/2013/00058 від 10 липня 2013 р.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції Житомирська митниця
Міністерства доходів і зборів України
оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі митний орган
просить постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 26
грудня 2013 року скасувати та прийняти
нову постанову, якою відмовити
повністю в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що суд, задовольняючи
позовні вимоги, залишив поза увагою
доводи Митниці про те, що заявлена
декларантом митна вартість суттєво
відрізнялась від наявної інформації
щодо товарів подібного виду в ЄАІС
Держмитслужби, що слугувало підставою
виникнення обґрунтованих сумнівів у
заявленій митній вартості, а поданий
позивачем до митного оформлення пакет
документів, містив розбіжності щодо
оплати за товар, витрат на перевезення,
відсутні документи про вартість
страхування, що не дозволяло
достовірно визначити митну вартість
товару та стало підставою для
витребування додаткових документів,
які позивачем не були надані, а тому
винесено рішення про визначення митної
вартості та картку відмови у
здійсненні митного оформлення.
Визначення митної вартості
проводилось з врахуванням вимог ст.57
Митного кодексу України, наявних
документів та відомостей.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем надано Житомирській митниці
всі необхідні документи, які надавали
можливість визначити вартість
ввезеного товару за першим методом,
доказів в підтвердження
обґрунтованості сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей та підстав для
витребування додаткових документів,
Житомирська митниця не мала.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
виходячи з наступного.

Встановлено, що між ТОВ "Хемотекс"
(Німеччина) та ТОВ "Новотекс" укладено
договір купівлі-продажу № 13-01 від 02
січня 2013 р. (а.с. 28-35).

На підставі укладеного договору, 09
липня 2013 року ТОВ "Новотекс" на митну
територію України імпортовано хімічні
препарати для обробки виробів з
текстилю за найменуванням, кількістю
та ціною, згідно додатку №2 від 14 травня
2013 року до договору.

Для митного оформлення товару, позивач
подав до Житомирської митниці митну
декларацію № 101040000/2013/007028 від 09 липня 2013
р., в якій задекларовано товари: товар №
1 - хімічний препарат
(текстильно-допоміжна речовина) для
обробки текстильних виробів, на основі
крохмалистих речовин менш 55 мас. %, не
містить озоноруйнуючих речовин, без
аерозольного пакування: Флоколан;
товар № 2 - мийний засіб, диспергент для
обробки текстильний виробів, не
містить озоноруйнуючих речовин, без
аерозольного пакування: Ретарген;
товар № 3 - хімічний препарат
(текстильно-допоміжна речовина) для
обробки текстильних виробів, що
містять целюлазу, не містить
озоноруйнуючих речовин, без
аерозольного пакування: Антипіл С;
товар № 4 - хімічний препарат
(текстильно-допоміжна речовина) для
обробки текстильних виробів, не
містить озоноруйнуючих речовин, без
аерозольного пакування: Лубріген;
товар № 5 - хімічний препарат
(текстильно-допоміжна речовина) для
обробки текстильних виробів, не
містить озоноруйнуючих речовин, без
аерозольного пакування: Сілісофт.

Митне оформлення зазначеного товару
було здійснено позивачем за першим
методом визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну, -
за ціною договору щодо товарів, які
імпортуються.

Митним органом в результаті проведення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товару, ввезеного
позивачем, було встановлено, що
заявлена ним митна вартість товарів
№№ 2,4 та 5 не може бути визначена за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, оскільки
документи, зазначені в частині другій
ст.53 МК, подані для митного оформлення,
містять розбіжності та не містять всіх
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, а також в зв'язку з неподанням
декларантом на письмову вимогу митного
органу відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ
додаткових документів, що
підтверджують заявлену митну вартість
товару, а саме: виписку з
бухгалтерської документації; каталоги,
специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; договір
(угоду) із третіми особами, пов'язаний з
договором (угодою, контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про сплату
комісійних, посередницьких послуг,
пов'язаних із виконанням умов договору
(угоди, контракту).

За інформацією, яка наявна у митного
органу, вартість схожих товарів є вищою
в порівнянні з митною вартістю
оцінюваних товарів.

Проведено процедуру консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору другорядних
методів визначення митної вартості
відповідно до вимог ст. 59-64 МКУ.

