Справа № 262/8360/13-а
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Масендич В.В.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року
справа №262/8360/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Шишова О.О., суддів
Сіваченка І.В., Попова В.В., розглянувши
в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Пролетарської районної в м.Донецьку
ради на постанову Пролетарського
районного суду м. Донецька від 24 грудня
2013 року у справі № 262/8360/13-а за позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Пролетарської районної у м.Донецьку
ради, третя особа: Управління Державної
казначейської служби України у
Будьоннівському та Пролетарському
районах м.Донецька Донецької області,
про визнання бездіяльності
неправомірною та спонукання до
вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Пролетарського районного
суду м.Донецька частково задоволені
позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління
праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної у м.Донецьку
ради, третя особа: Управління Державної
казначейської служби України у
Будьоннівському та Пролетарському
районах м.Донецька Донецької області,
про визнання бездіяльності
неправомірною та спонукання до
вчинення певних дій.

Визнані неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради щодо нарахування та виплати
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі 130 грн. ОСОБА_2 за період
з 03.06.2013 року по 24.12.2013 року.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради нарахувати та виплатити ОСОБА_2
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років за період з 03.06.2013
року по 24.12.2013 року з урахуванням
виплачених раніше сум.

Відповідач не погодився з рішенням
суду першої інстанції та подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити у задоволенні позовних
вимог, зазначивши, що відповідно до ст.15
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку виплачується у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленого для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень. Вважає, що
прийняте управлінням праці та
соціального захисту населення рішення
відповідає діючому законодавству, тому
не має підстав для здійснення
перерахунку та виплати допомоги
відповідачеві згідно його позовних
вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п. 2 ч.1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 є
матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).
Позивач перебуває на обліку в УПСЗН як
отримувач допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку з 07.10.2011 року по 29.07.2014 року, розмір
якої з 07.10.2011 року визначено відповідно
до Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2011
року та який становить 130 грн. на місяць.
(а.с.11,12).

Відповідно до виписки з наказу № 380лс
від 06.10.2011 року позивач перебуває у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку (а.с.9).

Відповідно до листав від відповідача №
Т103-5.1-6.2 від 28.11.2013 року позивачу
відмовлено у перерахунку допомоги по
догляду за дитиною до 3-х річного віку,
оскільки не має законних підстав
провести перерахунок (а.с.10).

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28.12.2007 "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон №107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" (далі - Закон №2811-ХІІ), дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"
(далі - Закон № 2240-III), який поширював
свою дію на застрахованих у зазначеній
системі осіб. Розмір допомоги, також,
визначався цими Законами. Зокрема,
статтею 43 Закону № 2240-III було
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
внесені відповідні зміни до Закону №
2811-ХІІ та Закону № 2240-III. Зокрема,
змінами до статті 13 Закону № 2811-ХІІ
його дію поширено на застрахованих
осіб, а із Закону № 2240-III було виключено
статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

У подальшому, ані Законом України "Про
Державний бюджет на 2010 рік", ані Законом
України "Про Державний бюджет на 2011
рік", ані Законом України "Про Державний
бюджет на 2012 рік", ані Законом України
"Про Державний бюджет на 2013 рік", ані
іншими законами не встановлювався
інший розмір допомоги, ніж в Законах
№2811-ХІІ та №2240-ІІІ.

Оскільки у даній справі, спір виник
щодо виплати допомоги з 2013 року особі,
яка застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин суд першої інстанції дійшов
висновку, що на відносини щодо виплати
допомоги такій особі у зазначеному
періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон №
2240-III), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
25 грудня 2012 року в справі №21-410а12.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України,
рішення Верховного суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Проте, суд першої інстанції вважав
необґрунтованими позовні вимоги про
проведення перерахунку та виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з 01.01.2013
року.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи, встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

За вказаних обставин, суд першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, встановив, що даний позов в
частині вимог нарахувати та виплатити
суму недоплаченої допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період, який просить
позивач, поданий з пропуском
встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України
строку звернення до суду, а також
враховуючи відсутність в матеріалах
справи даних про причини його пропуску
та даних, які б вказували на поважність
цих причин, суд не знаходить підстав
для визнання причин пропуску строку
поважними.

Відтак, позовна заява в частині вимог
щодо не нарахування щомісячної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
нарахувати та виплатити суму
недоплаченої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період , який просить позивач
підлягає відмові у зв'язку з пропуском
встановленого ч.2 ст.99 КАС України
шестимісячного строку звернення до
суду.

Зазначені вище обставини спростовують
доводи відповідача, викладені у
запереченнях проти позову та дають
суду підстави для задоволення позовних
вимог в частині зобов'язання здійснити
перерахунок допомоги по догляду за
дитиною за період з 03.06.2013 року по день
винесення рішення судом, тобто по 24.12.2013
року.

Разом з тим суд першої інстанції вважав
необхідним відмовити у задоволенні
позовних вимог в частині проведення
виплат в визначеному позивачем розмірі
в подальшому, оскільки в межах КАС
України захисту підлягає порушене
право позивача, суд не встановлює
обов'язки суб'єкта владних повноважень
на майбутнє без наявності спірних
правовідносин, які можуть бути в
подальшому припинені або змінені
шляхом внесення змін до закону.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому при таких
обставинах апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення а
рішення суду без змін.

Керуючись ч.1-3 ст.160, ст.ст.167, 195-196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Пролетарської районної в м. Донецьку
ради на постанову Пролетарського
районного суду м. Донецька від 24 грудня
2013 року у справі № 262/8360/13-а - залишити
без задоволення.

Постанову Пролетарського районного
суду м. Донецька від 24 грудня 2013 року у
справі № 262/8360/13-а - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
рішенням законної сили.

Головуючий
О.О.Шишов

Судді
І.В.Сіваченко

В.В.Попов