Справа № 753/21001/13-а; 2а/753/58/14
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Леонтюк Л.К.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційну скаргу
Головного Управління Пенсійного фонду
України у м.Києва на постанову
Дарницького районного суду м.Києва від
16 січня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Головного Управління Пенсійного фонду
України у м.Києва, за участю третьої
особи Головного управління Служби
безпеки України про захист пенсійних
прав, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Головного
управління пенсійного фонду України
в м. Києві, третя особа: Головне
управління Служби безпеки України у м.
Києві та Київській області про захист
пенсійних прав.

Постановою Дарницького районного суду
міста Києва від 16 січня 2014 року
адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою у
задоволені позову відмовити повністю.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає за необхідне апеляційну скаргу
залишити без задоволення, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 був
звільнений із служби у запас за станом
здоров'я за підпунктом «а» пункту 61 та
підпунктом «б» пункту 63 «Положення про
проходження військової служби
військовослужбовцями Служби безпеки
України», затвердженого Указом
Президента України від 27.12.2007 року №
1262/2007, на підставі наказу Голови СБ
України від 07.12. 2010 року № 1495-ос таз
25.12.2010 року виключений із списків
особового складу наказом начальника
Управління військової контррозвідки
СБУ у Північному регіоні України ( де
він закінчував проходження служби) від
21.12. 2010 року № 347-ос.

Фінансовим відділом Управління Служби
безпеки України у м. Києві здійснено
обчислення та призначено пенсію за
останні 24 календарних місяці перед
звільненням та без урахування
щомісячної надбавки (доплати),
встановленої особам, які мають право на
пенсію за вислугу років згідно з
законодавством і залишені за їх згодою
та в інтересах справи на службі, яку він
отримував під час проходження служби.

На звернення до Управління Служби
безпеки України у м. Києві, Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві та пенсійного фонду України
щодо перерахунку розміру пенсії ОСОБА_4
отримав відмову.

Не погодившись з такими діями та з
метою поновлення порушених пенсійних
прав ОСОБА_4 звернувся з
адміністративним позовом до суду в
зв'язку з чим постановою Дарницького
районного суду м. Києва від 25.05. 2011 року
у позові ОСОБА_4 було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду м. Києва від
02.10.2012 року та додатковою постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду м. Києва від
13.11.2012 року, постанова Дарницького
районного суду м. Києва від 25.05.2011 року
скасована, а позовні вимоги задоволено
та визнано протиправними дії Головного
управління Пенсійного фонду України у
м. Києві, які полягали у визначенні
розміру додаткових видів грошового
забезпечення та премії з середньої
суми за 24 останніх календарних місяці
служби перед звільненням, а не з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою ОСОБА_4 перед
звільненням.

Зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок раніше призначеної ОСОБА_4
пенсії з моменту призначення 26 грудня
2010 року, виходячи з розміру грошового
забезпечення ОСОБА_4 за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим ( спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії в
розмірах, установлених законодавством.

Додатковою постановою від 13.11.2012 року
зобов'язано відповідача виплатити
ОСОБА_4 недоплачену суму пенсії.

Таким чином, з рішення Київського
апеляційного адміністративного суду,
вбачається, що здійснення перерахунку
означає і те, що у подальшому
відповідач повинен ОСОБА_4 виплачувати
перераховану пенсію у якості поточних
платежів.

Однак, відповідач заборгованість за
чинним судовим рішенням позивачу не
виплатив.

Враховуючи невиконання відповідачем
судового рішення, позивач звернув його
до примусового виконання.

Відділом примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у м. Києві за заявою ОСОБА_4 та
поданим виконавчим листом було
відкрито два виконавчих провадження: №
38538518 щодо перерахунку пенсії та № 39937889
щодо виплати заборгованості по
недоплаті пенсії.

Враховуючи, що відповідачем
заборгованість позивачу так і не
виплачена, то позивач до останнього
часу отримує пенсію у попередньому
розмірі, без перерахунку за судовим
рішенням, та одночасно звернувся до
відповідача з інформаційним запитом
про надання двох роздруківок, у яких
просив помісячно навести розміри своєї
пенсії.

Відповідач супровідним листом від
10.10.2013 року вих. № 24719/12 надав дві
роздруківки з помісячним розрахунком
пенсії ОСОБА_4, обчисленої з
урахуванням чинного судового рішення
Київського апеляційного
адміністративного суду від 02.10.2012 року.

З цих роздруківок видно, що відповідач
все ж таки частково виконав судове
рішення.

Позивач вважаючи, що відповідачем,
самовільно зменшено розмір його пенсії
з липня 2011 року, не враховано чинної
постанови суду і перераховано пенсію у
зворотному напрямку, вчинено
протиправні дії, а тому звернувся до
суду з вказаним позовом.

Під час розгляду справи, колегією
суддів було встановлено, що відповідач
свої дії обґрунтовує змінами до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» внесеними в червні 2011 року.

19.06.2011 року набрав чинності Закон
України від 14.06.2011 року № 3491 -VI «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
згідно якого прикінцеві положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» доповнені пунктом 4
такого змісту: «Установити, що у 2011 році
норми і положення статей 14, 22, 37 та
частини 3 статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік».

Відповідач вважає, що цими змінами
легалізується застосування до спірних
правовідносин Постанови Кабінету
Міністрів України від 17.07.1992 року № 393
щодо обчислення військових пенсій з
грошового забезпечення за останні 24
місяці служби.

Таке твердження відповідача є хибним, з
огляду на наступне.

Інформаційним листом від 22.07.2011 року №
1091/11/13-11 Вищого адміністративного суду
України адміністративним судам було
роз'яснено, що станом на момент
набрання чинності вищезгаданими
змінами до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
Кабінетом Міністрів України не
встановлено нового порядку та розміру
виплат окремим категоріям громадян.
Тому, до набрання чинності
нормативно-правового акта Кабінету
Міністрів України, прийнятого на
виконання вимог пункту 4 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік», застосуванню
підлягають положення статей 14, 22, 37 та
частини третьої статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб».

Тобто, Вищий адміністративний суд
України не вважає постанову Кабінету
Міністрів України від 17.07.1992 року №393
тим порядком про який йдеться у
вищезгаданих змінах до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік».

Аналогічна правова позиція висловлена
в інформаційному листі Голів Вищого
адміністративного суду України та
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 06.09.2011 року, № 1080/0/4-11, №
1400/1/6/13-11.

Таким чином, в аспекті правової позиції
Голів двох Вищих спеціалізованих судів
України, висловленої у вищезгаданому
інформаційному листі, з 23.07.2011 року
застосуванню підлягає частина 3 статті
43 Закону «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», оскільки
Постановою КМУ від 06.07.2011 року №745 її
застосування не обмежується.

Крім того, жодним нормативно-правовим
актом не передбаченого того, що органи
Пенсійного фонду України мають право
зменшувати розміри раніше призначених
пенсій.

Разом з тим, на день розгляду 02.10.2012
року, апеляційної скарги позивача
Київським апеляційним
адміністративним судом та скасування
постанови Дарницького районного руду
м. Києва від 25 травня 2011 року, червневі
2011 року зміни до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» вже
існували, однак обидва суди жодним
чином не обмежили період перерахунку
пенсії позивачу, а навпаки, зазначили,
що стаття 1-1 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» забороняє змінювати іншими
нормативно-правовими актами порядок
обчислення військових пенсій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що підстав для відмови у
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_4 до Головного Управління
Пенсійного фонду України у м.Києва, за
участю третьої особи Головного
управління Служби безпеки України про
захист пенсійних прав у суду першої
інстанції не було, що як наслідок такий
позов задоволений правомірно, з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доводи викладені в апеляційній скарзі,
висновки суду першої інстанції не
спростовують.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного
Управління Пенсійного фонду України у
міста Києва - залишити без задоволення,
а постанову Дарницького районного суду
міста Києва від 16 січня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.