Справа № 823/36/14
Суддя: Т.М. Чубар
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року
справа № 823/36/14

м. Черкаси

14 год. 29 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Чубар Т.М.,

секретар - Шепель А.М.,

за участю представника позивача
кредитної спілки «Добросвіт» Кірси В.В.
- за довіреністю від 08.01.2014р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
кредитної спілки «Добросвіт» до
реєстраційної служби Черкаського
міського управління юстиції
Черкаської області про зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулася
кредитна спілка «Добросвіт», в якому
просить зобов'язати реєстраційну
службу Черкаського міського
управління юстиції Черкаської області
прийняти рішення щодо реєстрації права
власності за кредитною спілкою
«Добросвіт» на нерухоме майно, а саме:
квартиру АДРЕСА_1 за заявою № 177628 від
30.01.2013р., та внести відповідний запис до
реєстру прав власності.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, обґрунтовуючи їх тим, що
державний реєстратор після скасування
судом рішення про відмову в реєстрації
права власності за заявкою від 30.01.2013р.
зобов'язаний був прийняти рішення щодо
реєстрації права власності на майно, що
було предметом відповідної заявки, та
внести запис до Державного реєстру
прав відповідно до статті 26 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», що є способом відновлення
прав та інтересів кредитної спілки
«Добросвіт», та забезпечення її
інтересів у зв'язку із скасуванням
неправомірного рішення державного
реєстратора, яким у реєстрації права
власності було відмовлено.

Представник відповідача, належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового розгляду справи, в
судове засідання не з'явився, причини
неявки не повідомив. В судовому
засіданні 03.02.2014р. представник
відповідача, заперечуючи проти
адміністративного позову зазначив, що
відмова в державній реєстрації прав та
їх обтяжень з підстав, зазначених у п. 4
ч. 1 статті 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», не
позбавляє заявника права повторно
звернутися з заявою за умови усунення
перешкод для державної реєстрації прав
та їх обтяжень; а щодо скасування
рішення державного реєстратора, то
законодавством це не передбачено,
оскільки скасування можливе тільки
щодо права власності.

Заслухавши пояснення та доводи
представника позивача, розглянувши
подані документи і матеріали, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30 січня 2013 року
кредитна спілка «Добросвіт» подала до
реєстраційної служби Черкаського
міського управління юстиції
Черкаської області заяву для
проведення державної реєстрації права
власності на квартиру АДРЕСА_1. Заява
зареєстрована відповідачем 30.01.2013р. за
реєстраційним № 97098.

До заяви позивач додав документи, які
зазначені в картці прийому заяви № 177628,
а саме: договір іпотеки від 24.07.2006р. №
03326/1; вимога-повідомлення про усунення
порушених зобов'язань, дострокове
повернення частини позики, що
залишилася, та сплату процентів від
10.09.2009р. № 560/1; опис форми 107 Укрпошти від
11.09.2009р.; повідомлення про вручення
поштового відправлення 4523 від 22.09.2009р.;
вимога-повідомлення № 148 від 15.10.2012р.;
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення форми
1 Укрпошти від 22.10.2012р.; опис форми 107
Укрпошти від 16.10.2012р.; статут позивача;
свідоцтво про державну реєстрацію
юридичної особи; витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, а також
документи на представника позивача,
який подав заяву.

18 лютого 2013 року за № 420684 державним
реєстратором прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Черкаського
міського управління юстиції
Черкаської області Носок Л.М. прийняте
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень з
посиланням на те, що подані документи
та їх копії не відповідають вимогам, та
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

В рішенні державний реєстратор
зазначив, що відповідно до договору
іпотеки іпотекодержатель набуває
право на звернення стягнення на
предмет іпотеки у випадку, якщо у
момент настання строку платежу
зобов'язання за кредитом не буде
виконане, однак кінцевий строк
повернення основного боргу за
договором є 24 липня 2016 року. Крім того,
до відділу державної реєстрації
речових на нерухоме майно були подані
лише копії повідомлень про вручення
поштових відправлень
(вимоги-повідомлення № 560/1 від 10.09.2009р.
та № 148 від 15.10.2012р.), що не дало змоги
встановити факт отримання
позичальником (боржником) даних
повідомлень.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 22.03.2013р.,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19.09.2013р., в адміністративній справі
№ 823/490/13-а за позовом кредитної спілки
«Добросвіт» до реєстраційної служби
Черкаського міського управління
юстиції Черкаської області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача ОСОБА_3, про скасування
рішення адміністративний позов
задоволено повністю; скасовано рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Черкаського міського управління
юстиції Черкаської області Носок Л.М. №
420684 від 18 лютого 2013 року про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Як встановлено під час розгляду
адміністративної справи № 823/490/13-а,
відповідно до ч. 1 статті 2 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004р. (далі -
Закон № 1952-IV) державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно - це
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 1 статті 4 Закону № 1952-IV
передбачено, що обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права та
обтяження на нерухоме майно, розміщене
на території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно; право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном; інші речові права
відповідно до закону; податкова
застава, предметом якої є нерухоме
майно, та інші обтяження.

Згідно частини 1 статті 19 Закону № 1952-IV
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: договорів, укладених у
порядку, встановленому законом;
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; свідоцтв про право
власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; рішень
судів, що набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Частиною 1 статті 24 Закону № 1952-IV
визначено виключний перелік підстав
для відмови в державній реєстрації
прав, а саме: заявлене право, обтяження
не підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; об'єкт
нерухомого майна або більша його
частина розміщені на території іншого
органу державної реєстрації прав; із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень звернулася неналежна
особа; подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; заявлене право вже
зареєстровано.

Згідно частини 4 статті 24 Закону № 1952-IV
відмова в державній реєстрації прав та
їх обтяжень з підстав, не передбачених
цим Законом, заборонена.

Відповідно до договору іпотеки № 00326/1
від 24 липня 2006 року, посвідченого
приватним нотаріусом Черкаського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
ОСОБА_3 в якості забезпечення власних
зобов'язань за кредитним договором №
00326 від 24 липня 2006 року передав в
іпотеку власне нерухоме майно, а саме:
трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, яке
належало йому на підставі договору
купівлі-продажу від 17.05.2002 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Черкаського міського нотаріального
округу ОСОБА_4

Відповідно до пп. 3.1.4 п. 3.1, п. п. 4.3, 6.1, 6.3
договору іпотеки іпотекодержатель, в
разі невиконання позичальником
зобов'язань за основним зобов'язанням,
має право задовольнити свої вимоги за
рахунок предмета іпотеки, в тому числі
звернути стягнення на предмет іпотеки
у позасудовому врегулюванні шляхом
реєстрації права власності на предмет
іпотеки за іпотекодержателем, за
вартістю, яка встановлюється
незалежним оцінювачем, а відтак, як
встановлено зазначеними умовами,
іпотечний договір є належною правовою
підставою для переоформлення на
іпотекодержателя права власності на
предмет іпотеки.

Дані умови іпотечного договору
повністю кореспондуються та
відповідають положенням статей 7, 12, 33,
35, 36, 37 Закону України «Про іпотеку».

Так, відповідно до ч. 1 статті 35
вказаного Закону у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.

Статтею 37 цього Закону передбачено, що
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Іпотекодержатель набуває предмет
іпотеки у власність за вартістю,
визначеною на момент такого набуття на
підставі оцінки предмета іпотеки
суб'єктом оціночної діяльності. У разі
набуття права власності на предмет
іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний
відшкодувати іпотекодавцю перевищення
90 відсотків вартості предмета іпотеки
над розміром забезпечених іпотекою
вимог іпотекодержателя.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не виконав
свого зобов'язання за кредитним
договором та договором іпотеки перед
кредитною спілкою «Добросвіт», остання
надіслала третій особі письмову вимогу
про усунення порушення, проте після
спливу встановленого строку вимога
залишена без задоволення, а тому в
кредитної спілки «Добросвіт» виникло
право на задоволення забезпеченої
іпотекою вимоги шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки.

При цьому суд зазначив, що посилання
державного реєстратора, як на одну з
підстав відмови в державній реєстрації
права власності, на те, що кінцевий
строк повернення основного боргу та
відсотків за кредитом є 24 липня 2016 року,
є помилковим, оскільки відповідно до
статті 35 Закону України «Про іпотеку»
та умов договору іпотеки
іпотекодержатель вправі звернути
стягнення на предмет іпотеки шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки у разі порушення основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору, що і встановлено судом в ході
розгляду справи та підтверджено в
судовому засіданні третьою особою.

Відповідно до частин 1, 3 статті 16
Закону № 1952-IV заява про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
подається до органу державної
реєстрації прав у паперовій або
електронній формі у випадках,
передбачених цим Законом. Разом із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень у паперовій формі
подаються оригінали документів,
необхідних для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, їх копії,
засвідчені в установленому порядку.

Судом встановлено, що під час подання
заяви про державну реєстрацію права
власності позивач подав уповноваженій
особі відповідача оригінали та
належним чином засвідчені копії
документів, які зазначені в картці
прийому заяви № 177628. В даній картці
відсутнє застереження про подання
позивачем тільки копій повідомлень про
вручення поштових відправлень
(вимоги-повідомлення № 560/1 від 10.09.2009р.
та № 148 від 15.10.2012р.), а тому суд дійшов
висновку про дотримання позивачем
вимог частин 1, 3 статті 16 Закону № 1952-IV.

