Справа № 2а-7509/2011
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-7509/2011
Головуючий у 1-й інстанції: Клочко
Суддя-доповідач: Собків
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Бабенка К.А., Ключковича В.Ю.,

за участю секретаря:
Присяжної Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 20 січня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Черкаського міського голови
Одарича Сергія Олеговича, виконавчого
комітету Черкаської міської ради,
Департаменту управління справами
Черкаської міської ради про стягнення
компенсації втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків виплати за
час вимушеного прогулу, зобов'язання
видати розпорядження про виплату суми,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Придніпровського районного суду м.
Черкаси із адміністративним позовом до
Черкаського міського голови Одарича
Сергія Олеговича, виконавчого комітету
Черкаської міської ради, Департаменту
управління справами Черкаської
міської ради, в якому просив стягнути
на його користь суму компенсації
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків виплати заробітної
плати за час вимушеного прогулу в
розмірі 7 363,96 грн. та зобов'язати
Черкаського міського голову Одарича
С.О. видати розпорядження про виплату
йому зазначеної компенсації.

Постановою Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 20 січня 2012 року в
задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким задовольнити його позов в
повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
постановою Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 15 квітня 2009 року у
справі № 2а-2509 ОСОБА_2 було поновлено на
посаді заступника міського голови з
питань діяльності виконавчих органів,
члена виконавчого комітету Черкаської
міської ради з 20.10.2008 року, стягнуто з
виконавчого комітету Черкаської
міської ради на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі 56 088 гривень 29 копійок.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_2
на попередньо займаній ним посаді та
стягнення середнього заробітку за один
місяць в сумі 10 019,00 гривень допущено до
негайного виконання.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.11.2010 року
апеляційну скаргу Черкаського
міського голови Одарича Сергія
Олеговича на постанову
Придніпровського районного суду м .
Черкаси від 15 квітня 2009 року залишено
без розгляду та повернуто апелянту.

На виконання постанови
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 15 квітня 2009 року Черкаським
міським головою Одаричем С.О. було
видано розпорядження № 199-р від 13.08.2010,
яким ОСОБА_2 поновлено на посаді
заступника міського голови з питань
діяльності виконавчих органів ради,
члена виконавчого комітету та у
вересні 2010 року проведено нарахування
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період з 20 жовтня 2008 року по
15 квітня 2009 року, шляхом перерахування
грошових коштів на особистий рахунок
позивача.

Позивач в своїх вимогах просить
зобов'язати відповідача компенсувати
йому втрату частини грошових доходів у
зв'язку з порушенням термінів їх
виплати за період з 20 жовтня 2008 року по
15 квітня 2009 року та згідно постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Порядку проведення
компенсації громадянам втрат частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплат» від 21 лютого 2001
року №159 стягнути на його користь суму
компенсації в розмірі 7363,96 гривень.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів зважає
на наступне.

Статтею 7 Закону України "Про службу в
органах місцевого самоврядування"
встановлено, що правовий статус
посадових осіб місцевого
самоврядування визначається
Конституцією України, законами України
"Про місцеве самоврядування в Україні",
"Про статус депутатів місцевих рад",
"Про вибори депутатів місцевих рад та
сільських, селищних, міських голів", цим
та іншими законами України. На
посадових осіб місцевого
самоврядування поширюється дія
законодавства України про працю з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про
службу в органах місцевого
самоврядування", крім загальних
підстав, передбачених Кодексом законів
про працю України, служба в органах
місцевого самоврядування припиняється
на підставі і в порядку, визначених
Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні", цим та
іншими законами України.

Суспільні відносини, які охоплюють
діяльність держави щодо створення
правових, організаційних, економічних
та соціальних умов реалізації
громадянами України права на державну
службу, що є складовою права громадян
на працю, регулюються Законом України
«Про державну службу» від 16.12.1993 року №
3723-XII (із змінами та доповненнями).

Положенням статті 11 Закону України "Про
державну службу" передбачено, що
державні службовці мають право, серед
іншого, користуватись правами і
свободами, які гарантуються громадянам
України Конституцією і законами
України.

Відповідно до статті 30 Закону України
«Про державну службу», підстави
припинення державної служби можуть
бути загальними, тобто визначеними
Кодексом законів про працю України, та
спеціальними, передбаченими у цій
нормі.

Отже, наявність спеціальних законів не
виключає можливості застосування до
правовідносин, пов'язаних із
проходженням громадянами публічної
служби та її припиненням, окремих норм
трудового законодавства у випадках,
передбачених спеціальними законами.

Так, положенням частини 2 статті 235 КЗпП
України передбачено, що при винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, але не більш як
за один рік.

Середній заробіток працівника
визначається відповідно до ст. 27 Закону
"Про оплату праці" за правилами,
передбаченим Порядком обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженим постановою КМУ від 08.02.95
року № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 3 п.2 Розділу ІІ
Порядку, середньомісячна заробітна
плата обчислюється виходячи з виплат
за останні 2 календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Згідно п.8 Розділу ІІІ Порядку,
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
а у випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

Як було зазначено вище, розрахунок
середнього заробітку позивача за час
вимушеного прогулу в період з 20 жовтня
2008 року по 15 квітня 2009 року було
проведено у вересні 2010 року шляхом
перерахування грошових коштів на
особистий рахунок ОСОБА_2

Згідно статті 1 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» від 19 жовтня 2000 року N 2050-III,
підприємства, установи і організації
всіх форм власності та господарювання
здійснюють компенсацію громадянам
втрати частини доходів у випадку
порушення встановлених строків їх
виплати, у тому числі з вини власника
або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вказаного Закону передбачено,
що компенсація громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати (далі - компенсація)
провадиться у разі затримки на один і
більше календарних місяців виплати
доходів, нарахованих громадянам за
період починаючи з дня набрання
чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід
розуміти грошові доходи громадян, які
вони одержують на території України і
які не мають разового характеру:
пенсії, соціальні виплати, стипендії,
заробітна плата (грошове забезпечення)
та інші.

З метою реалізації Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати» Кабінетом
Міністрів України було прийнято
постанову від 21 лютого 2001 року №159, якою
затверджено «Порядок проведення
компенсації громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням термінів
їх виплати» (далі по тексту - Порядок
№159).

Відповідно до п. 2 Порядку №159,
компенсація громадянам втрати частини
грошових доходів у звязку з порушенням
термінів їх виплати компенсація
проводиться у разі затримки на один і
більше календарних місяців виплати
грошових доходів, нарахованих
громадянам за період, починаючи з 1
січня 2001 року.

Пунктом 3 Порядку №159 встановлено
вичерпний перелік грошових доходів, що
підлягають компенсації разом із сумою
індексації, які одержують громадяни в
гривнях на території України і які не
мають разового характеру.

Оскільки середній заробіток за час
вимушеного прогулу являється разом
доходом, який в свою чергу не включено
до переліку грошових доходів, що
підлягають компенсації разом із сумою
індексації, які одержують громадяни в
гривнях на території України, колегія
суддів приходить до висновку про
безпідставність заявлених позивачем
вимог, які є необґрунтованими та
такими, що не підлягають до
задоволення.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 20 січня 2012 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя
суддя Я.М.
Собків К.А. Бабенко
В.Ю. Ключкович

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Бабенко К.А

Ключкович В.Ю.