Справа № 812/10461/13-а
Суддя: Шальєва В. А.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Цицюра О. О.
Суддя-доповідач - Шальєва В. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2014 року
справа №812/10461/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого - судді Шальєвої В.А.

суддів Компанієць І.Д., Бишова М.В.

секретар Корадо А.А.

за участі представника позивача Болото
О.О.

представника відповідача Вінару К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання
Донецького апеляційного
адміністративного суду за адресою: м.
Донецьк, б. Шевченка, 26, апеляційну
скаргу Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
23.12.2013 р. в справі № 812/10461/13-а за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» (далі - ПрАТ «СНВО
«Імпульс») звернулось до Луганського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів (далі - СДПІ) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення № від
12.12.2013 р., в обґрунтування якого вказало
про безпідставність збільшення
позивачу суми грошового зобов'язання з
податку на додану вартість на 2244693 грн.
та застосування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 1122346,50 грн. через
підтвердження правомірності факту
формування податкового кредиту
належними первинними документами.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 23.12.2013 р.
позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати постанову, ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову через порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, які полягають у
неправильному застосуванні приписів
Податкового кодексу України щодо
порядку формування податкового
кредиту. Апелянт зазначає, що судом
першої інстанції не надана правова
оцінка доводам податкового органу про
не підтвердження здійснення
господарських операцій з придбання
товарів у ТОВ «Науково-дослідний
інститут комп'ютерних технологій»
первинними бухгалтерськими
документами у розумінні Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», а надані
позивачем документи такими не можуть
бути визнані через те, що контрагентом
позивача оформлено операції з
придбання та продажу
товарно-матеріальних цінностей, що не
мали реального характеру та не
пов'язані з господарською діяльністю
підприємства з метою штучного
формування податкового кредиту по
ланцюгу постачання та завищення
податкових зобов'язань. При цьому
відповідач вказує на неприйняття з
цього питання судом в якості належного
доказу акту ДПІ у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 16.07.2013 р. № 312/26-55-22-04/32852232. Крім
того, апелянт зазначає про
неврахування судом приписів ст. 44
Податкового кодексу України, оскільки
позивачем до перевірки не надавались
первинні документи, що підтверджують
оприбуткування товару, а також
первинні документи, які б підтвердили
здійснення господарських операцій з
контрагентом та дані, відображені в
податковій звітності.

В судовому засіданні представник
відповідача апеляційну скаргу
підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні просив в задоволенні
апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
доводи апеляційної скарги матеріалами
справа, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що СДПІ проведено
позапланову невиїзну документальну
перевірку ПрАТ «СНВО «Імпульс» з
питань повноти нарахування податку на
додану вартість по взаємовідносинам з
ТОВ «Науково-дослідний інститут
комп'ютерних технологій» за період з
01.01.2012 р. по 31.12.2012 р., за результатами
якої складено акт від 28.11.2013 р.
№147/22-0/31393258, на підставі якого прийнято
податкове повідомлення- рішення №
від 12.12.2013 р., згідно з яким
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
на 2 244 693 грн. та застосовано штрафну
санкцію у розмірі 1 122 346,50 грн. Висновок
СДПІ про заниження податку на додану
вартість та порушення позивачем п. 198.1,
п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України ґрунтується на тому, що
платником податків до перевірки не
надано документів, що підтверджують
оприбуткування отриманого товару на
склад, журнал обліку довіреностей та не
надано жодного договору на поставку
товару від ТОВ «Науково-дослідний
інститут комп'ютерних технологій».

ПрАТ «СНВО «Імпульс» та ТОВ
«Науково-дослідний інститут
комп'ютерних технологій» письмовий
договір на поставку товару не
укладався, за усною домовленістю ТОВ
«Науково-дослідний інститут
комп'ютерних технологій» здійснювало
поставку товару до ПрАТ «СНВО
«Імпульс». Судом першої інстанції
зазначено, що підтвердження поставки
товару (комплектуючих виробів -
друкованих плат) підтверджується
рахунками-фактурами, видатковими
накладними, податковими накладними,
реєстром виданих та отриманих
податкових накладних, приходними
ордерами, вантажними деклараціями,
платіжними дорученнями, виписками з
банківського рахунку, книгою обліку
довіреностей, довіреностями на
отримання товару та документами, що
підтверджують подальшу реалізацію
придбаного товару до ДП «Національна
атомна енергогенеруюча компанія».

Враховуючи, що здійснення
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Науково-дослідний інститут
комп'ютерних технологій» підтверджено
первинними бухгалтерськими
документами, підприємства є платниками
податку на додану вартість, суд першої
інстанції дійшов висновку про
відсутність у відповідача правових
підстав для донарахування позивачу
податку на додану вартість та
застосування штрафних санкцій.

