Справа № 2а-463/10/1012
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/90313/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді: Заїка М.М., Штульман І.В.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Іванківському районі Київської
області на постанову Іванківського
районного суду Київської області від
12.11.2010 та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20.09.2011 у справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Іванківському районі
Київської області про перерахунок
пенсії, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду з позовом про
зобов'язання провести перерахунок
державної пенсії та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю відповідно до ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком з 15.09.2007, а також з вимогою
стягнути на користь ОСОБА_2 доплату до
пенсії відповідно до ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з 15.09.2007.

Постановою Іванківського районного
суду Київської області від 12.11.2010 позов
задоволено частково з 20.04.2010, в решті
позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.09.2011
змінено рішення суду першої інстанції,
позов задоволено частково з 15.04.2010. В
решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

З такими рішеннями судів не погодився
відповідач, подав касаційну скаргу, в
якій посилається на порушення судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати постановлені
судами рішення та прийняти нове.

Заслухавши доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
касаційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
мотивів та передбачених законом
підстав.

Згідно з положенням статті 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
зокрема, інвалідам ІІ групи - у розмірі
75 процентів мінімальної пенсії за
віком.

Відповідно до частини 2 статті 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на території
радіоактивного забруднення
підвищуються у розмірах, встановлених
частиною 1 цієї статті, зокрема: у зоні
гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати.

Судами встановлено, що позивачі є
особами, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи першої
категорії, інвалідами ІІ групи та
проживають на території зони
гарантованого добровільного
відселення.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідачем безпідставно
виплачувались позивачам державна та
щомісячна додаткова пенсії в меншому
розмірі, ніж це передбачено законом,
оскільки при визначенні їх розміру
слід керуватись положеннями статей 39, 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не постановами Кабінету
Міністрів України.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив із
того, що оскільки позивачі звернулися
до суду 15.10.2010 і судом першої інстанції
не приймалося рішення про поновлення
строку звернення до суду, позовні
вимоги підлягають задоволенню за
період з 15.04.2010, відповідно до положень
статті 99 КАС України.

З такими висновками суду апеляційної
інстанції колегія суддів погоджується
і вважає їх такими, що відповідають
нормам процесуального права та
фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній
скарзі, висновки судів не спростовують
і є безпідставними, оскільки чинним
законодавством повноваження по
нарахуванню та виплаті пенсій в
Україні покладені на органи Пенсійного
фонду, а відсутність бюджетного
фінансування не може бути підставою
невиконання відповідним суб'єктом
владних повноважень покладених на
нього обов'язків. В свою чергу
реалізація особою права на отримання
соціальних виплат не може бути
поставлена у залежність від наявності
відповідних бюджетних асигнувань.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що при ухваленні
оскаржуваних рішень суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права, а тому касаційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 224, 230, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Іванківському районі Київської
області залишити без задоволення, а
постанову Іванківського районного
суду Київської області від 12.11.2010 та
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 20.09.2011 у
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Іванківському районі Київської
області про перерахунок пенсії - без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.П. Стародуб

Судді:
М.М. Заїка

І.В. Штульман