Справа № 872/16969/13
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2013-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"26" грудня 2013 р.справа № 804/11434/13-а
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Поплавського В.Ю.

суддів:
Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Манцова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 30
вересня 2013 року по справі за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Іста-Центр» до Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровської області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2013 року ПАТ «Іста-Центр»
звернулось до суду з позовом до
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровської
області в якому просло:

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від 19
серпня 2013 р. № про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на прибуток підприємства у розмірі
6316737,00 грн., із них сума грошового
зобов'язання за основним платежем
4211158,00 грн. та штрафні (фінансові)
санкції 2105579,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від 19
серпня 2013 р. № про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість у розмірі 3755095,50 грн.,
із них сума грошового зобов'язання за
основним платежем 2503397,00 грн. та штрафні
(фінансові) санкції 1251698,50 грн.;

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від 19
серпня 2013 р. № про зменшення
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 3304,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від 19
серпня 2013 р. № про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на доходи фізичних осіб, що сплачується
податковим агентом, із доходів
платника податку у вигляді заробітної
плати у розмірі 16102,53 грн., із них сума
грошового зобов'язання за основним
платежем 10395,02 грн. та штрафні
(фінансові) санкції 5707,51 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 30
вересня 2013 року позовні вимоги
задоволено частково визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення відповідача від 19
серпня 2013 року № в частині суми
грошового зобов'язання за основним
платежем 4160128,00 грн. та штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 2080064,00
грн., визнано протиправними та
скасовано податкові повідомлення-від 19
серпня 2013 року № , № , №
. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду,
оскільки вона винесена з порушенням
норм матеріального права та ухвалити
нове рішення по справі, яким відмовити
в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що в період з
12.07.2013 р. по 25.07.2013 року працівниками
Лівобережної ОДПІ проведено виїзну
планову перевірку ПАТ «Іста-Центр» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства з 01.04.2012 р. по 31.12.2012 р.
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.2012 р. по 31.12.2012 р.

За результатами перевірки складено акт
№ 217/22-1/23073489 від 01.08.2013 р.

На підставі Акту перевірки були
прийняті податкові
повідомлення-рішення від 19 серпня 2013 р.
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємства у розмірі 6 316 737 грн. 00 коп.,
за основним платежем - 4 211 158 грн. 00 коп.
та штрафні (фінансові) санкції - 2 105 579
грн.; № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 3 755 095 грн. 50
коп., за основним платежем - 2 503 397 грн. та
штрафні (фінансові) санкції - 1 251 698 грн.
50 коп.; № про зменшення від'ємного
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 3 304 грн. 00 коп.; №
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб, що сплачується
податковим агентом, із доходів
платника податку у вигляді заробітної
плати у розмірі 16 102 грн. 53 коп., за
основним платежем - 10 395 грн. 02 коп. та
штрафні (фінансові) санкції - 5 707 грн. 51
коп.

Стосовно доводів відповідача про
завищення позивачем витрат по
придбанню роботи (послуг) з переробки
давальницької сировини у ТОВ
«Укрсплав» апеляційний суд зазначає
наступне.

З матеріалів вбачається, що у ході
виконання укладених між позивачем та
ТОВ «Укрсплав» договорів були створені
документи: рахунки, видаткові накладні,
акти здачі-прийняття товарів та послуг,
податкові накладні та акти звірки
взаєморозрахунків. Дані документи в
силу норм Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» є первинними
документами, що фіксують факти
здійснення господарських операцій, та
є підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій.

Документи та інші дані, що спростовують
реальність здійснення господарської
операції, яка відображена в
податковому обліку, повинні
оцінюватися з урахуванням специфіки
кожної господарської операції - умов
перевезення, зберігання товарів,
змісту послуг, що надаються тощо.

При цьому сама собою наявність або
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.

Відповідно до п. 2.5. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року N 88, документ має
бути підписаний особисто, а підпис може
бути скріплений печаткою.

Вимога про наявність прізвища осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення міститься лише в
Положенні про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженому
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року N 88, ч.2 ст. 9 Закон
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
передбачає лише наявність посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що надані
позивачем первинні документи та рух
активів у процесі здійснення
господарських операцій засвідчують
факт придбання товарів на суму 7 018 228
грн.

Відносно висновків про завищення
позивачем показників під час заміни
виготовленої продукції по
гарантійному зобов'язанню, апеляційний
суд вважає за необхідне зазначити, що
відповідно до п.п. 140.1.4 п. 140.1 ст. 140 ПК
України, при визначенні об'єкта
оподаткування враховуються такі
витрати подвійного призначення:
будь-які витрати на гарантійний ремонт
(обслуговування) або гарантійні заміни
товарів, проданих платником податку,
вартість яких не компенсується за
рахунок покупців таких товарів, у
розмірі, що відповідає рівню
гарантійних замін,
прийнятих/оприлюднених платником
податку.

У разі здійснення гарантійних замін
товарів платник податку зобов'язаний
вести облік покупців, що отримали таку
заміну товарів або послуги з ремонту
(обслуговування), у порядку ,
встановленому центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику.

Здійснення заміни товару без
зворотного отримання бракованого
товару або без належного ведення
зазначеного обліку не дає права на
збільшення витрат продавця такого
товару на вартість замін.

Умови гарантійного ремонту, який
здійснювався позивачем, передбачають
повернення неякісних запасних частин.
Зазначений факт підтверджується
даними Книги обліку бракованих товарів
та обліку покупців, що отримали
гарантійну заміну бракованого товару
або послуги з ремонту(обслуговування)
за 2012 рік.

Облік покупців які отримали гарантійну
заміну товарів або послуг з
гарантійного ремонту (обслуговування)
ведеться в Книзі обліку покупців.
Записи в Книзі обліку покупців
здійснюються за датою надходження
заяви та не пізніше дати отримання
покупцем заміненого товару. Книга
прошнурована, пронумерована і
скріплена печаткою та підписом
керівника і головного бухгалтера
підприємства. Книга обліку покупців
ведеться на підставі поданих покупцем
акумуляторних батарей, заяви та
гарантійного талона. До заяви
додається копія товарного або касового
чека або інших документів
підтверджуючих факт покупки. Даним
документом є видаткова накладна за
якою покупець придбав у
завода-виробника.

За таких обставин апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позивач не завищив
витрати на суму 3 588 820 грн. та з боку
позивача відсутні порушення п.п.138.10.3
п.138.10 ст.138, п.п. 140.1.4 п.140.1 ст.140
Податкового кодексу України, так як
відсутня законодавча заборона
врахування у податковому обліку
гарантійних витрат, що пов'язані з
юридичними особами, та позивачем
ведеться облік покупців відповідно до
постанови КМУ від 11 квітня 2002 р. №506
«Про затвердження Порядку
гарантійного ремонту (обслуговування)
або гарантійної заміни технічно
складних побутових товарів».

Також апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позивачем правомірно віднесено до
складу валових витрат суми коштів
сплачених за користування кредитом.

Так, між позивачем та АТ «Індекс Банк»
(нині ПАТ «Креді Агріколь Банк») було
укладено кредитний договір № 20 СL від
23.07.2008 року. Предметом договору було
надання підприємству кредитних
ресурсів з лімітом кредитування в
розмірі 6 000 000,0 доларів США строком до
17.06.2011 року. Згідно з додатковою угодою
№ 3 від 11.12.2009 р. кредитний ліміт був
збільшений до 10 000 000,0 доларів США.

Метою надання кредиту є поповнення
обігових коштів п. 3.1.1 договору.

За період, в якому позивач
використовував кредитні ресурси,
господарська діяльність підприємства
були перевірена виїзними плановими
перевірками з питання виконання вимог
податкового та валютного
законодавства 3 рази. Перевірки
здійснювалися Спеціалізованою ДПІ по
роботі з великими платниками податку у
м Дніпропетровську - за період з 01.04.2008
р.по 30.06.2009 р. (акт № 1893-08-02/1-23073489 від
20.11.2009); Спеціалізованою ДПІ по роботі з
великими платниками податку у м
Дніпропетровську - за період з 01.07.2009 р.
по 30.09.2010 р. (акт № 181/08-02/1-23073489 від 08.02.2011);
Лівобережною міжрайонною ДПІ м.
Дніпропетровська - за період з 01.10.2010 р.
по 31.03.2012 р. (акт № 2581/22/23073489 від 02.07.2012 р.).

В кожному з актів перевірки
підтверджено використання кредитних
ресурсів у господарській діяльності
підприємства і право підприємства на
включення до складу витрат оплати
відсотків по кредитах.

Наведені обставини спростовують
доводи відповідача про те, що позивачем
неправомірно завищено витрати на суму 5
494 484 грн. у зв'язку з використанням
кредитних коштів.

Що стосується взаємовідносин позивача
з ТОВ «С.Т.Б», ТОВ «Стронг Україна ЛТД»
та ТОВ «Химтрейд», апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції, про те, що оскільки наявними
в матеріалах справи первинними
документами підтверджується факт
здійснення господарських операцій між
позивачем та зазначеними
контрагентами, позивачем правомірно
сформовано валові витрати за рахунок
господарських операцій з такими
контрагентами.

Обґрунтованим є висновок суду першої
інстанції про те, що з боку позивача не
вбачається порушень в коригуванні
рядків р.21.2, р.22, р.23, р.24 декларації з
ПДВ.

В серпні 2012 р. на особовому рахунку
«Бюджетного відшкодування»
відобразилось наступне: станом на
02.08.2012 р. на рахунку «Бюджетного
відшкодування» ПрАТ «Іста-Центр»
відображена сума 166 985,00 грн. (з
попередніх періодів, акт звірки на
01.08.2012р.).

02 серпня 2012 р. в 8.29 позивачем у
електронній формі був наданий
уточнюючий розрахунок за червень 2012 р.
де було заявлено суму бюджетного
відшкодування 2 121 331,00 грн.
(реєстраційний № квитанція №2). В
10.23 було надано наступний уточнюючий
розрахунок за червень 2012 р., де була
скасована сума бюджетного
відшкодування 2 121 331,00 грн.
(реєстраційний № квитанція №2).

Таким чином, враховуючи уточнюючі
розрахунки від 02.08.2012 р., 06.08.2012 р. та
залишок на особовому рахунку на 02.08.2012
р. загальний залишок на рахунку
«Бюджетного відшкодування» станом на
31.08.2012 р. складає 0,00 грн.

Щодо збільшення грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб,
відповідач вважає, що позивач повинен
був утримати податок з доходів
фізичних осіб у розмірі 7852,52 грн.,
зокрема за харчування працівників
підприємства - 4083,47 грн.; за ліки на
працівників підприємства - 827,17 грн.; за
одяг для працівників підприємства -
2941,88 грн.

Апеляційний суд погоджується з
рішенням суду першої інстанції про те,
що такий висновок відповідача є
необґрунтованим з огляду на наступне.

Згідно з п.п. 140.1.1 п. 140.1 ст. 140 ПК України
витрати підприємства на забезпечення
працівників продуктами спеціального
харчування включаються до складу
валових витрат згідно з переліком,
затвердженим КМУ. Обов'язковість
надання харчування працівникам,
зайнятим на роботах із шкідливими
умовами праці, передбачена ч. 1 ст. 166
КЗпП, згідно з якою таким працівникам
за встановленими нормами безкоштовно
видають молоко або інші рівноцінні
продукти харчування.

Харчування працівників на
підприємстві здійснювалось на
підставі наказу по підприємству № 132
від 12.07.2005 р., яким визначався порядок
видачі лікувально-профілактичного
харчування. Цим наказом визначено
фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 як
постачальник. З фізичною
особою-підприємцем був укладений
договір № 40-10 від 01.04.2010 року, згідно
якого вартість
лікувально-профілактичного харчування
складає 7,9 грн. на день. У квітні 2012 року
ФОП ОСОБА_2 було перераховано грошові
кошти за лікувально-профілактичне
харчування працівників, зайнятих на
роботах з шкідливими умови праці, і
складено відповідний акт. Список
робітників, які отримували харчування,
співпадає з робочими місцями, які мають
шкідливі умови роботи.

Забезпечення працівників одягом та
ліками здійснювалось позивачем згідно
норм чинного законодавства про охорону
праці.

Таким чином, податковою інспекцією
безпідставно відмовлено підприємству
у віднесенні витрат на
лікувально-профілактичного
харчування, забезпечення одягом та
лікарськими засобами до валових витрат
і безпідставно нарахованого податок на
доходи фізичних осіб.

Враховуючи викладене апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення було прийнято в
результаті необґрунтованих висновків
викладених в акті перевірки, у зв'язку з
чим такі рішення підлягають скасуванню
як прийняті з порушенням норм чинного
законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, оскільки при
розгляді справи судом першої
інстанції, повно, всебічно та в межах
заявлених вимог, з'ясовано обставини
справи, надано належну оцінку наявним у
справі доказам, правильно вирішено
питання щодо правовідносин, зумовлених
встановленими фактами, та вирішено
справу, а тому апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 КАС України,
суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 30
вересня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
постановлення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
виготовлення повного тексту.

Повний текст виготовлено 29 січня 2014
року.

Головуючий:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова

Суддя:
Д.В. Чепурнов