Справа № 2а-15061/10/2070
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

03 березня 2014 року м.
Київ В/800/868/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:судді -доповідача: суддів:
Чумаченко Т.А., Голяшкіна О.В., Зайця
В.С., Сороки М.О., Стрелець Т.Г.,
розглянувши питання про допуск справи
до провадження за заявою ОСОБА_6 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 19 листопада 2013 року,
прийнятої за результатами розгляду
касаційних скарг релігійної громади
буддистів «Аджита» та Харківської
міської ради на постанову Харківського
апеляційної адміністративного суду
від 23 січня 2012 року у справі за позовом
прокурора м. Харкова до Харківської
міської ради, треті особи: фізична
особа-підприємець ОСОБА_6, релігійна
громада буддистів «Аджита», про
скасування рішення, -в с т а н о в и л а:За
результатами розгляду касаційних
скарг релігійної громади буддистів
«Аджита» та Харківської міської ради
Вищим адміністративним судом України 19
листопада 2013 року постановлена ухвала,
якою постанову Харківського
апеляційної адміністративного суду
від 23 січня 2012 року скасовано,
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 09 червня 2012
року залишено в силі.

Не погоджуючись з постановленим у
справі рішенням суду касаційної
інстанції, ОСОБА_6 звернувся із заявою
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 19 листопада 2013 року, в якій
посилається на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, що потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень.

Зокрема, скаржник посилається на
ухвалу Вищого адміністративного суду
України від 27 липня 2010 року у справі за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_6 до Харківської міської ради,
третя особа: релігійна громада
буддистів «Аджита», про визнання
частково нечинним рішення; постанову
Вищого господарського суду України від
02 вересня 2013 року у справі за позовом Mott
MacDonald Limited (Мотт МакДональд Лімітед) до
Державного агентства автомобільних
доріг України про стягнення; постанову
Вищого господарського суду України від
20 листопада 2012 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Універсалцентр» до
Зарічанської сільської ради про
визнання неправомірним та скасування
рішення першої сесії Зарічанської
сільської ради п'ятого скликання від 27
березня 2010 року №24; ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 23
жовтня 2013 року у справі за позовом
приватного підприємства «Спорттех»,
фізичної особи до Софіївської
сільської ради Золотоніського району
Черкаської області, третя особа:
товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий центр
«Софіївський» про визнання
протиправним та скасування рішення
сільської ради; ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 22
лютого 2012 року у справі за позовом
фізичної особи до управління
Держкомзему в м. Харкові, треті особи:
Релігійна громада буддистів «Аджита»,
управління містобудування та
архітектури Департаменту
містобудування, архітектури та
земельних відносин виконавчого
комітету Харківської міської ради, про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії.

Статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Проте, судові рішення, на які скаржник
посилається як на підставу перегляду
справи, - не можна вважати такими, що
дають підстави для допуску справи до
провадження та перегляду її Верховним
Судом України, - з огляду на наступне.

Порівнявши постанову Вищого
адміністративного суду України від 28
січня 2014 року та рішення, на які
посилається скаржник, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права судом
касаційної інстанції у подібних
правовідносинах, оскільки подібними є
правовідносини, які мають тотожний
суб'єктний склад, об'єкт та предмет
правового регулювання, а також умови
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин).

Крім того, з судового рішення, на яке
скаржник посилається як на підставу
перегляду справи (ухвала Вищого
адміністративного суду України від 23
жовтня 2013 року), вбачається, що рішення
судів попередніх інстанцій скасовані,
та справа направлена на новий розгляд
до суду першої інстанції. Також із
доданого рішення Вищого
адміністративного суду України від 22
лютого 2012 року вбачається, що рішення
судів попередніх інстанцій визнані
такими, що втратили силу, а провадження
у справі закрито.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
направлення справи на новий розгляд,
закриття провадження виключає
можливість формулювання судом
касаційної інстанції остаточної
правової позиції у справі, оскільки
застосування норм матеріального права
можливе лише на підставі повного і
всебічного встановлення обставин
справи. Водночас, неповне встановлення
обставин справи виключає можливість
ствердження того факту, що матеріальні
норми були по-різному застосовані саме
в подібних відносинах, оскільки зміст
цих відносин у такому разі не є
остаточно встановленим.

З огляду на зазначене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що зазначена справа не може
бути допущена до перегляду Верховним
Судом України з підстав, передбачених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Керуючись статтями 235 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в
а л и л а :У допуску справи до
провадження за заявою ОСОБА_6 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 19 листопада 2013 року,
прийнятої за результатами розгляду
касаційних скарг релігійної громади
буддистів «Аджита» та Харківської
міської ради на постанову Харківського
апеляційної адміністративного суду
від 23 січня 2012 року у справі за позовом
прокурора м. Харкова до Харківської
міської ради, треті особи: фізична
особа-підприємець ОСОБА_6, релігійна
громада буддистів «Аджита», про
скасування рішення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: