Справа № 2а-18276/09/0370
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/61161/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - судді Леонтович К.Г.,

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В.,

секретаря - Домбровського І.В.,

за участю представників: Генеральної
прокуратури Чубенка В.В., ТОВ "Агролюкс"
Маківки М.М., Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
Тимченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю "Агролюкс"
на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2012 року у справі за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
"Агролюкс" до Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України, третя особа Генеральна
прокуратура України про надання
спеціального дозволу, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2009 року товариство з обмеженою
відповідальністю "Агролюкс" звернулося
в суд з позовом до Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України, в якому просило визнати
протиправною бездіяльність
відповідача щодо невидачі позивачу
спеціального дозволу на користування
надрами з метою видобування граніту
Сновидовицького родовища, яке
розташоване у Рокитнівському районі
Рівненської області, строком на 20 років
та зобов'язати відповідача надати йому
спеціальний дозвіл на користування
надрами з метою видобування граніту
цього родовища, строком на 20 років.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.12.2007
року Міністерством охорони
навколишнього природного середовища
України був виданий спеціальний дозвіл
товариству з обмеженою
відповідальністю "Агролюкс" на
користування надрами №3272, згідно якого
спеціальний дозвіл був наданий на
Сновидовицьку ділянку у
Рокитнівському районі Рівненської
області з метою геологічного вивчення
гранітів в якості сировини для
виробництва щебеню будівельного та
каменю бутового, затвердження запасів
ДКЗ України по промислових категоріях.
Протягом 2008 року позивач па підставі
договорів підряду із спеціалізованими
підприємствами провів за власні кошти
комплекс робіт по геологічному
вивченню Сновидовицької ділянки, після
завершення яких матеріали та Звіт про
геолого-економічну оцінку
Сновидовицького родовища гранітів для
проведення Державної експертизи та
оцінки корисних копалин було
представлено Державній комісії
України, на засіданні колегії якої
протоколом №1595 від 25.09.2008 року були
затверджені балансові запаси
Сновидовицького родовища гранітів та
визнане Сновидовицьке родовище
гранатів підготовленим до
промислового освоєння. Позивач 16.10.2008
року подав до Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України заяву разом з усіма
необхідними документами на отримання
спеціального дозволу на право
користування надрами Сновидовицького
родовища гранітів з метою видобування,
яке розташоване з Рокитнівському
районі Рівненської області. Відповідач
у встановлений строк не вирішив заяву
по суті, а листом від 30.01.2009 року
повідомив, що питання про надання
спеціального дозволу на користування
надрами на підставі поданих позивачем
документів буде розглянуте після
затвердження Кабінетом Міністрів
України Порядку надання у 2009 році
спеціальних дозволів на користування
надрами.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 9 липня 2009
року позов задоволений. Визнана
протиправною бездіяльність
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України та
зобов'язано надати товариству з
обмеженою відповідальністю "Агролюкс"
спеціальний дозвіл на користування
надрами з метою видобування граніту
Сновидовицького родовища, яке
розташоване у Рокитнівському районі
Рівненської області строком на 20 років.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2012 року скасоване рішення суду першої
інстанції та відмовлено у задоволенні
позовних вимог.

Не погоджуючись з ухваленими у справі
рішеннями товариство з обмеженою
відповідальністю "Агролюкс" звернулося
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 18 грудня 2007 року
Міністерство охорони навколишнього
природного середовища України видало
ТОВ "Агролюкс" спеціальний дозвіл № 3272
з метою геологічного вивчення гранітів
в якості сировини для виробництва
щебеню будівельного та каменю
бутового, затвердження запасів ДКЗ
України по промислових категоріях на
Сновидовицькій ділянці у
Рокитнівському районі Рівненської
області.

Протягом 2008 року позивач на підставі
договорів підряду із спеціалізованими
підприємствами провів за власні кошти
комплекс робіт по геологічному
вивченню Сновидовицької ділянки, після
завершення яких матеріали та Звіт про
геолого-економічну оцінку
Сновидовицького родовища гранітів для
проведення Державної експертизи та
оцінки корисних копалин було
представлено Державній комісії
України по запасах корисних копалин
при Міністерстві охорони
навколишнього природного середовища
України, на засіданні колегії якої
протоколом від 25 вересня 2008 року № 1595
були затверджені балансові запаси
Сновидовицького родовища гранітів та
визнано Сновидовицьке родовище
гранітів підготовленим до
промислового освоєння.

Позивач 16 жовтня 2008 року подав до
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України заяву на
отримання спеціального дозволу на
право користування надрами
Сновидовицького родовища гранітів з
метою видобування, яке розташоване в
Рокитнівському районі Рівненської
області, долучивши до заяви пакет
документів.

Відповідач 24 листопада 2008 року
направив Міністерству фінансів
України підготовлений проект
розпорядження Кабінету Міністрів
України "Про надання спеціального
дозволу на користування надрами" з
пропозицією надати позивачу без
проведення аукціону спеціальний
дозвіл на користування надрами з метою
видобування граніту Сновидовицького
родовища, яке розташоване у
Рокитнівському районі Рівненської
області, строком на 20 років, з проханням
погодити вказаний проект у триденний
термін з моменту надходження.

Однак, через тривалий час Міністерство
фінансів України листом лише від 16
січня 2009 року № 31-15050-03/3-5/1025 розроблені
відповідачем проекти розпоряджень
Кабінету Міністрів України щодо
надання спеціальних дозволів на
користування надрами без проведення
аукціону та документи заявників були
повернуті в зв'язку з тим, що дія
Порядку надання у 2008 році дозволів на
користування надрами зупинена.

Міністерство охорони навколишнього
природного середовища України 30 січня
2009 року направило ТОВ "Агролюкс" лист,
яким повідомило, що питання про надання
спеціального дозволу на користування
надрами на підставі поданих позивачем
документів буде розглянуте після
затвердження Кабінетом Міністрів
України Порядку надання у 2009 році
спеціальних дозволів на користування
надрами.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідно до Порядку надання у 2008 році
дозволів на користування надрами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27.02.2008 року № 273,
позивач у 2008 році мав право на
отримання без проведення аукціону
спеціального дозволу на користування
надрами з метою видобування граніту
Сновидовицького родовища, яке
розташоване у Рокитнівському районі
Рівненської області, оскільки,
провівши геологічне вивчення ділянки
надр за власні кошти, здійснив
підрахунок запасів корисної копалини,
який затверджений Державною комісією
України по запасах корисних копалин
при Міністерстві охорони
навколишнього природного середовища
України. Підготував та надав
відповідачу всі необхідні документи
для отримання дозволу. Оскільки
позивач звернувся до відповідача із
заявою на отримання зазначеного
спеціального дозволу 16.10.2008 року, тому
рішення про надання дозволу або
відмову у його наданні відповідач
зобов'язаний був прийняти не пізніше
25.12.2008 року. Отже, позивач вчинив усі
передбачені законодавством необхідні
дії для отримання спеціального дозволу
на користування надрами з метою
видобування граніту Сновидовицького
родовища відповідно Порядку на 2008 р.,
проте відповідач, в порушення вимог
параграфів 49, 54, 61 Регламенту Кабінету
Міністрів України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 18.07.2007 року № 950, як головний
розробник не вчинив усіх необхідних
дій для належної підготовки проекту
розпорядження Кабінету Міністрів
України про надання позивачу
спеціального дозволу на користування
надрами, а також для належного та
своєчасного погодження проекту
розпорядження уряду із
заінтересованими органами.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позовних вимог суд апеляційної
інстанції виходив з того, що в діях
відповідача відсутня протиправна
бездіяльність відповідача щодо
невидачі позивачу спеціального
дозволу на користування надрами,
оскільки Міністерство охорони
навколишнього природного середовища
України лише приймає заяву з
документами та погоджує видачу
спеціального дозволу і може надати
спеціальний дозвіл на користування
надрами тільки після погодження із
заінтересованими органами та на
підставі рішенням Кабінету Міністрів
України. Разом із тим, Міністерство
фінансів України листом від 16 січня 2009
року повернуло розроблені
відповідачем проекти розпоряджень
Кабінету Міністрів України щодо
надання спеціальних дозволів на
користування надрами без проведення
аукціону та документи заявників були, в
тому числі і ТОВ "Агролюкс", в зв'язку з
тим, що дія Порядку надання у 2008 році
дозволів на користування надрами
зупинена.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції виходячи з
наступного.

Згідно обставин справи між сторонами
виник спір щодо не розгляду
відповідачем у встановлений
законодавчими нормами строк заяви
позивача про видачу на отримання без
проведення аукціону спеціального
дозволу на користування надрами з
метою видобування граніту
Сновидовицького родовища, яке
розташоване у Рокитнівському районі
Рівненської області у 2008 р., з
урахуванням того, що позивач провів
геологічне вивчення ділянки надр за
власні кошти, здійснив підрахунок
запасів корисної копалини, який
затверджений Державною комісією
України по запасах корисних копалин
при Міністерстві охорони
навколишнього природного середовища
України, та вчасно надав відповідачу
всі необхідні документи для отримання
дозволу.

Згідно з ст. 19 Кодексу України про надра
надаються у користування
підприємствам, установам, організаціям
і громадянам за наявності у них
спеціального дозволу на користування
ділянкою надр.

Частиною 6 ст. 16 цього Кодексу
встановлено, що спеціальні дозволи на
користування надрами надаються
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади з
геологічного вивчення та забезпечення
раціонального використання надр за
погодженням з Міністерством охорони
навколишнього природного середовища
України, як правило, на конкурсних
засадах в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Відносини щодо надання спеціальних
дозволів на момент виникнення спірних
правовідносин регламентувалися
Порядком надання у 2008 році спеціальних
дозволів на користування надрами,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 27.02.2008 № 273, який
визначає процедуру надання у 2008 році
спеціальних дозволів на користування
надрами у межах території України, її
континентального шельфу та виключної
(морської) економічної зони. Дія
Порядку поширюється на всі види
користування надрами.

Згідно з пп. 1 п. 7 зазначеного Порядку
без проведення аукціону дозвіл
надається у випадку, якщо заявник,
провівши геологічне вивчення ділянки
надр за власні кошти, здійснив
підрахунок запасів корисної копалини,
який затверджений ДКЗ.

Заявники, які мають право на отримання
дозволів без проведення аукціонів,
подають Мінприроди в установленому
порядку заяву разом з документами,
зазначеними у додатку 1 Порядку.

Рішення про надання дозволу без
проведення аукціону приймається
протягом 70 днів після надходження
заяви разом з документами у повному
обсязі.

У випадках, передбачених пп. пп.1,2
зазначеного Порядку (крім тих, коли
заявником є державне підприємство), 7, 11,
12 і 14 цього пункту 7 Порядку, дозволи
надаються за рішенням Кабінету
Міністрів України.

Згідно з п.2 Порядку дозволи надаються
Мінприроди переможцям аукціонів з їх
продажу, а також надрокористувачам у
випадках, передбачених у пункті 7 цього
Порядку.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлене право ТОВ "Агролюкс" на
отримання дозволу без проведення
аукціону у 2008 р. та встановлений факт
подачі у встановлений законом строк
ТОВ "Агролюкс" Міністерству охорони
навколишнього природного середовища
України заяви про отримання
спеціального дозволу на користування
надрами у 2008 р. із долученим до неї
відповідним пакетом документів, що
відповідачем не заперечується.

Виходячи з наведених обставин
відповідачем допущена бездіяльність
щодо не розгляду заяви позивача у
встановлені Порядком надання у 2008 році
спеціальних дозволів на користуванні
надрами строки, що привело до порушення
прав позивача.

Колегія суддів вважає помилковими
висновки апеляційного суду та
безпідставними доводи відповідача
щодо виконання відповідачем
необхідних дій по підготовці отримання
рішення Кабінету Міністрів щодо
надання дозволу на користування
надрами позивачу. Так, судами
попередніх інстанцій встановлено, що
позивач мав право у 2008 р. на отримання
без аукціону вказаного дозволу та
надав відповідачу відповідний перелік
документів у строк, передбачений
законодавчим нормам для необхідності
прийняття відповідного рішення на
отримання дозволу в тому числі і
прийняття відповідного рішення
Кабінетом Міністрів України.

