Справа № 607/19783/13-а
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 р.
Справа № 876/15274/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Рибачука А. І.;

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 19 листопада
2013 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Тернополі про зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2013 року Тернопільським
міськрайонним судом Тернопільської
області зареєстровано позовну заяву
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Тернополі про відмову їй у
здійсненні перерахунку щомісячного
грошового довічного утримання судді у
відставці у зв'язку зі зміною
суддівської винагороди працюючого
судді на відповідній посаді з 01 січня
2013 року, визнання протиправним та
скасування рішення відповідача від 08
жовтня 2013 року № 496/Г-11 щодо відмови у
перерахунку щомісячного грошового
довічного утримання судді у відставці
та зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок та виплатити їй щомісячне
грошове довічне утримання судді у
відставці з 01 січня 2013 року в розмірі 86%
суддівської винагороди працюючого
судді Чортківського районного суду без
обмеження граничного розміру.

В обґрунтування вимог позовної заяви
зазначено, що з 19 грудня 1960 року по 29
жовтня 1984 року працювала у судовій
системі, з яких 15 років суддею
Чортківського районного суду. Після
виходу на пенсію їй було призначено
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відпустці в розмірі 86% від
заробітної плати судді, працюючого на
відповідній посаді в час виходу у
відставку, що на даний час становить
біля трьох мінімальних заробітних
плат.

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 19 листопада 2013 року
адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії та скасовано
рішення відповідача від 08 жовтня 2013
року № 496/Г-11 щодо відмови у перерахунку
щомісячного грошового довічного
утримання судді у відставці.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Тернополі здійснити
перерахунок та виплату позивачу
щомісячного грошового довічного
утримання судді у відставці, виходячи з
розміру суддівської винагороди
працюючого судді на відповідній посаді
з 01 січня 2013 року у розмірі 86%
суддівської винагороди, без обмеження
граничного розміру щомісячного
грошового довічного утримання, з
урахуванням фактично виплачених сум.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
відповідно до пунктів 3, 4, 5 Рішення
Конституційного Суду України № 3-рп/2013
від 03 червня 2013 року положення Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 року № 3668-VI, визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем - управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Тернополі, подано апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою в задоволенні позову
відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги,
апелянт покликається на те, що статтею
31 Закону України «Про конституційний
суд» встановлено, що фінансування
Конституційного Суду України
передбачається в Державному бюджеті
України окремим рядком та вказаним
законом передбачено проведення
перерахунку довічного грошового
утримання лише суддям Конституційного
Суду України і не передбачено
проведення такого перерахунку суддям
місцевих судів, тому позивач права на
перерахунок немає.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому, суд,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає можливим проведення розгляду
справи за їхньої відсутності в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення.

Встановлено, що позивач з 19.12.1960 року по
29.10.1984 року працювала в судовій системі,
з яких 15 років суддею Чортківського
районного суду. Після виходу на пенсію
їй було призначено щомісячне довічне
грошове утримання судді в розмірі 86 %
від заробітної плати судді, працюючого
на відповідній осаді в час виходу у
відставку.

У зв'язку з тим, що з 01 січня 2013 року
збільшилася суддівська винагорода
судді працюючого на відповідній
посаді, позивач звернулася із заявою до
Управління Пенсійного фонду в м.
Тернополі про проведення перерахунку
щомісячного грошового утримання, однак
08 жовтня 2013 року їй відмовлено у
проведенні перерахунку з посиланням на
те, що право на перерахунок законодавчо
врегульований лише для суддів
Конституційного Суду України.

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону
№ 2862-ХІІ судді, який вийшов у відставку,
при наявності відповідного віку і
стажу роботи виплачується пенсія на
умовах, передбачених статтею 37 Закону
України «Про державну службу». Судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Судді у відставці, який має
стаж роботи на посаді судді менше 20
років і досяг 55-річного віку (для жінок -
50 років), розмір щомісячного грошового
утримання обчислюється пропорційно
кількості повних років роботи на
посаді судді. При досягненні таким
суддею пенсійного віку за ним
зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання в зазначеному розмірі, або,
за його вибором, призначається пенсія
на умовах, передбачених статтею 37
Закону України «Про державну службу».

Закон України «Про судоустрій і статус
суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI набув
чинності з 30 липня 2010 року, який по
іншому, ніж Закон України від 15 грудня
1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів»,
встановлює розмір суддівської
винагороди, порядок її нарахування, а
також залежний від попередніх чинників
розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Статтею 129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
встановлено, що суддівська винагорода
регулюється цим Законом, Законом
України «Про Конституційний Суд
України» та не може визначатися іншими
нормативно-правовими актами. При цьому
суддівська винагорода складається з
посадового окладу та доплат за вислугу
років; перебування на адміністративній
посаді в суді; науковий ступінь.