За результатами проведеної
консультації встановлено, що методи 2а
і 2б не можуть бути застосовані у
зв'язку з відсутністю цінової
інформації на ідентичні та подібні
(аналогічні) товари, методи 2 в і 2 г - у
зв'язку з відсутністю основи для
віднімання та додавання вартості.

Митна вартість визначена за резервним
методом, яка ґрунтується на раніше
визнаних (визначених) митними органами
митних вартостях товар № 2 МД
100270000/13/166105 від 12.06.2013, товар № 4 МД №
100270000/13/164942 від 04.06.2013 р. та товар № 5 МД №
10027/2013/121370 від 19.04.2013 з урахуванням
коригувань на обсяг партії товарів,
умов поставки, комерційних умов тощо,
що відповідає принципам і критеріям,
визначеним Угодою про застосування про
застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 р. Джерело
інформації: інформація цінової бази
ЄАІС ДМСУ щодо товарів митне
оформлення яких уже здійснено, Митний
кодекс України від 13.03.2012 р. №4495-VI..

За результатами розгляду митної
декларації № 101040000/2013/007028 , 10 липня 2013
року Житомирською митницею було
винесено рішення № 013/300046/1 про
коригування митної вартості товару
№2,4,5 в сторону збільшення та картку
відмови у прийнятті митної декларації
№ 101040000/2013/00058 .

Обґрунтовуючи прийняте спірне рішення
про коригування митної вартості,
митниця послалася на те, що надані
декларантом документи не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості та
відомостей щодо ціни, яка фактично
сплачена або підлягає сплаті.

Вірно встановивши обставини справи,
суд першої інстанції правильно
застосував до правовідносин між
сторонами відповідні їм норми
матеріального права.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу
встановлено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 52 МК України
встановлено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Згідно із частинами 1, 2 статті 53 МК
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53
Кодексу у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Згідно із частиною 1 статті 54 Кодексу
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Статтею 57 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно ст.64 МК у разі якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) органами доходів і зборів
митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не
визначається згідно із положеннями
цієї статті на підставі: 1) ціни товарів
українського походження на
внутрішньому ринку України; 2) системи,
яка передбачає прийняття для митних
цілей вищої з двох альтернативних
вартостей; 3) ціни товарів на
внутрішньому ринку країни-експортера;
4) вартості виробництва, іншої, ніж
обчислена вартість, визначена для
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів відповідно до положень статті
63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що
поставляються з країни-експортера до
третіх країн; 6) мінімальної митної
вартості; 7) довільної чи фіктивної
вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується
органом доходів і зборів, він на вимогу
декларанта або уповноваженої ним особи
зобов'язаний письмово поінформувати їх
про митну вартість, визначену
відповідно до положень цієї статті, та
про використаний при цьому метод.

Аналіз наведених норм, дає підстави
вважати, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До них, зокрема,
належить процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від основного до резервного)
визначення митної вартості.

Враховуючи той факт, що під час митного
оформлення позивач надав всі необхідні
документи для підтвердження
визначеної ним за першим методом
вартості товарів, колегія суддів
дійшла висновку про недоведеність
Житомирською митницею наявності у неї
обґрунтованих сумнівів щодо
правильності визначення митної
вартості товару позивачем та
обгрунтованості дій, направлених на
витребування додаткових документів.

Згідно з частиною другою статті 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, митний орган, як суб'єкт
владних повноважень, повинен довести
обґрунтованість визначеної ним митної
вартості імпортованого позивачем
товару у розмірі, відображеному в
оспорюваному рішенні № 013/300046/1
від 10 липня 2013 року

Зважаючи на викладене, доводи
апеляційної скарги спростовуються
переліченими нормами права та
встановленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування чи зміни
оскаржуваного судового рішення

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської
митниці Міністерства доходів і зборів
України залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "26" грудня
2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
К.С. Франовська

судді:
І.Ф.Бондарчук

С.М.Хаюк

Повний текст cудового рішення
виготовлено "24" лютого 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
обмеженою відповідальністю "Новотекс"
вул.Житмоирська,148,м.Новоград-Волинськи
й,Житомирська область,11700

3- відповідачу/відповідачам:
Житомирська митниця Міністерства
доходів і зборів України
вул.Перемоги,25,м.Житомир,10000 Головне
управління Державної казначейської
служби України у Житомирській області
вул. 1-го Травня,24,м.Житомир,10003