Справа № 1522/7151/12
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

12 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 1522/7151/12

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Свячена Ю.Б.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка
В.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційну
скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області на постанову Приморського
районного суду м.Одеси від 02 серпня 2012
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Одеській
області, Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області та 3-ї особи Головного
управління Міністерства надзвичайних
ситуацій України в Одеській області
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

26.03.2012 року ОСОБА_1 звернувся до
Приморського районного суду м.Одеси із
адміністративним позовом до ГУ МВС
України в Одеській області, ГУ ПФУ в
Одеській області та 3-ї особи - ГУ МНС
України в Одеській області, в якому
просив суд:

- визнати протиправною дії
(бездіяльність) ГУ МВС України в
Одеській області щодо неправильного
встановлення посадового окладу, з
якого перерахована пенсія позивача з 01
січня 1993 року відповідно до Постанови
КМУ від 29.02.1992 року №100 «Про умови
оплати праці працівників органів
внутрішніх справ України» та
відповідного наказу Міністра
Внутрішніх Справ України від 07.03.1992р.
№121;

- визнати протиправною бездіяльність
ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови
у перерахунку пенсії позивачу з 01 січня
2000 року відповідно до Постанови КМУ від
29.02.1992 року №100 «Про умови оплати праці
працівників органів внутрішніх справ
України» та відповідного наказу
Міністра ВС України від 07.03.1992р. №121 та
інших нормативно-правових актів, а
також просить визнати його право на
встановлення посадового окладу у
складі грошового забезпечення, з якого
нараховується пенсія, не нижчого, ніж
такого, з якого була нарахована пенсія
в період звільнення зі служби у 1992 році
з посади викладача навчального центру
управління пожежної охорони УВС
облвиконкому - 4 782,00 крб., що відповідає
розміру коефіцієнта співвідношення до
мінімального розміру заробітної плати
(МРЗП) який дорівнював розміру 5,7 (з 01
січня 1993 р. коефіцієнту - 10,5);

- зобов'язати відповідача ГУ Пенсійного
фонду України в Одеської області, на
підставі наданої ГУ МВС України в
Одеській області довідки, перерахувати
його пенсію за період з 01 січня 2000 року
по час прийняття судового рішення з
урахуванням того, що посадовий оклад у
складі грошового забезпечення буде
нарахований з розміру коефіцієнта
співвідношення до мінімального
розміру заробітної плати (МРЗП) який
дорівнює розміру 5,7 (з 01 січня 1993 р. - 10,5);
а також виплатити йому заборговану
частину не доплаченої пенсії за період
з 01 січня 2000 року по час фактичного
розрахунку з нарахуванням компенсації
втрати грошових доходів громадян у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
повного об'єму пенсії загальною сумою
не менше ніж 44 786,56 грн.

Постановою Приморського районного
суду м.Одеси від 02 серпня 2012 року
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено частково. Позовні вимоги
ОСОБА_1 щодо визнання протиправною
бездіяльності ГУ ПФУ в Одеській
області та зобов'язання провести
перерахунок і виплату недоплаченої
частини пенсії за період з 01.01.2000р. по
13.04.2009 року - залишено без розгляду.
Визнано протиправними дії ГУ МВС
України в Одеській області щодо
безпідставного встановлення
заниженого посадового окладу, з якого
перерахована пенсія ОСОБА_1 з 01 вересня
1999 року, що не відповідає вимогам
постанови Кабінету Міністрів України
від 29.02.1992 року №100 «Про умови оплати
праці працівників органів внутрішніх
справ України» та відповідного наказу
Міністра Внутрішніх справ України від
07.03.1992р. №121. Визнано протиправною
бездіяльність ГУ Пенсійного фонду
України в Одеській області щодо
відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 14
квітня 2009 року відповідно до Постанови
КМУ від 29.02.1992 року №100 «Про умови
оплати праці працівників органів
внутрішніх справ України» та
відповідного наказу Міністра
Внутрішніх справ України від 07.03.1992р.
№121 та інших нормативно-правових актів.
Зобов'язано ГУ МВС в Одеської області, з
метою поновлення прав та інтересів
позивача, вирішити питання щодо
надання довідки ОСОБА_1 про розмір
посадового окладу посади займаної ним
на день звільнення, прирівнявши її до
іншої посади начальницького складу ВПО
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії в розмірі
коефіцієнта співвідношення до
мінімального розміру заробітної плати
(МРЗП) який дорівнював розміру 5,7 (з 01
січня 1993 р. коефіцієнту - 10,5) та надати
таку довідку до ГУ Пенсійного фонду
України в Одеської області з
урахуванням поновленого посадового
окладу в розмірі цього коефіцієнта
співвідношення до мінімального
розміру заробітної плати (МРЗП).
Зобов'язано ГУ Пенсійного фонду
України в Одеської області, на підставі
наданої ГУ МВС в Одеської області
довідки, перерахувати пенсію ОСОБА_1 за
період з 14 квітня 2009 року по час
прийняття судового рішення з
урахуванням того, що посадовий оклад у
складі грошового забезпечення
розрахований з розміру коефіцієнта
співвідношення до мінімального
розміру заробітної плати (МРЗП), який
дорівнює розміру 5,7 (з 01 січня 1993р. - 10,5);
та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний
№НОМЕР_1) заборговану частину
недоплаченої пенсії за період з 14
квітня 2009 року по час фактичного
розрахунку з нарахуванням компенсації
втрати грошових доходів громадян у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
повного об'єму пенсії. В іншій частині
позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду 1-ї інстанції,
представник ГУ ПФУ в Одеській області
08.08.2012р. подав апеляційну скаргу, в якій
зазначив, що судом, при винесенні
оскаржуваної постанови порушено норми
процесуального та матеріального права
та просить скасувати постанову
Приморського районного суду м.Одеси
від 02.08.2012 року, прийняти нову
постанову, якою відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