Колегія суддів вважає такий
висновок обґрунтованим, з огляду на
наступне.

Приватне акціонерне товариство
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» зареєстровано
виконавчим комітетом Сєвєродонецької
міської ради Луганської області 23.04.2001
р., включено до Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України за кодом 31393258, перебуває на
податковому обліку в до
Спеціалізованій державній податковій
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів, є платником податку на
додану вартість відповідно до
свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану вартість № 100341675.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що СДПІ проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка Приватного акціонерного
товариства «Сєвєродонецьке
науково-виробниче об'єднання «Імпульс»
з питань повноти нарахування податку
на додану вартість з ТОВ
«Науково-дослідний інститут
комп'ютерних технологій» (далі - ТОВ
«НДІКТ») за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р.,
висновки якої викладені в акті
перевірки № 147/22-0/31393258 від 28.11.2013 р.
Перевіркою встановлено порушення
позивачем п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
додану вартість на загальну суму 2244693,38
грн., в тому числі за липень 2012 р. - на
11563,05 грн., за жовтень 2012 р. - на 580652,28 грн.,
за листопад 2012 р. - на 434,36 грн., за
грудень 2012 р. - на 102213,14 грн., за лютий 2013
р. - на 619637,55 грн., за червень 2013 р. - на
917515,34 грн., за липень 2013 р. - на 12677,66 грн.

На підставі акту перевірки №
147/22-0/31393258 СДПІ 12.12.2013 р. прийняте
податкове повідомлення-рішення №
про збільшення ПрАТ «СНВО
«Імпульс» суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в
загальному розмірі 3367039,50 грн., в тому
числі за основним платежем - 2244693 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями -
1122346,50 грн.

Підставою для збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість є висновок податкового
органу про не підтвердження фактичного
здійснення господарських операцій
позивачем з ТОВ «НДІКТ» через
отримання податкових накладних без
мети реального настання правових
наслідків, що свідчить про відсутність
господарських операцій.

Також судом апеляційної інстанції
встановлено, що ПрАТ «СНВО «Імпульс»
протягом 2012 року (з 17.04.2012 р. по 25.12.2012 р.)
здійснювалось придбання у ТОВ «НДІКТ»
товару - друкованих плат, постачання
яких відбувалось на підставі
попередньої заявки позивача до ТОВ
«НДІКТ». Після отримання заявки
контрагентом надавались позивачу
рахунки-фактури на оплату. Договір в
письмовій формі між сторонами угоди не
укладався. Постачання товару у
вказаний період підтверджується
наявними в матеріалах справи
первинними документами:
рахунками-фактурами, видатковими
накладними, податковими накладними.
Транспортування товару від ТОВ «НДІКТ»
до ПрАТ «СНВО «Імпульс» здійснювалось
за допомогою ПП «Нічний експрес», що
підтверджується наявними в матеріалах
справи вантажними
деклараціями/товарно-транспортними
накладними. Отримання позивачем товару
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями журналів довіреностей,
приходними ордерами. Оплата товару
здійснювалось шляхом перерахування
позивачем коштів на рахунок
постачальника, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
платіжними документами та виписками з
банківських рахунків. Оприбуткування
товару в бухгалтерському обліку
позивача підтверджується картками
рахунку 631.

З обставин справи вбачається, що
податкові накладні від ТОВ «НДІКТ»
отримані позивачем в період з 25.07.2012 р.
по 01.07.2013 р., після отримання податкових
накладних суми податку на додану
вартість за цими податковими
накладними віднесені до складу
податкового кредиту відповідних
податкових періодів (липень, жовтень,
листопад, грудень 2012 р., лютий, червень,
липень 2013 р.).

Документи, складені за результатами
здійснення спірних господарських
операцій, містять усі необхідні
реквізити, визначені ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», а тому
є первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку
у розумінні зазначеного Закону.

Використання придбаних товарів у
оподатковуваних операціях в межах
господарської діяльності
підтверджується наявними в матеріалах
справи документами. Так, судом
апеляційної інстанції встановлено, що
придбані товари (друковані плати)
використовувались позивачем при
виготовленні на замовлення Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
спеціалізованого обладнання для
атомних електростанцій. Дані обставини
підтверджені наявними в матеріалах
справи договорами, а також первинними
документами щодо реалізації
виготовленої продукції замовнику
(податковими накладними, видатковими
накладними, актами приймання-передачі,
товарно-транспортними накладними).
Використання друкованих плат для
виготовлення спеціалізованого
обладнання, яке в подальшому
реалізовувалось Державному
підприємству «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
підтверджено даними переміщення
друкованих плат по складу, зокрема,
щодо видачі друкованих плат у
виробництво.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у звязку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 цієї ж статті визначено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у звязку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Податкові накладні, видані позивачу
ТОВ «НДІКТ», відображені у реєстрі
отриманих та виданих податкових
накладних позивача відповідних
податкових періодів.

Отримавши податкову накладну,
покупець набув право на включення суми
податку, вказаній в цій накладній, до
складу податкового кредиту.

В даному випадку суми сплаченого
податку у зв'язку з придбанням товарів
підтверджена податковими накладними, а
тому такі суми підлягають включенню до
складу податкового кредиту липня,
жовтня, листопада, грудня 2012 р., лютого,
червня, липня 2013 р.

Оскільки судом апеляційної інстанції
встановлено, що спірні господарські
операції з придбання позивачем
друкованих плат у ТОВ «НДІКТ»
здійснені реально, з метою
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності, позивач безперечно має
право на податковий кредит.

Матеріалами справи підтверджено
фактичне отримання товарів, оплату
позивачем як отримувачем товарів сум
податку на додану вартість в ціні таких
товарів постачальнику, а також
використання придбаваних товарів у
оподатковуваних операціях в межах
господарської діяльності, тому
позивачем сума податку на додану
вартість включена до складу
податкового кредиту правомірно.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими доводи апелянта
стосовно не підтвердження здійснення
господарських операцій з придбання
товарів у ТОВ «Науково-дослідний
інститут комп'ютерних технологій»
первинними бухгалтерськими
документами у розумінні Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», а надані
позивачем документи такими не можуть
бути визнані через те, що контрагентом
позивача оформлено операції з
придбання та продажу
товарно-матеріальних цінностей, що не
мали реального характеру та не
пов'язані з господарською діяльністю
підприємства з метою штучного
формування податкового кредиту по
ланцюгу постачання та завищення
податкових зобов'язань. При цьому
відповідач вказує на неприйняття з
цього питання судом в якості належного
доказу акту ДПІ у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 16.07.2013 р. № 312/26-55-22-04/32852232.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.10.2013 р. в справі № 826/12733/13-а в справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-дослідний
інститут комп'ютерних технологій» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити певні дії, яка
набрала законної сили, визнані
протиправними дії ДПІ у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві щодо визнання
нікчемними угод, укладених між ТОВ
«НДІКТ» з ТОВ «Гранд Технолоджіс» та
іншими контрагентами за період з 01.01.2012
р. по 31.12.2012 р., викладених в акту від
16.07.2013 р. № 312/26-55-22-04/32852232; визнані
протиправними дії ДПІ у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві щодо коригування
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість
ТОВ «НДІКТ» по взаємовідносинам з ТОВ
«Гранд Технолоджіс» та іншими
контрагентами з січня по грудень 2012 р.
включно, здійснені на підставі акту про
проведення зустрічної звірки від
16.07.2013 р. № 312/26-55-22-04/32852232; зобов'язано
ДПІ у Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
вилучити з картки особового рахунку
ТОВ «НДІКТ» та усіх інформаційних баз
органів державної податкової служби, в
тому числі електронної бази даних
«Податковий блок», інформацію, внесену
на підставі акту про проведення
зустрічної звірки від 16.07.2013 р. №
312/26-55-22-04/32852232; зобов'язано ДПІ у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
відносити у картці особового рахунку
ТОВ «НДІКТ» та в усіх інформаційних
базах органів державної податкової
служби, в тому числі базі даних
«Податковий блок», суми податкового
кредиту та суми податкових зобов'язань,
які ТОВ «НДІКТ» включило до податкових
декларацій з податку на додану
вартість з січня по грудень 2012 р.
включно.

Даним судовим рішенням встановлено
порушення органом державної
податкової служби податкового
законодавства при проведенні
зустрічної звірки, а також фактичне
здійснення господарських операцій між
ТОВ «НДІКТ» та контрагентами у
січні-грудні 2012 р.

Відтак, суд апеляційної інстанції
вважає, що акт, на який посилається
відповідач в акті перевірки та в
апеляційній скарзі, не може бути
належним та допустимим в розумінні ст.
70 Кодексу адміністративного
судочинства України доказом, на
підставі якого можливо зробити
висновок про нереальність здійснення
господарської операції між позивачем
та його контрагентом.

Також з обставин справи вбачається, що
ТОВ «НДІКТ» у спірному періоді було
зареєстровано в якості юридичної
особи, а також як платник податку на
додану вартість, фактично здійснювало
господарську діяльність, надавало
звітність до органів державної
податкової служби, в якій відображало
податкові зобов'язання за наслідками
здійснення господарських операцій з
ПрАТ «СНВО «Імпульс».

Крім того, апелянт зазначає про
неврахування судом приписів ст. 44
Податкового кодексу України, оскільки
позивачем до перевірки не надавались
первинні документи, що підтверджують
оприбуткування товару, а також
первинні документи, які б підтвердили
здійснення господарських операцій з
контрагентом та дані, відображені в
податковій звітності.

Такі доводи відповідача
спростовуються положеннями акту
перевірки, в якому зазначено про
дослідження відповідачем в ході
перевірки первинних документів,
товарно-транспортних накладних.

Крім того, суд апеляційної інстанції
зазначає, що відповідачем не
витребувались у позивача документи, що
підтверджують оприбуткування товару, а
також первинні документи на
підтвердження подальшого використання
придбаного товару. З наявного
матеріалах справи запиту відповідача
(а.с. 28-29 т.1) вбачається, що СДПІ
вимагало надати договори, отримані
податкові накладні, реєстри отриманих,
виданих податкових накладних,
фінансово-господарські документи, що
підтверджують передачу товарів,
виконання робіт (надання послуг) за
вчиненими з ТОВ «НДІКТ» правочинами
(приходні накладні,
товарно-транспортні накладні тощо),
фінансово-господарські документи, що
підтверджують сплату коштів за
вчиненими правочинами.

Будь-які інші первинні документи по
господарським операціям з ТОВ «НДІКТ»
відповідачем у позивача як до
перевірки, так і в ході перевірки не
запитувались.

Колегія суддів зазначає, що ненадання
платником податків документів як
обґрунтування пояснень на обов'язковий
письмовий запит органу державної
податкової служби є підставою для
призначення документальної
позапланової перевірки відповідно до
пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу.

Разом з тим, відповідно до п. 85.2 ст. 85
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний надати посадовим
(службовим) особам контролюючих
органів у повному обсязі всі документи,
що належать або пов'язані з предметом
перевірки. Такий обов'язок виникає у
платника податків після початку
перевірки.

З обставин справи вбачається, що після
початку документальної позапланової
невиїзної перевірки посадові особи
відповідача не звертались до позивача
з вимогою надати документи, що належать
або пов'язані з предметом перевірки,
відтак, у платника податків не виникло
обов'язку, встановленого п. 85.2 ст. 85
Податкового кодексу України.

У відповідності до ст. 83
Податкового кодексу України для
посадових осіб контролюючих органів
під час проведення перевірок
підставами для висновків є: документи,
визначені цим Кодексом; податкова
інформація; експертні висновки;
судові рішення; інші матеріали,
отримані в порядку та у спосіб,
передбачені цим Кодексом або іншими
законами, контроль за дотриманням яких
покладений на контролюючі органи.

Згідно з п. 85.6 ст. 85 цього кодексу у
разі відмови платника податків або
його законних представників надати
копії документів посадовій (службовій)
особі контролюючого органу така особа
складає акт у довільній формі, що
засвідчує факт відмови, із зазначенням
посади, прізвища, імені, по батькові
платника податків (його законного
представника) та переліку документів,
які йому запропоновано подати.

Оскільки відповідачем не
складався акт про відмову платника
податків в наданні документів, колегія
суддів вважає доведеним факт не
витребування в ході перевірки
відповідачем документів на
підтвердження здійснення спірних
господарських операцій, що обумовлює
висновок про недотримання органом
державної податкової служби приписів
ст. 83 Податкового кодексу України в
частині відсутності підстав для
обґрунтованих висновків під час
проведення перевірки.

Також є безпідставним посилання
апелянта на приписи п. 44.6 ст. 44
Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 44.6 ст. 44
Податкового кодексу України у разі
якщо до закінчення перевірки або у
терміни, визначені в абзаці другому
пункту 44.7 цієї статті платник податків
не надає посадовим особам
контролюючого органу, які проводять
перевірку, документи (незалежно від
причин такого ненадання, крім випадків
виїмки документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

Невитребування відповідачем у
платника податків необхідних
документів для проведення перевірки,
не складання акту про відмову в наданні
документів також свідчить про
необґрунтованість доводів апелянта
про наявність підстав вважати, що такі
документи були відсутні на час
складення податкової звітності. Крім
того, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем до заперечень на акт
перевірки надані відповідачу
документи, які свідчать про
використання придбаного товару у
оподатковуваних операціях в межах
господарської діяльності.

Сукупність досліджених судом
апеляційної інстанції доказів дає
підстави для висновку, що обставини
одержання позивачем економічного
ефекту за наслідками придбання товарів
не спростовано актом перевірки та
підтверджується доказами, які
містяться в матеріалах справи.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
23.12.2013 р. в справі № 812/10461/13-а залишити
без задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 23.12.2013 р. в
справі № 812/10461/13-а за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Сєвєродонецьке науково-виробниче
об'єднання «Імпульс» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений
03.03.2014 р.

Головуючий суддя:
Шальєва В.А.

Судді:
Компанієць І.Д.

Бишов М.В.