Відповідно до статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

30 жовтня 2013 року за вих. № 152 кредитна
спілка «Добросвіт» звернулась до
начальника реєстраційної служби
Черкаського міського управління
юстиції з листом про повторний розгляд
питання щодо проведення державної
реєстрації права власності на квартиру
АДРЕСА_1 згідно заяви, зареєстрованої
відповідачем 30.01.2013р. за реєстраційним
№ 97098, з урахуванням постанови
Черкаського окружного
адміністративного суду від 22.03.2013р.,
винесеної в адміністративній справі №
823/490/13-а.

Листом № 856/07-16 від 03.12.2013р. реєстраційна
служба Черкаського міського
управління юстиції повідомила
кредитну спілку «Добросвіт» про те, що
згідно п. 3 статті 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV
від 01.07.2004р. відмова в державній
реєстрації прав та їх обтяжень з
підстав, зазначених у п. 4 ч. 1 цієї
статті, не позбавляє заявника права
повторно звернутися з заявою за умови
усунення перешкод для державної
реєстрації прав та їх обтяжень; а щодо
скасування рішення державного
реєстратора, то законодавством це не
передбачено, оскільки скасування
можливе тільки щодо права власності.

Відповідно до статті 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Згідно статті 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Суд зауважує, що визнаючи силу
прецедентів, застосовуючи принцип stare
decisis («стояти на вирішеному» - принцип,
за яким не можна відходити від раніше
прийнятого рішення), у рішенні у
справі «Кайсин та інші проти України»
Європейський суд з прав людини
розглядає невиконання судового
рішення як порушення статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод. Одним з
аспектів принципу верховенства права,
на якому базується право на судовий
розгляд, є принцип правової певності
(legal certainty), який, зокрема, передбачає, що
«якщо судом остаточно вирішено спір, це
рішення не може піддаватись сумніву»
(рішення у справі Brumгrescu v. Romania, № 28342/95,
параграф 61 від 28.10.1999р.). У рішенні
Європейського суду з прав людини від
19.03.1997р. у справі Hornsby v. Greece заявники
стверджували, що відмова
адміністративних органів підкоритися
рішенням органу адміністративної
юстиції порушила їх право на
ефективний судовий захист своїх
цивільних прав. У своєму рішенні (п. 40)
Європейський суд з прав людини
зазначив, що згідно з усталеною
практикою п. 1 статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод гарантує кожному розгляд судом
спорів щодо його цивільних прав і
обов'язків; таким чином реалізується
право на суд. Однак, як зазначив Суд, це
право було би ілюзорним, якби правова
система держави дозволяла, щоб
остаточне, обов'язкове рішення
залишалось недіючим на шкоду однієї зі
сторін. Важко уявити, що стаття 6,
детально визначивши процесуальні
гарантії прав сторін, залишила без
захисту реалізацію судових рішень.
Якщо вважати, що стаття 6 говорить
тільки про доступ до правосуддя та
судовий процес, це призвело би до
ситуацій, що є несумісними із принципом
верховенства права. Виконання рішення,
прийнятого будь-яким судом, повинно
таким чином розглядатись як невід'ємна
частина «суду» у сенсі статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод. Дієвий захист
особи та відновлення законності
включає і обов'язок органу управління
діяти відповідно до рішення суду. У
зв'язку із цим Європейський суд з прав
людини зауважив, що державна
адміністрація є елементом правової
держави і її інтереси є ідентичними
цілям належного здійснення правосуддя.
Якщо державні органи відмовляються
виконувати або затримують виконання
судових рішень, гарантії статті 6
втрачають сенс.

Таким чином, скасування в судовому
порядку рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Черкаського
міського управління юстиції
Черкаської області Носок Л.М. № 420684 від
18 лютого 2013 року про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень за заявою кредитної спілки
«Добросвіт» № 177628 від 30.01.2013р. щодо
реєстрації права власності на квартиру
АДРЕСА_1, з огляду на системний аналіз
статей 3, 4, 15, 16, 17, 19, 24 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» №
1952-IV від 01.07.2004р., є підставою для
прийняття реєстраційною службою
Черкаського міського управління
юстиції Черкаської області рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень за відповідною заявою.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та вважає їх такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Зобов'язати реєстраційну службу
Черкаського міського управління
юстиції Черкаської області прийняти
рішення щодо реєстрації права
власності за кредитною спілкою
«Добросвіт» на нерухоме майно, а саме:
квартиру АДРЕСА_1 за заявою № 177628 від
30.01.2013р. та внести відповідний запис до
реєстру прав власності.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь кредитної спілки
«Добросвіт» 68 (шістдесят вісім) грн. 82
коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Т.М. Чубар

Повний текст постанови виготовлений 14
лютого 2014 року.