Справа № 6/54
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/2/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук
Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у
Печерському районі м.Києва

на постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від
09.11.2009 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21.12.2010

у справі №6/54

за позовом Державної податкової
інспекції у Печерському районі м.Києва

до 1) Товариства з обмеженою
відповідальністю «Саргас», 2)
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ельдорадо-Україна»

про визнання недійсним господарського
зобов'язання та стягнення з
відповідача-2 в доход держави
продукції, отриманої за договором, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від
09.11.2009, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.12.2010, в
позові відмовлено.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
позивача , у якій ставиться питання про
скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового про задоволення позову, з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судових рішеннях, в
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Органи державної податкової служби,
вказані в абзаці 1 статті 10 Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні», можуть на підставі пункту 11
цієї статті звертатись до судів із
позовами про стягнення в доход держави
коштів, одержаних за правочинами,
вчиненими з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їхню
нікчемність.

Згідно з частиною 1 статті 208
Господарського кодексу України, якщо
господарське зобов'язання визнано
недійсним як таке, що вчинено з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, то за наявності
наміру в обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а в
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
усе належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише в однієї зі
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.

Наведену норму слід застосовувати з
урахуванням того, що відповідно до
статті 228 Цивільного кодексу України
правочин, учинений з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, водночас є таким, що
порушує публічний порядок, а отже, -
нікчемним. Як зазначено у частині 2
статті 215 цього Кодексу визнання судом
такого правочину недійсним не
вимагається.

Однак, наявність умислу та обставини
щодо виконання угоди, стосовно
дійсності якої виник спір, сходять до
предмету доказування в судовому
процесі, зокрема, до таких доказів
належить обвинувальний вирок, який
набрав законної сили, що підтверджував
би факт ухилення від сплати податків
конкретними посадовими особами
суб'єктів господарської діяльності за
наслідками виконання оспорюваної
угоди. Доказів постановлення вироків,
які б містили в собі встановлені судом
об'єктивні дані про нікчемність
оспорюваної угоди позивачем не надано.

При цьому судами попередніх інстанцій
встановлено, що між ТОВ
«Ельдорадо-Україна» та ТОВ «Саргас»
було укладено договір №4 від 06.12.2004 на
придбання побутової техніки, виконання
якого підтверджується видатковими та
податковими накладними, виданими ТОВ
«Саргас» у період з травня 2005 року по
січень 2006 року.

На час укладення та виконання договору
ТОВ «Саргас» було зареєстровано в
ЄДРПОУ, було юридичною особою,
наділеною цивільною правоздатністю і
дієздатністю, перебувало на обліку як
платник податків, у тому числі було
платником податку на додану вартість,
реєстрація платника податку на додану
вартість анульована 13.03.2006, у зв'язку з
чим віднесення ТОВ «Ельдорадо-Україна»
до складу податкового кредиту податку
на додану вартість на підставі виданих
податкових накладних здійснено у
відповідності з вимогами ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Сама по собі спірна угода не є такою, що
суперечать інтересам держави та
суспільства, а санкції, встановлені
частиною 1 ст. 208 ГК України, не можуть
застосовуватися за сам факт несплати
податків (зборів, інших обов'язкових
платежів), зокрема однією зі сторін
договору, що є самостійним
правопорушенням.

Крім того, суди попередніх інстанцій
правильно виходили з того, що санкції,
встановлені частиною 1 статтею 208 ГК
України, є конфіскаційними, стягуються
за рішенням суду в доход держави за
порушення правил здійснення
господарської діяльності, а, отже, є не
цивільно-правовими, а
адміністративно-господарськими як
такі, що відповідають визначенню
частини 1 статті 238 ГК України. З огляду
на це, такі санкції можуть
застосовуватися лише протягом строків,
встановлених статтею 250 цього Кодексу.

За встановлених обставин, судова
колегія не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги та
скасування рішень суду першої та
апеляційної інстанції з викладених в
ній мотивів.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі м.Києва відхилити, а постанову
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 09.11.2009 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21.12.2010 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун