Справа № 818/7936/13-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 р. Справа № 818/7936/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С., Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання
- Співак О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові справу за
апеляційною скаргою прокуратури
Сумської області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 10 грудня 2013 року по справі за
адміністративним позовом прокурора
Тростянецького району Сумської
області до виконавчого комітету
Тростянецької міської ради Сумської
області, Тростянецької міської ради
Сумської області про визнання
незаконним та нечинним рішення, -

У с т а н о в и л а:

18 вересня 2014 року позивач -
прокурор Тростянецького району
Сумської області звернувся до суду з
адміністративним позовом про визнання
незаконним та нечинним
нормативно-правового акту - рішення
виконавчого комітету Тростянецької
міської ради Сумської області (далі -
виконавчий комітет) № 284 від 17 липня 2013
року «Про встановлення заборони на лов
риби в м. Тростянець».

Позовні вимоги вмотивовані тим, що при
прийнятті рішення виконавчий комітет
вийшов за межі власних повноважень,
визначених Законом України «Про органи
місцевого самоврядування в Україні».
Рішення виконавчого комітету
суперечить вимогам ст. 16 Закону України
«Про тваринний світ», ст. 26 Закону
України «Про рибне господарство,
промислове рибальство та охорону
водних біоресурсів» щодо права
громадян на здійснення загального
використання водних біоресурсів.

Оскільки подання прокурора від 19
серпня 2013 року скероване на адресу
Тростянецької міської ради залишено
без задоволення, в порядку, визначеному
ч. 5 ст. 23 Закону України «Про
прокуратуру» прокурор звернувся до
суду з даним позовом.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року в задоволені позовних вимог
прокурору відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в
апеляційній скарзі прокуратура
Сумської області, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати рішення суду з
прийняттям нового судового рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників сторін,
перевіривши доводи апеляційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів, враховуючи межі апеляційної
скарги, дійшла висновку, що апеляційна
скарга відповідно до положень пункту 4
частини 1 статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом встановлено, що у квітні 2013 року у
відповідь на звернення міського голови
м. Тростянець щодо проведення заходив
біологічної меліорації водойм відділ
регулювання питань використання
природних ресурсів Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища в Сумській
області повідомив останнього про те, що
відділ не заперечує проти проведення
заходів з біологічної меліорації
водойм, зокрема, вселення біологічного
меліоратора - товстолоба, з метою
очищення водойм від надмірної
кількості фітопланктону.

Тростянецька районна організація
політичної партії «Рідне місто»
повідомила міського голову м.
Тростянець про те, що у травні 2013 року
районною організацією здійснено
благодійне зариблення трьох озер в
дендропарку «Нескучне», озера в
міському парку та водойми «Красне» на
річці Боромля мальком товстолоба та
коропа для очищення водойм. Одночасно
районна організація просила прийняти
рішення про заборону ловлі риби
місцевими рибалками в зазначених
водоймах до 01 вересня 2013 року, з метою
запобіганні вилову цього малька, про що
повідомити місцеве населення.

Рішенням виконавчого комітету
Тростянецької міської ради від 17 липня
2013 року за № 284 заборонено промислове
(сітками та іншими спецзасобами)
рибальство, а також добування інших
водних живих ресурсів на водних
об'єктах: трьох озерах в дендропарку
«Нескучне», озері в міському парку ім.
Чайковського, водоймі «красне», що на
річці Боромля, водоймі по вулю Півненка
в м. Тростянець. Заборонено
любительське і спортивне рибальство, а
також добування інших водних живих
ресурсів на водних об'єктах, а саме:
озері в міському парку ім..
Чайковського з 20 липня до 01 вересня 2013
року. Також, визначено про необхідність
доведення даного рішення до відома
населення та зацікавлених підприємств,
установ і організацій.

За поясненнями, надані суду
апеляційної інстанції, представником
відповідача - Тростянецької міської
ради, водні об'єкти, перелік, яких
наведений в зазначеному рішенні
виконавчого комітету, не відносяться
до рибогосподарських водних об'єктів в
розумінні поняття такого об'єкту,
визначеного статтею 1 Закону України
««Про рибне господарство, промислове
рибальство та охорону водних
біоресурсів».

Відповідно до пункту 15 частини першої
статті 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» питання щодо
скасування актів органів виконавчої
влади, які не відповідають Конституції
чи законам України, іншим актам
законодавства, рішенням ради,
прийнятим у межах її повноважень,
вирішуються виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради.

19 серпня 2013 року прокурором
Тростянецького району Сумської
області на адресу Тростянецької
міської ради Сумської області
скеровано подання про усунення
порушень Закону України «Про рибне
господарство, промислове рибальство та
охорону біоресурсів», - скасування
вищезазначеного рішення виконавчого
комітету.

29 серпня 2013 року секретар виконавчого
комітету повідомив прокурора про
відхилення подання за його
необґрунтованістю.

Статтею 12 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» визначено,
що міський голова є головною посадовою
особою територіальної громади міста,
також, міський голова очолює
виконавчий комітет відповідної
міської ради, головує на її засіданнях.

Не погоджуючись з висновком суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає, що з преамбули Закону України
«Про рибне господарство, промислове
рибальство та охорону водних
біоресурсів» вбачається, що цей Закон
визначає основні засади діяльності та
державного регулювання в галузі
рибного господарства, збереження та
раціонального використання водних
біоресурсів, порядок взаємовідносин
між органами державної влади,
місцевого самоврядування і суб'єктами
господарювання, які здійснюють
рибогосподарську діяльність у
внутрішніх водних об'єктах України,
внутрішніх морських водах і
територіальному морі,
континентальному шельфі, виключній
(морській) економічній зоні України та
відкритому морі.

Статтею 37 зазначеного Закону
встановлено, що водні біоресурси, що
знаходяться у внутрішніх водних
об'єктах, територіальному морі, у
виключній (морській) економічній зоні
України, на континентальному шельфі, є
об'єктами права власності Українського
народу, від імені якого права власника
на ці ресурси здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування у межах, визначених
Конституцією України та законами
України.

За визначенням понять, які наведені в
статті 1 Водного кодексу України,
водокористування, це використання вод
(водних об'єктів) для задоволення
потреб населення, промисловості,
сільського господарства, транспорту та
інших галузей господарства, включаючи
право на забір води, скидання стічних
вод та інші види використання вод
(водних об'єктів).

Водокористування може бути двох видів -
загальне та спеціальне. Загальне
водокористування здійснюється
громадянами для задоволення їх потреб
(купання, плавання на човнах,
любительське і спортивне рибальство,
водопій тварин, забір води з водних
об'єктів без застосування споруд або
технічних пристроїв та з криниць)
безкоштовно, без закріплення водних
об'єктів за окремими особами та без
надання відповідних дозволів (статті 46,
47 Водного кодексу України).

Спеціальне водокористування - це забір
води з водних об'єктів із застосуванням
споруд або технічних пристроїв,
використання води та скидання
забруднюючих речовин у водні об'єкти,
включаючи забір води та скидання
забруднюючих речовин із зворотними
водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування
здійснюється юридичними і фізичними
особами насамперед для задоволення
питних потреб населення, а також для
господарсько-побутових, лікувальних,
оздоровчих, сільськогосподарських,
промислових, транспортних,
енергетичних, рибогосподарських (у
тому числі для цілей аквакультури) та
інших державних і громадських потреб
(стаття 48 Водного кодексу України).

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 ч. 1 статті10
Водного кодексу України, до відання
сільських, селищних, міських та
районних у містах рад у галузі
регулювання водних відносин на їх
території належить:

1) здійснення заходів щодо
раціонального використання і охорони
вод та відтворення водних ресурсів;

2) контроль за використанням і охороною
вод та відтворенням водних ресурсів;

3) встановлення правил загального
користування водними об'єктами в
порядку, визначеному статтею 47 цього
Кодексу.

Частинами другою і третьою статті 47
Водного кодексу України встановлено,
що з метою охорони життя і здоров'я
громадян, охорони навколишнього
природного середовища та з інших
передбачених законодавством підстав
районні і міські ради за поданням
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
розвитку водного господарства,
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
санітарного та епідемічного
благополуччя населення, обласних,
Київської, Севастопольської міських
державних адміністрацій, органу
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань охорони
навколишнього природного середовища
та інших державних органів
встановлюють місця, де забороняється
купання, плавання на човнах, забір води
для питних або побутових потреб,
водопій тварин, а також за певних
підстав визначають інші умови, що
обмежують загальне водокористування
на водних об'єктах, розташованих на їх
території.

Місцеві ради зобов'язані повідомляти
населення про встановлені ними
правила, що обмежують загальне
водокористування.

Відповідно до частини третьої статті 10,
частини першої статті 51 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
виконавчий комітет сільської,
селищної, міської, районної у місті
ради є виконавчим органом місцевого
самоврядування.

Згідно з частиною першою статті 52
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» виконавчий
комітет сільської, селищної, міської,
районної у місті (у разі його створення)
ради може розглядати і вирішувати
питання, віднесені цим Законом до
відання виконавчих органів ради.

Оскільки Закон України «Про місцеве
самоврядування в Україні» не визначає
компетенцію виконавчого комітету
міської ради стосовно прийняття рішень
про обмеження загального
водокористування на водних об'єктах,
судам першої та апеляційної інстанцій
не надано доказів делегування таких
повноважень Тростянецькою міською
радою виконавчому комітету цієї ради,
колегія суддів приходить до висновку,
що при прийнятті оспорюваного рішення
виконавчий комітет вийшов за межі
своїх повноважень.

Згідно зі статтею 23 Закону України «Про
прокуратуру» прокурор має право
внесення подань, які є актами
реагування на виявлені порушення
закону.

Відповідно до частини п'ятої цієї
статті у разі відхилення подання в
цілому чи частково або неповідомлення
прокурора про результати розгляду
подання, а також якщо подання не
вносилося, прокурор може звернутися до
суду щодо:

1) визнання незаконним
нормативно-правового акта
відповідного органу повністю чи в
окремій його частині;

2) визнання протиправним рішення чи
окремих його положень і щодо
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень;

3) визнання протиправними дій чи
бездіяльності, зобов'язання вчинити
певні дії або утриматися від вчинення
певних дій.

Таким чином, невнесення подання не
виключає можливості звернення
прокурора до суду.

Колегія суддів зазначає, що за
загальним правилом
нормативно-правовий акт - це офіційний
письмовий документ виданий
компетентним, спеціально
уповноваженим на те органом або
посадовою особою, в якому
закріплюються загальнообов'язкові
правила поведінки.

Також колегія суддів зазначає, що
позивачем заявлені вимоги про визнання
незаконним і нечинним рішення
відповідача - виконавчого комітету, яке
є нормативно-правовим актом.

Водночас, такий спосіб захисту (вимога
про визнання акта незаконним), як
випливає з аналізу статей 105, 162, 171
Кодексу адміністративного судочинства
України, не може стосуватися випадків
оскарження нормативно-правових актів.

Колегія суддів приходить до висновку
про те, що вимога про визнання
оспорюваного рішення незаконним
повністю поглинається позовною
вимогою про визнання цього рішення
нечинним.

З підстав, наведених в постанові вище,
колегією суддів не приймаються до
уваги доводи, наведені відповідачами в
обґрунтування рішення виконавчого
комітету від 17 липня 2013 року за № 284,
щодо виконання виконавчим комітетом
самоврядних повноважень, передбачених
підпунктом 7 пункту а) статті 30 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» та постанови Кабінету
Міністрів України від 18 липня 1998 року №
1126, якою затверджений Порядок
здійснення любительського і
спортивного рибальства.

Інші доводи та заперечення сторін на
висновки колегії суддів не впливають.

Виходячи із викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про
необхідність скасування постанови
Сумського окружного адміністративного
суду від 10 грудня 2013 року та
задоволення позовних вимог позивача в
повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 195, 196, 197, 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 3, 205, 207,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокуратури
Сумської області задовольнити.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 10 грудня 2013
року скасувати з прийняттям нового
судового рішення про задоволення
позовних вимог прокурора
Тростянецького району Сумської
області та визнання незаконним рішення
виконавчого комітету Тростянецької
міської ради Сумської області № 284 від
17 липня 2013 року «Про встановлення
заборони на лов риби в м. Тростянець».

Постанова Харківського апеляційного
адміністративного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня складання постанови у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
(підпис) Л.В. Мельнікова

Судді
(підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Л.О.
Донець

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний 24 лютого 2014
року.