12.02.2014 року в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції представник
апелянта (відповідача) заявила
клопотання та, посилаючись на приписи
ст.ст.157,203 КАС України, просила закрити
провадження у справі у зв'язку зі
смертю позивач, який, в свою чергу,
помер ще 10.10.2012 року. Окрім того,
представник ГУ ПФУ просила суд, після
надання нею копії свідоцтва про смерть
позивача, розглянути справу в
письмовому провадженні та ухвалити
рішення про скасування оскаржуваної
постанови та закриття провадження у
справі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
та /або неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, сповіщених
належним чином про дату, час і місце
судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, клопотання
представника апелянта, а також
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
надавши юридичної оцінки обставинам
справи та судовому рішенню, судова
колегія доходить висновку, що
апеляційна скарга та заявлене
клопотання підлягають задоволенню, з
наступних підстав.

Судами обох інстанцій встановлені
наступні обставини справи.

Позивач - ОСОБА_1 був пенсіонером
внутрішньої служби органів МВС та
інвалідом 1-ї групи (довідка МСЕК МСЕ
№042994 від 13.09.2002р. та посвідчення
пенсіонера МВС України НОМЕР_2, видане
04.07.1992р.).

10.07.1992 року позивача було звільнено з
посади викладача навчального центру
пожежної охорони УВС Одеського
облвикомкому по ст.65-А, т.б. у відставку
за віком.

Позивач, на підставі висновку ФПО УВС
Одеської обласної ради народних
депутатів від 10.08.1992р., отримував через
обласне ГУ Пенсійного Фонду України
пенсію за вислугу років військової
служби УВС облвиконкому, яка
складалася з:

- посадового окладу за останньою
штатною посадою 4 782,00 крб.
(коефіцієнт 5,7);

- окладу за військове звання (майор)
285,00 крб.;

- вартості продовольчого пайку
960,00 крб.;

- процентної надбавка за вислугу років
40% 2 026,80 крб.;

Всього грошове забезпечення
8 053,80 крб.;

Загальний розмір пенсії при вислуги 32
роки = 75% 6 040,35 крб.

Посадовий оклад за останньою штатною
посадою займаною позивачем перед
звільненням в розмірі 4782,00 крб., з якого
нарахована пенсія, був встановлений
виходячи із шкали співвідношень
затвердженої Постановою КМУ від
29.02.1992р. №100 «Про умови оплати праці
працівників органів внутрішніх справ
України» та відповідного наказу
Міністра Внутрішніх справ України від
07.03.1992р. №121 (Додаток № 24 "ШКАЛА
СПІВВІДНОШЕНЬ посадових окладів
начальницького складу навчальних
центрів") на основі Постанови КМУ від
26.05.1992р. №276 «Про заходи щодо виконання
постанови ВР України від 29.04.1992р. "Про
підвищення соціальних гарантій для
населення"» та відповідного наказу
Міністра Внутрішніх Справ України від
12.06.1992 р. №330, і мав коефіцієнт
співвідношення до мінімального
розміру заробітної плати (МРЗП) який
дорівнював розміру 5,7 (коефіцієнт
встановлений в межах 5,2 - 5,7, тобто в
максимальному розмірі).

На момент звернення позивача до суду
його пенсія обчислюється відповідачем
з окладу 900 грн., який станом на липень
1992 року (т.б. на день його звільнення)
ототожнюється коефіцієнту
співвідношень до МРЗП - 5,3, що у
відповідний період часу відповідав
розміру посадового окладу - 4 478 крб. (т.б.
менше ніж посадовий оклад позивача на
304 крб.).

Не погоджуючись з вказаними вище
неправомірними діями пенсійного
органу, позивач оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті, залишаючи
частину позовних вимог без розгляду та
частково задовольняючи інші вимоги,
суд 1-ї інстанції виходив з того, що
оскаржувані дії відповідачів є
неправомірними та невідповідаючими
діючому законодавству.

Однак, колегія суддів апеляційного
суду, уважно дослідивши матеріали
справи та наявні в ній докази, не може
повністю погодитися з такими
висновками суду 1-ї інстанції і вважає
їх необґрунтованими, з огляду на
наступне.

Так, спірні правовідносини між
сторонами врегульовано Законами
України: «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» №1058
від 09.07.2003р., «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з в/служби та деяких
інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992р., «Про
пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від
05.11.1991р. (в редакції від 10.07.2003р.), «Про
державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії»;
Постановами КМ України: від 02.04.1993р. №257
«Про умови оплати праці працівників
органів внутрішніх справ України», від
17.07.1992р. №393 «Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей», №1375 від 08.12.1997р. «Про
підвищення розмірів пенсій», №1528 від
19.08.1999р. «Про порядок призначення та
перерахунку пенсій відповідно до ЗУ
№979-14 від 15.07.1999р.», №1686 від 10.11.2000р. «Про
підвищення розміру пенсій та інших
соціальних виплат пенсіонерам».

Як встановлено з матеріалів справи,
частково задовольняючи позовні вимоги,
суд 1-ї інстанції виходив з того, що
оскільки право позивача на перерахунок
пенсії та її виплату було порушено
уповноваженим державою органом
державної влади - ГУ МВС в Одеській
області, а з 01.01.2007р. - ГУ Пенсійного
фонду України в Одеській області, то
відповідно, позивачу, в результаті
порушення його цивільного права,
завдано збитків у вигляді неодержаних
доходів з пенсійного забезпечення, які
позивач міг би реально одержати за
звичайних обставин, якби його право не
було порушено (упущена вигода).

Тобто, лише на підставі
вищезазначеного, районний суд, з
урахуванням ст.11 КАС України, вирішив
провести перерахунок пенсії позивача
та сплатити йому суму частини пенсії у
вигляді недоотриманої ним
неправомірно невиплаченої частини
пенсії у зв'язку з неправомірно
зменшеним посадовим окладом
відповідної категорії осіб
співробітників органів МВС за період з
14 квітня 2009 року по час фактичного
розрахунку з позивачем.

Разом з тим, судовою колегією по справі
встановлено, що позивач, повторно
звернувшись до суду із вказаним
позовом 26.03.2012 року (14.04.2010р. - він вже
звертався з цим позовом в порядку ЦПК
України), в даному випадку, було значно
пропустив встановлений законом
6-місячний строк для звернення до суду
із даними позовними вимогами, чим
суттєво порушив приписи ст.ст.99,100 КАС
України.

Однак, суд 1-ї інстанції на цю обставину
достатньої уваги не звернув та
безпідставно фактично поновив цей
строк в мотивованій частині свого
судового рішення, хоча при цьому,
правильно залишив без розгляду саме з
цих підстав його позовні вимоги за
період з 01 січня 2000 року по 13 квітня 2009
року.

Отже, за вказаних обставин, на думку
колегії суддів, усі позовні вимоги
ОСОБА_1 в повному обсязі підлягали
залишенню без розгляду, що, в свою
чергу, не було правильно вирішено судом
1-ї інстанції.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції при ухваленні рішення по
даній справи допустився помилки та
грубо порушив норми процесуального
права, а тому, відповідно, апеляційна
скарга ГУ ПФУ в Одеській області
підлягає частковому задоволенню, а
оскаржувана постанова суду 1-ї
інстанції - безумовному скасуванню із
залишенням усіх позовних вимог без
розгляду.

Однак, при ухваленні остаточного
рішення по даній справі, колегія суддів
приймає до уваги те, що позивач на
момент розгляду справи судом
апеляційної інстанції помер (т.б.
10.10.2012р.), що підтверджується наданою
відповідачем копією свідоцтва про
смерть НОМЕР_3 від 11.10.2012р.

Згідно зі змісту п.5 ч.1 ст.157 КАС України,
суд закриває провадження у справі у
разі смерті особи, яка була стороною у
справі.

Таким чином, з огляду на вищевикладене
та враховуючи клопотання відповідача,
колегія суддів, відповідно до приписів
ч.1 ст.203 КАС України, вважає, що в даному
конкретному випадку, оскаржуване
судове рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню, а провадження у
справі - закриттю, з підстав,
встановлених п.5 ч.1 ст.157 КАС України.

Керуючись ст.ст.195,197,198,202,203,205,206,254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області - задовольнити
частково.

Постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 02 серпня 2012 року -
скасувати.

Провадження у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУ
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області, ГУ Пенсійного фонду
України в Одеській області та 3-ї особи
ГУ Міністерства надзвичайних ситуацій
України в Одеській області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії -
закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко