Справа № 801/1551/14
Суддя: Аблякимов Е.Е.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 лютого 2014 року Справа №801/1551/14

Місто Сімферополь, 12 годин 47 хвилин.

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Аблякимова Е.Е., за
участі секретаря судового засідання
Семякіна П.І., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу

за позовом Феодосійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Автономній Республіки
Крим

до Відділу Державної виконавчої
служби Феодосійського міського
управління юстиції Автономної
Республіки Крим

про визнання протиправною та
скасування постанови, спонукання до
виконання певних дій.

ВСТАНОВИВ:

Феодосійська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів в АР Крим (також
далі - позивач, ФОДПІ ГУ Міндоходів в АР
Крим) звернулась до Окружного
адміністративного суду АР Крим із
позовом до Відділу Державної
виконавчої служби Феодосійського
міського управління юстиції АР Крим
(також далі - відповідач, ВДВС
Феодосійського МУЮ АР Крим), в якому
просить визнати протиправною та
скасувати постанову від 20.01.2014 про
відмову в прийнятті до провадження та у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
документа щодо стягнення з ОСОБА_1 в
дохід держави судового збору у сумі 34,41
грн., а також зобов'язати відповідача
прийняти виконавчий документ та
відкрити виконавче провадження за
виконавчим документом в частині
стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави
судового збору у сумі 34,41 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при
зверненні позивача із заявою про
відкриття виконавчого провадження на
підставі судового рішення про
стягнення судового збору в дохід
держави, відповідач безпідставно
відмовив у відкритті виконавчого
провадження, прийнявши спірну
постанову. У прийнятій постанові йде
посилання на приписи КУпАП, за якими
про накладення адміністративного
стягнення звертається до виконання
органом (посадовою особою), який виніс
постанову. Позивач вважає
безпідставними посилання відповідача
на мотиви того, що право звернення до
примусового виконання має суд, який
прийняв відповідне рішення, оскільки
приписами Закону України "Про
виконавче провадження" право звернення
до суду про стягнення в дохід держави
коштів від імені суду надано органам
доходів і зборів.

На думку позивача, відповідач
безпідставно самостійно вирішив, що
стягувач не є стороною виконавчого
провадження, і з цих підстав відмовив у
його відкритті.

16.01.2014 представником позивача подано до
канцелярії суду клопотання про розгляд
справи без участі представника
Феодосійської ОДПІ в АР Крим. У
поданому клопотанні представник
позивача повідомив, що підтримує
позовні вимоги у повному обсязі.

ВДВС Феодосійського МУЮ АР Крим до
канцелярії суду подано письмові
заперечення, в яких також представник
відповідача просив розглянути справу
за відсутності представника за
наявними матеріалами. В письмових
заперечних наголошено на тому, що дії
державного виконавця відповідають
нормам Закону України "Про виконавче
провадження", оскільки державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження в разі
наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження. Винесена за
адміністративним матеріалом постанова
пред'явлена до органу ДВС неналежною
стороною, особою, яка не має на то
відповідних прав.

Сторони в судове засідання своїх
представників не направили.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтується адміністративний
позов, дослідивши зібрані по справі
матеріали у їх сукупності, об'єктивно
оцінивши докази, аналізуючи обставини,
якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення, та докази, якими вони
підтверджуються, враховуючи правові
норми, які належить застосовувати до
цих спірних правовідносин, судом
встановлено наступні обставини та
відповідні ним правовідносини.

За визначенням, наведеним у статті 1
Закону України від 21 квітня 1999 року №
606-XIV "Про виконавче провадження",
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до статті 2 названого Закону
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу службу"
(далі - державні виконавці).

Нормами частин першої та другої статті
25 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Фактичні матеріали справи свідчать про
те, що до Феодосійської ОДПІ ГУ
Міндоходів в АР Крим надійшла
постанова Феодосійського міського
суду АР Крим від 23.10.2013 по справі №
119/8726/13-п (провадження № 3/119/2329/13) про
стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави
судового збору розміром 34,41 грн. для
подальшого звернення стягнення для
примусового виконання.

Заявою від 06.12.2013 за вих. № 4289/9/1704
Феодосійська ОДПІ ГУ Міндоходів в АР
Крим звернулась до ВДВС Феодосійського
МУЮ АР Крим із проханням відкрити
виконавче провадження на підставі
постанови від 19.11.2013 № 119/8726/13-п (№
3/119/2329/13), прийнятої Феодосійським
міським судом АР Крим, до якої додала
оригінал постанови.

Постановою про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) від 20.01.2014, прийнятої у
виконавчому провадженні № 41550025,
відмовлено в прийнятті до провадження
виконавчого документа та у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання постанови № 119/8726/13-п, 3/119/2329/13,
виданої 19.11.2013 Феодосійським міським
судом АР Крим про стягнення на користь
держави судового збору у сумі 34,41 грн.

Названу постанову державного
виконавця про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 20.01.2014 для
виконання та до відома направлено
заявнику 21.01.2014 за вих. № 300/8, яка
відповідно до відбутку штемпелю
отримана заявником 05.02.2014 за вх. № 1820/9.

Зі змісту спірної постанови судом
встановлено, що підставами для її
прийняття є ч. 4 ст. 299 КУпАП, згідно яких
постанова про накладення
адміністративного стягнення
звертається до виконання органом
(посадовою особою), який виніс
постанову. Згідно з наведеними
положеннями законодавства у випадку
винесення судом постанови про
накладення адміністративного
стягнення воно звертається до
примусового виконання судом.

В обґрунтування зазначеного висновку
державний виконавець, відмовляючи у
відкритті виконавчого провадження,
керувався п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України
"Про виконавче провадження".

Тобто, за переконанням відповідача,
виконавчий документ пред'явлено до
виконання неналежним стягувачем.

Суд зауважує, що фактично суть спірних
правовідносин зводиться до вирішення
питання правомірності прийняття
відповідачем рішення, в межах наданих
йому повноважень, при вирішенні
поданої позивачем заяви про відкриття
виконавчого провадження.

За змістом згаданого пункту 8 частини
першої статті 26 Закону України "Про
виконавче провадження" за наявності
інших передбачених законом обставин,
що виключають здійснення виконавчого
провадження Державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження.

При вирішенні даного спору суд бере до
уваги те, що згідно з пункту 1 частини
першої статті 19 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону, за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Положення статті 8 Закону України "Про
виконавче провадження" визначають, що
сторонами у виконавчому провадженні є
стягувач і боржник.

Відповідно до частини другої статті 8
названого Закону стягувачем є фізична
або юридична особа, на користь чи в
інтересах якої видано виконавчий
документ. Боржником є фізична або
юридична особа, визначена виконавчим
документом.

На вимогу частини третьої названої
статті Закону за виконавчим документом
про стягнення в дохід держави коштів
або про вчинення інших дій на користь
чи в інтересах держави від її імені
виступає орган, за позовом якого судом
винесено відповідне рішення, або орган
державної влади (крім суду), який
відповідно до закону прийняв таке
рішення. За іншими виконавчими
документами про стягнення в дохід
держави коштів або про вчинення інших
дій на користь чи в інтересах держави
від її імені виступають органи доходів
і зборів.

З аналізу приписів названої статті
слідує, що стягнення в дохід держави
коштів, за виконавчим документом,
виданим судом, має застереження щодо
органу, який виступає від імені
держави, вповноваженим на стягнення в
дохід держави коштів. Норми названої
статті передбачають, що стягнення в
дохід держави коштів за судовим
рішенням на користь чи в інтересах
держави відбувається за зверненням
органу доходів і зборів.

Тобто, саме орган доходів і зборів, є
повноважним стягувачем за виконавчим
документом про стягнення в дохід
держави коштів за судовим рішенням,
прийнятим саме судом про стягнення
коштів на користь чи в інтересах
держави.

Таким чином, належним стягувачем за
постановою Феодосійського міського
суду АР Крим від 23.10.2013 у справі №
119/8726/13-п (3/119/2329/13) є саме територіальний
орган доходів і зборів, тобто
Феодосійська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів в Автономній
Республіки Крим.

Надаючи оцінку обґрунтованості та
правомірності спірної постанови
відповідача від 20.01.2014, прийнятої у
виконавчому провадженні № 41550025, суд
зазначає, що в оскаржуваній постанові
державним виконавцем не вказано які
саме обставини виключають здійснення
виконавчого провадження і яким саме
законом вони передбачені.

Слід також зазначити, що приписами
статті 11 Закону України "Про виконавче
провадження" не передбачено право
державного виконавця визначати сторін
виконавчого провадження, тоді як за
змістом статті 264 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено право державного
виконавця подавати до суду подання про
заміну сторони виконавчого
провадження її правонаступником.

Як наслідок, відмова у відкритті
виконавчого провадження та у прийнятті
до провадження виконавчого документа
унеможливлюють виконання судового
рішення, оскільки позбавляють
стягувача або іншу заінтересовану
особу можливості звернутися з заявою
про заміну сторони виконавчого
провадження.

З огляду на зазначене, суд дійшов
висновків, що постанова ВДВС
Феодосійського МУЮ АР Крим від 20.01.2014
про відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) у
виконавчому провадженні № 41550025
прийнята за відсутності підстав,
передбачених статтею 26 Закону України
"Про виконавче провадження", а саме: п. 8
ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче
провадження".

Таким чином, постанова ВДВС
Феодосійського МУЮ АР Крим від 20.01.2014
про відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) у
виконавчому провадженні № 41550025
прийнята з порушенням положень чинного
законодавства та вимог частини третьої
статті 2 КАС України, тому позовні
вимоги підлягають задоволенню в
частині визнання протиправними дій
державного виконавця та в частині
скасування постанови.

Надаючи оцінку обґрунтованості
вимогам позивача про зобов'язання ВДВС
Феодосійського МУЮ АР Крим відкрити
виконавче провадження за виконавчим
документом - постановою по справі про
адміністративні порушення від 23.10.2013 №
119/8726/13-п (№ 3/119/2329/13) в частині стягнення
з ОСОБА_1 в дохід держави судового збору
у сумі 34,41 грн., суд зазначає, що ця
позовна вимога задоволенню не
підлягає, оскільки вирішення питань
про відкриття виконавчого провадження
віднесено до повноважень державного
виконавця та знаходиться поза межами
компетенцією суду.

На обґрунтування безпідставності
заявленої вимоги також суд вважає за
необхідне зазначити про те, що приписи
частина сьомої статті 83 Закону України
"Про виконавче провадження"
забороняють втручання інших державних
або недержавних органів та їх
посадових осіб у виконавче
провадження, крім випадків,
передбачених цим Законом.

Задля повного захисту інтересів
позивача, про захист яких він просить,
суд вважає необхідним на підставі
частини другої статті 11 КАС України
вийти за межі позовних вимог та
зобов'язати Відділ Державної
виконавчої служби Феодосійського
міського управління юстиції
Автономної Республіки Крим розглянути
питання про відкриття виконавчого
провадження з виконання постанови
Феодосійського міського суду АР Крим №
119/8726/13-п (3/119/2329/13), виданої 19.11.2013, про
стягнення на користь держави судового
збору у сумі 34,41 грн.

Статтею 51 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що у разі
якщо постанова державного виконавця
про закінчення виконавчого
провадження або повернення
виконавчого документа стягувачу
визнана судом незаконною чи скасована
начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби.

За наявності обставин, передбачених
частиною шостою статті 79 названого
Закону, виконавче провадження підлягає
відновленню у триденний строк з дня
надходження до державного виконавця
відповідної заяви стягувача.

Про відновлення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову, копії якої не
пізніше наступного дня надсилаються до
суду, який визнав незаконною постанову
державного виконавця, сторонам, а також
органу (посадовій особі), який видав
виконавчий документ.

У разі відновлення виконавчого
провадження стягувач, суд або орган
(посадова особа), якому повернуто
виконавчий документ, зобов'язаний у
тримісячний строк з дня надходження
відповідної постанови пред'явити його
до виконання.

Згідно з частиною першою статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
України суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а згідно зі статтею 105
КАС України позивач має право, зокрема,
вимагати скасування або визнання
нечинним рішення відповідача - суб'єкта
владних повноважень повністю чи
окремих його положень. У свою чергу,
положеннями статті 162 КАС України суд, у
разі задоволення адміністративного
позову, наділений правом визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
оцінюючи надані докази в сукупності,
суд вважає, що відповідач діяв не у
межах повноважень та не у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, тому позовні вимоги є частково
обґрунтованими та підлягають
задоволенню частково.

Підстави для розподілу судових витрат,
визначені статтею 94 КАС України,
відсутні.

Керуючись статтями 94, 159, 160-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити адміністративний позов
частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Відділу державної
виконавчої служби Феодосійського
міського управління юстиції
Автономної Республіки Крим від 20.01.2014,
прийняту у виконавчому провадженні №
41550025 про відмову у відкритті
виконавчого провадження.

Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Феодосійського
міського управління юстиції
Автономної Республіки Крим повторно
розглянути заяву Феодосійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в АР Крим від 06.12.2013 № 4286/9/1704
про відкриття виконавчого провадження.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

На постанову прийняту згідно частини
третьої статті 160 КАС України (у разі
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови) апеляційна скарга
подається протягом 10 (десяти) днів з дня
отримання копії постанови.

Постанову може бути оскаржено до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Севастопольського
апеляційного адміністративного суду.

Суддя підпис Е.Е. Аблякимов

Постанову складено у повному обсязі
28.02.2014.