Посадовий оклад судді місцевого суду
встановлюється у розмірі 15 мінімальних
заробітних плат, визначених законом, що
запроваджується поетапно: з 01 січня 2011
року - 6 мінімальних заробітних плат; з 01
січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних
плат; з 01 січня 2013 року - 10 мінімальних
заробітних плат; з 01 січня 2014 року - 12
мінімальних заробітних плат; з 01 січня
2015 року - 15 мінімальних заробітних плат.
Посадові оклади інших суддів
установлюються пропорційно до
посадового окладу і Суду України, судді
Конституційного Суду України -1,3.

Згідно ч. 3 ст.138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», щомісячне
довічне грошове утримання судді
виплачується у розмірі 80 відсотків
грошового утримання судді, з якого було
сплачено єдиний внесок на т внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

При цьому Закон України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010
року не пов'язує визначення розміру
щомісячного довічного грошового
утримання судді із розміром заробітної
плати, яку суддя отримував до виходу у
відставку.

Суд першої інстанції, у своєму рішенні
вірно вказав на те, що при зміні базових
складових частин суддівської
винагороди (грошового утримання)
діючого судді, який обіймає посаду
звільненого у відставку судді, повинен
змінитися і розмір довічного грошового
утримання судді у відставці.

Так, п.1 Прикінцевих положень Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» встановлює, що норми ст. 129 були
введені в дію з 01 січня 2012 року, завдяки
чому змінилися розміри посадових
окладів та передбачених цим Законом
доплат діючих суддів. Отже, саме з цієї
дати змінився і розмір суддівської
винагороди судді Чортківського
районного суду, працюючого на посаді,
яку займала позивачка до свого виходу у
відставку.

Відповідно до ч.3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати судді без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання.

Пунктом 2 резолютивної частини Рішення
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року № 3-рп/2013 визнано
незаконним, тобто такими, що не
відповідають Конституції України (є не
конституційними) ч.3 ст. 138 Закону та ст. 2
Закону України «Про заходи
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 р. №3663- УІ в частині поширення
її дії на Закон України «Про судоустрій
і статус суддів» від 07 липня 2010 р.
№2453-УІ, тому суд не приймає до уваги
положення даних статей в такій
редакції.

Згідно пункту 4-го резолютивної частини
рішення Конституційного Суду України,
воно має приюдиційне значення при
розгляді судами загальної юрисдикції
позовів, що виникли внаслідок дії
положень законів України, визнаних
неконституційними.

Тобто, норми ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус судді» дають
підстави вважати, що положення ч.4 цієї
статті лише доповнюють положення ч.3
цієї ж статті, в якій передбачено
загальне правило проведення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання суддям, у разі
зміни грошового утримання працюючого
судді. У ч.4 цієї статті лише
конкретизовано проведення перерахунку
довічного грошового утримання судцям
Конституційного Суду України.

В мотивувальній частині Рішення
Конституційного Суду України від 03
червня 2013 року № 3-рп/2013 зазначено, що
Конституційний статус судді
передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді як на час
здійснення ним повноважень, так і в
майбутньому з досягненням пенсійного
віку (пенсія) чи внаслідок припинення
повноважень і набуття статусу судді у
відставці (щомісячне довічне грошове
утримання). Статус судді у відставці та
його елементи, зокрема матеріальне
забезпечення судді після припинення
його повноважень є не особистим
привілеєм, а засобом забезпечення
незалежності працюючих суддів і
надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Правові позиції стосовно щомісячного
довічного грошового утримання як
самостійної гарантії і незалежності
судді та складової його правового
статусу викладені також в Рішенні
Конституційного Суду України від 14
грудня 2011 р. №18-рп/2011.

Аналіз правових норм, що регулюють
виплату щомісячного довічного
грошового утримання суддям у
відставці, а також правові позиції
Конституційного Суду України,
викладені в його рішеннях, дають
підстави дійти висновку, що позивач має
право на проведення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання відповідно до ч.3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 07 липня 2010 року.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
виплата щомісячного довічного
грошового утримання позивачеві
повинно здійснюватись у розмірі 86%)
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді без обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання,
оскільки відповідно до ст.ст. 22,24
Конституції України, права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесення змін до чинного
законодавства не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Даний висновок суду узгоджується з
Рішення Конституційного суду України
від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013,
відповідно до п. 2 якого визнано такими,
що не відповідають Конституції України
(є неконституційними) ч. 3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 07 липня 2010 року у редакції
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 року законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08 липня 2011 року та ст. 2
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 року в частині поширення її
дії на Закон України «Про судоустрій і
статус судців» від 07 липня 2010 року.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для задоволення
позову.

Враховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції визнає, що судом першої
інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 19 листопада
2013 року в справі № 607/19783/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
В. В.
Клюба

А. І.
Рибачук