Справа № 813/8595/13-а
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/8595/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді -
за участю секретаря судового засідання
представника позивача Білича Т.С.,
представника відповідача Задорожного
І.В. розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом приватного підприємства фірми
«БП-Електромеханік» до Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -
14 листопада 2013 року на розгляд
Львівського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява приватного підприємства
фірми «БП-Електромеханік» до Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення прийнято з порушенням норм
законодавства, оскільки право позивача
на податковий кредит підтверджується
усіма необхідними первинними
документами, а висновки відповідача
стосовно безтоварності господарських
операцій позивача з контрагентами ТзОВ
«СМУ-600», ТзОВ «Лідерком», ПП «Біко
Агротрейд» та ТзОВ «Ейс Констракшен
Менеджмент» є необґрунтованими та не
підтвердженими доказами. На
підтвердження розміру податкового
кредиту з податку на додану вартість
під час проведення перевірки були
надані всі первинні документи, які
відповідачем не були взяті до уваги.
Відтак позивач вважає оскаржуване
податкове повідомлення - рішення
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав, просив
задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена в
запереченні на позовну заяву, поданому
представником відповідача у судовому
засіданні 14.01.2014 року, де вказано, що під
час проведення перевірки встановлено
заниження податку на додану вартість
позивачем на загальну суму 70538 грн. по
взаєморозрахунках з ТзОВ «СМУ-600», ТзОВ
«Лідерком», ПП «Біко Агротрейд» та ТзОВ
«Ейс Констракшен Менеджмент».
Відповідач стверджує, що контрагенти
позивача позбавлені фактичної
можливості постачати товари на умовах
договору у зв'язку з відсутністю
трудових ресурсів, виробничого
обладнання, складських приміщень, що
необхідне для здійснення
фінансово-господарської діяльності
підприємства. Звертає увагу, що
наявність у позивача лише отриманої
податкової накладної без фактичного
здійснення господарської операції не
може бути підставою для включення
визначених у такій накладній сум
податку на додану вартість до
податкового кредиту. Відповідач
вважає, що при формуванні даних
податкового обліку не повинні
враховуватись первинні документи, які
вказують на проведення господарських
операцій із контрагентами ТзОВ
«СМУ-600», ТзОВ «Лідерком», ПП «Біко
Агротрейд» та ТзОВ «Ейс Констракшен
Менеджмент».

Представник відповідача проти позову
заперечив, надав пояснення, аналогічні
викладеним у запереченні на позов,
просив у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Дослідивши надані суду докази в межах
заявлених вимог, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Приватне підприємство фірма
«БП-Електромеханік» зареєстровано
Виконавчим комітетом Львівської
міської ради 09.06.2004 року, що
підтверджено копією Свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи
Серія А00 № 378349; узято на податковий
облік в органах ДПС 19.07.2004 року за № 6399.

У період з 26.09.2013 року по 02.10.2013 року
Державною податковою інспекцією у
Личаківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області проведено
позапланову виїзну перевірку
приватного підприємства фірми
«БП-Електромеханік», про що складено
Акт № 103/22-40/32970599 від 09.10.2013 року про
результати позапланової виїзної
перевірки з питань взаємовідносин та
взаєморозрахунків з ТзОВ «СМУ-600» за
період з 01.11.2011 року по 31.12.2012 року, з
ТзОВ «Лідерком» за період з 01.09.2011 року
по 29.02.2012 року, з ПП «Біко Агротрейд» за
період з 01.01.2011 року по 31.03.2013 року, з
ТзОВ «Ейс Констракшен Менеджмент» за
період з 01.07.2011 року по 31.03.2013 року.
Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог п. 186.1. ст. 186, п. 198.1., п.
198.3. ст. 198 Податкового кодексу України,
в результаті чого завищено податковий
кредит з податку на додану вартість
всього на суму 75008,45 грн., а також вимог
п. п. 14.1.185., п. п. 14.1.191. п. 14.1. ст. 14, п. 185.1.
ст. 185, п. 188.1. ст. 188 Податкового кодексу
України, в результаті чого завищено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість всього на суму 4470,04 грн.

30.10.2013 року відповідачем на підставі
акта перевірки № 103/22-40/32970599 від 09.10.2013
року прийнято податкове повідомлення -
рішення форми «Р» № , яким за
порушення п. 186.1. ст. 186, п. 198.1., п. 198.3. ст.
198 Податкового кодексу України
збільшено суму грошового зобов'язання
позивача за платежем податок на додану
вартість в сумі 105807,20 грн., у тому числі
основний платіж 70538 грн., штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) 35269,20 грн.

Приймаючи рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
добросовісно.