Посилання відповідача щодо
опрацювання заяви позивача і долучених
до неї додатки та направлення їх на
розгляд до Міністерства фінансів
України з клопотання його погодження у
триденний термін з моменту отримання,
однак, як зазначено вище Міністерство
листом від 16 січня 2009 року через
тривалий час повернуло розроблені
відповідачем проекти розпоряджень
Кабінету Міністрів України щодо
надання спеціальних дозволів на
користування надрами без проведення
аукціону та документи були повернуті, в
зв'язку з тим, що дія Порядку надання у
2008 році дозволів на користування
надрами зупинена, тому у діях
відповідача відсутня бездіяльність,
так як відповідач вчинив необхідні дії,
передбачені законодавчими нормами,
безпідставні, а дії відповідача щодо
направлення документів позивача до
Міністерства фінансів України з
клопотання його погодження у триденний
термін з моменту отримання не
відповідають законодавчим нормам та
Порядку надання у 2008 році дозволів на
користування надрами. Оскільки ні
Законом України про надра, ні Порядком
надання у 2008 році дозволів на
користування надрами не передбачено,
що у даних правовідносинах відповідач
повинен направляти документи до
Міністерства фінансів України з
клопотанням для погодження надання
дозволу, а Порядком передбачено, що при
отриманні вказаного дозволу
Мінприроди подає щомісяця Мінфіну
інформацію про суб'єктів
господарювання, яким упродовж місяця
наданий дозволи за формою,
встановленою Мінфіном.

З урахуванням наведеного суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованих
висновків про визнання протиправною
бездіяльності Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України щодо не розгляду у встановлені
законодавчими нормами строки
документів позивача відносно
підготовки документів та рішення КМ
України про надання дозволу на
користування надрами без проведення
аукціону та документи були повернуті, а
суд апеляційної інстанції прийшов до
необґрунтованих висновків про
відсутність бездіяльності відповідача
та помилково скасував законне рішення
суду першої інстанції в цій частині
позовних вимог.

З урахуванням тих обставин, що мала
місце бездіяльність відповідача, яка
привела до порушення прав позивача та
позбавила останнього отримати
відповідний дозвіл без проведення
аукціону, суд першої інстанції
зобов'язав видати позивачу спеціальний
дозвіл на користування надрами.

При цьому колегія суддів зазначає, що
позивач звернувся з позовними
вимогами щодо вирішення питання про
надання дозволу на користування
надрами 16.10.2008 року, на час розгляду
касаційної скарги відсутній між
сторонами правовий спір, рішення суду
першої інстанції виконане та виданий
позивачу спеціальний дозвіл на
користування надрами 26.08.2009 р., таким
чином усунуті підстави порушеного
права позивача та відсутні підстави
для вирішення питання про захист
порушеного права, оскільки спірні
правовідносини вичерпали свою дію з
урахуванням заявлених позовних вимог,
наведені обставини підтверджуються
наявними доказами у справі.

Виходячи з наведеного колегія суддів
вважає за недоцільним скасовувати
рішення суду першої інстанції в
частині позовних вимог про
зобов'язання видання дозволу на
користування надрами та зобов'язувати
розглянути заяву позивача щодо надання
дозволу на користування надрами з
урахуванням відновлення порушених
прав позивача та за відсутності
правового спору на час касаційного
розгляду справи.

З урахуванням наведеного колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню, постанова суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а рішення суду першої
інстанції підлягає залишенню в силі з
урахуванням вищенаведених обставин.

Згідно ст.226 КАС України суд касаційної
інстанції має право скасувати судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, але помилково скасоване
судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
прийшла до висновків, що обставини
справи встановлені повно і правильно,
але суд апеляційної інстанції при
ухваленні судового рішення порушив
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до ухвалення
необґрунтованого рішення, яке підлягає
скасуванню, а постанова суду першої
інстанції підлягає залишенню в силі,
яка відповідає нормам матеріального і
процесуального права та скасована
апеляційним судом помилково.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Агролюкс"
задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2012 року скасувати, постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 9 липня 2009
року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав
передбачених ст.ст. 237-239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: