Справа № К/9991/15295/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/15295/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Винокурова К.С., Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Луганська про перерахунок
пенсії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10 березня
2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі м.
Луганська (далі Управління ПФУ) про
перерахунок пенсії, виплата якої
передбачена статтями 50, 54 Закону
України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон № 796-ХІІ), відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 13 липня
2004 року №894 і пункту 1 постанови
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2005 року №1293 (далі Постанова
№1293), з 1 січня 2006 року збільшивши її
розмір у 3,5 рази.

В заяві зазначав, що є ліквідатором
аварії на Чорнобильській АЕС 1
категорії, інвалід 2 групи, отримує
державну та додаткову пенсії
передбачені статтями 50 та 54 Закону №
796-ХІІ.

На підставі постанови Луганського
окружного адміністративного суду від 1
липня 2008 року, основна та додаткова
пенсія з 1 січня 2006 року перерахована
відповідно до статей 50, 54 Закону №
796-ХІІ, з розрахуноку 8 мінімальних
пенсій за віком та відповідно 75 %
мінімальної пенсії за віком,
встановленої частиною 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

А тому, позивач у червні 2010 року
звернувся до Управління ПФУ із заявою
про перерахунок і виплату раніше
призначеної пенсії відповідно до
статті 54 Закону № 796-ХІІ, згідно з
приписами пункту 1 Постанови №1293
збільшивши її у 3,5 рази, в якому
останній відмовив.

Посилаючись на те, що розмір
призначеної йому пенсії не відповідає
розмірам передбаченим Постановою №1293,
і на відмову Управління ПФУ привести її
у відповідність з його вимогами, ОСОБА_4
просив зобов'язати усунути зазначені
порушення провівши вказані
перерахунки.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Луганська від 30 листопада 2010 року
позов задоволено. Зобов'язано
Управління ПФУ здійснити позивачу
перерахунок і виплату різниці пенсії з
1 січня 2006 року збільшивши нарахований
розмір у 3.5 рази.

Донецький апеляційний
адміністративний суд постановою від
10 березня 2011 року постанову суду
першої інстанції скасував та відмовив
у позові.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить судове
рішення скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і відмовляючи у задоволені
позовних вимог апеляційний суд, на
підставі наявних у справі даних
встановив і правильно виходив з того,
що правових підстав для перерахунку
пенсії позивача немає.

Спірні правовідносини регулюються
Законом № 796-ХІІ і Постановою №1293.

Так, частиною 1 і 4 статті 54 Закону №
796-ХІІ визначено, що пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством. В усіх
випадках розміри пенсій для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими: по I групі інвалідності - 10
мінімальних пенсій за віком; II групі
інвалідності - 8 мінімальних пенсій за
віком; III групі інвалідності - 6
мінімальних пенсій за віком;
дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій
за віком.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20
років страхового стажу встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Законами України «Про державний бюджет
України» на відповідні роки
визначається розмір прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Постановою №1293 «Про збільшення
розмірів пенсії деяким категоріям
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з метою
здійснення подальших заходів щодо
диференціації розмірів пенсій було
прийнято рішення про збільшення
розміру пенсії призначеної відповідно
до статті 54 Закону № 796-ХІІ: у 3,5 рази -
пенсію по інвалідності учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1986 році та пенсію
у зв'язку із втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
членам їх сімей; у 2,5 рази - пенсію по
інвалідності учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1987 - 1990 роках громадянам, евакуйованим
у 1986 році із зони відчуження, та пенсію
у зв'язку із втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
членам їх сімей.

Пунктом 2 цієї Постанови встановлено,
що мінімальний розмір пенсії,
передбачений частиною четвертою
статті 54 Закону № 796-ХІІ не може бути
нижчим: для інвалідів з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, I групи - 540 гривень, II групи
- 500 гривень, III групи - 467 гривень; для
інших інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, I групи - 440
гривень, II групи - 400 гривень, III групи - 370
гривень.

Таким чином, статтею 54 Закону № 796-ХІІ
розмір пенсії визначається з показника
мінімальної пенсії за віком, в той час
як Постановою №1293 мінімальний розмір
пенсії для цих же категорій осіб
визначається з інших критеріїв, які не
передбачені статтею 54 Закону № 796-ХІІ.

Статтею 46 Конституції України
закріплено, що громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Статтею 92 Конституції України
встановлено, що виключно законами
України визначаються права і свободи
людини і громадянина, гарантії цих прав
і свобод, основи соціального захисту,
форми і види пенсійного забезпечення.

Враховуючи наведене апеляційний суд
дійшов правильного висновку, що в
даному випадку розмір основної пенсії
по інвалідності позивача встановлений
Законом №796-ХІІ і ніякого підвищення,
крім внаслідок зміни розміру
мінімальної пенсії за віком, ним не
передбачено, тому застосування
положень Постанови № 1293, в частині
визначення розміру пенсії, не
відповідає принципу верховенства
права та засадам пріоритетності
нормативно-прорваних актів.

При цьому суд правильно виходив з того,
що Постанова №1293 набула чинності з 1
січня 2006 року, за своїм правовим
змістом щодо застосування має
одноразовий характер і в 2006 році вже
була застосована для перерахунку
пенсії позивача.

За таких обставин, правових підстав для
здійснення перерахунку пенсії та
збільшення її на коефіцієнт 3.5 не було.

Постанова суду апеляційної інстанції
відповідає дійсним обставинам справи
та нормам матеріального і
процесуального права, доводи
касаційної скарги висновків суду не
спростовують, а тому підстав для
скасування судового рішення колегія
суддів не вбачає.

За приписами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 10 березня
2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.