Згідно з п. п. 14.1.179. п. 14.1. ст. 14
Податкового кодексу України податкове
зобов'язання для цілей розділу V цього
Кодексу - загальна сума податку на
додану вартість, одержана (нарахована)
платником податку в звітному
(податковому) періоді.

Згідно з п. п. 14.1.181. п. 14.1. ст. 14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з п. 44.1. ст. 44 ПК України Для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Згідно з п. п. 54.3.2. п. 54.3. ст. 54 ПК України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення (збільшення) від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Згідно з п. 57.3. ст. 57 ПК України у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Згідно з п. 123.1. ст. 123 ПК України у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Згідно з п. 185.1. ст. 185 ПК України об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до п. 186.1. ст. 186 ПК України
місцем постачання товарів є:

а) фактичне місцезнаходження товарів
на момент їх постачання (крім випадків,
передбачених у підпунктах "б" і "в" цього
пункту);

б) місце, де товари перебувають на час
початку їх перевезення або
пересилання, у разі якщо товари
перевозяться або пересилаються
продавцем, покупцем чи третьою особою;

в) місце, де провадиться складання,
монтаж чи встановлення, у разі якщо
товари складаються, монтуються або
встановлюються (з випробуванням чи без
нього) продавцем або від його імені.

Згідно з п. 188.1. ст. 188 ПК України база
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг визначається виходячи з
їх договірної (контрактної) вартості,
але не нижче звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів, крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів, і збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку).

Згідно з п. 198.1. ст. 198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2. ст. 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п. 198.4. ст. 198 ПК України якщо
платник податку придбає (виготовляє)
товари/послуги та необоротні активи,
які призначаються для їх використання
в операціях, що не є об'єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника.

Згідно з п. 198.6. ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Згідно з п. 201.1. ст. 201 ПК України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової
накладної;

б) дата виписування податкової
накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку
(продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування
податку;

ж) ставка податку та відповідна сума
податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Згідно з п. 201.4. ст. 201 ПК України
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Згідно з п. 201.6. ст. 201 ПК України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Органи державної податкової служби за
даними реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. 201.7. ст. 201 ПК України
податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Згідно з п. 201.10. ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

На підтвердження дотримання вимог п.
198.3. ст. 198 Податкового кодексу України
позивачем надано копії:

- договору купівлі-продажу (з
відтермінуванням платежу) № 101111 від
10.11.2011 року, укладеного ППФ
«БП-Електромеханік» (покупець) та ПП
«СМУ-600» (продавець) про поставку
електричного, пневматичного,
бензинового, дизельного інструменту, а
також будівельних та витратних
матеріалів та приладдя;

- податкових накладних № 103 від
05.12.2011 року на суму 25701,97 грн., № 323 від
12.12.2011 року на суму 30164,08 грн., № 542 від
17.01.2012 року на суму 14936,16 грн.;

- видаткових накладних № РН-12_1203
від 12.12.2011 року на суму 30164,08 грн., №
РН-12-0504 від 05.12.2011 року на суму 25701,97 грн.,
№ РН-1-17002 від 17.01.2012 року на суму 14936,16
грн.;

- договору купівлі-продажу (з
відтермінуванням платежу) № 010911 від
01.09.2011 року, укладеного ППФ
«БП-Електромеханік» (покупець) та ТзОВ
«Лідерком» (продавець) про поставку
електричного, пневматичного,
бензинового, дизельного інструменту, а
також будівельних та витратних
матеріалів та приладдя;

- податкових накладних № 224 від
28.09.2011 року на суму 11162,48 грн., № 25 від
20.09.2011 року на суму 10739,82 грн., № 427 від
18.11.2011 року на суму 34016,71 грн., № 13 від
01.12.2011 року на суму 30601,62 грн., № 207 від
09.12.2011 року на суму 40013,74 грн., № 10 від
03.10.2011 року на суму 22655,09 грн., № 160 від
10.10.2011 року на суму 21931,73 грн., № 407 від
20.10.2011 року на суму 19743,72 грн., № 236 від
10.11.2011 року на суму 27419,17 грн., № 26 від
01.11.2011 року на суму 34136,92 грн.;

- видаткових накладних № РН-9-28004
від 28.09.2011 року на суму 11162,48 грн., №
РН-9-20023 від 20.09.2011 року на суму 10739,82 грн.,
№ РН-12-0907 від 09.12.2011 року на суму 30601,62
грн., № РН-12-0113 від 01.12.2011 року на суму
34016,71 грн., № РН-11-1818 від 18.11.2011 року на
суму 19743,72 грн., № РН-11-1016 від 10.11.2011 року
на суму 27419,17 грн., № РН-11-0122 від 01.11.2011
року на суму 34136,92 грн., № РН-10-2017 від
20.10.2011 року на суму 21931,73 грн., № РН-10-0311
від 03.10.2011 року на суму 40013,74 грн.;

- договору купівлі-продажу (з
відтермінуванням платежу) № 230112 від
23.01.2012 року, укладеного ППФ
«БП-Електромеханік» (покупець) та ПП
«Біко Агротрейд» (продавець) про
поставку електричного, пневматичного,
бензинового, дизельного інструменту, а
також будівельних та витратних
матеріалів та приладдя;

- податкових накладних № 1019 від
30.01.2012 року на суму 23562,34 грн., № 105 від
03.02.2012 року на суму 12291,22 грн., №765 від
23.01.2012 року на суму 9705,47 грн., № 584 від
20.02.2012 року на суму 6741,65 грн., № 85 від
06.03.2012 року на суму 9816,91 грн.;

- видаткових накладних № РН-1-2305
від 23.01.2012 року на суму 9705,47 грн., №
РН-1-30010 від 30.01.2012 року на суму 23562,34 грн.,
№ РН-2-20004 від 20.02.2012 року на суму 6741,65
грн., № РН-2-03003 від 03.02.2012 року на суму
12291,22 грн., № РН-3-06004 від 06.03.2012 року на
суму 9816,91 грн.;

- договору купівлі-продажу (з
відтермінуванням платежу) № 310811 від
31.08.2011 року, укладеного ППФ
«БП-Електромеханік» (покупець) та ТзОВ
«Ейс Констракшен Менеджмент»»
(продавець) про поставку електричного,
пневматичного, бензинового, дизельного
інструменту, а також будівельних та
витратних матеріалів та приладдя;

- податкових накладних № 108 від
01.09.2011 року на суму 34451,64 грн., № 256 від
13.09.2011 року на суму 30258,37 грн.;

- видаткових накладних № РН-9-01041
від 01.09.2011 року на суму 34451,64 грн., №
РН-9-13015 від 13.09.2011 року на суму 30258,37 грн.;

- платіжних доручень про оплату
товару придбаного у контрагентів ТзОВ
«СМУ-600», ТзОВ «Лідерком», ПП «Біко
Агротрейд» та ТзОВ «Ейс Констракшен
Менеджмент» (т. 1, а. с. 148-166);

- договору оперативного лізингу
(найму) автомобіля № 00004284 від 01.02.2012
року;

- договору позички транспортного
засобу від 28.01.2008 року.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка директор позивача ОСОБА_3
пояснив, що товар, що придбавався у
контрагентів ТзОВ «СМУ-600», ТзОВ
«Лідерком», ПП «Біко Агротрейд» та ТзОВ
«Ейс Констракшен Менеджмент»,
отримував він особисто або
уповноважені особи позивача на
підставі довіреностей. Вказаний товар
транспортувався транспортними
засобами, якими користується позивач
на підставі договору оперативного
лізингу (найму) автомобіля № 00004284 від
01.02.2012 року та договору позички
транспортного засобу від 28.01.2008 року, у
зв'язку із малогабаритністю товару і
відсутністю необхідності укладати
окремі договори на перевезення товару.

Надані сторонами докази та повідомлені
свідком у судовому засіданні обставини
вказують на відсутність порушень
позивачем вимог п. п. 14.1.185., п. п. 14.1.191. п.
14.1. ст. 14, п. 185.1. ст. 185, п. 186.1. ст. 186, п. 188.1.
ст. 188, п. 198.1., п. 198.3. ст. 198 Податкового
кодексу України. Позивачем
представлено Суду всі відповідні
розрахункові, платіжні та інші
документи, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку та які
вказують на товарність господарських
операцій, їх відповідність основній
меті господарської діяльності
контрагентів.

Суд дійшов висновку, що твердження
відповідача про безтоварність
господарських операцій позивача та
його контрагентів ТзОВ «СМУ-600», ТзОВ
«Лідерком», ПП «Біко Агротрейд» та ТзОВ
«Ейс Констракшен Менеджмент», а також
висновки про заниження податку на
додану вартість на суму 70538 грн. не
обґрунтовані належними та допустимими
доказами.

На підтвердження використання у своїй
господарській діяльності товарів,
придбаних у контрагентів ТзОВ «СМУ-600»,
ТзОВ «Лідерком», ПП «Біко Агротрейд» та
ТзОВ «Ейс Констракшен Менеджмент»,
позивачем долучено до матеріалів
справи копії відповідних первинних
документів (т. 2, а. с. 5-23). Вказані докази
в сукупності свідчать про використання
позивачем у своїй господарській
діяльності товарів, придбаних у
контрагентів ТзОВ «СМУ-600», ТзОВ
«Лідерком», ПП «Біко Агротрейд» та ТзОВ
«Ейс Констракшен Менеджмент».

Необґрунтованими, на думку Суду, є
покликання відповідача у акті
податкової перевірки на обставини,
встановлені у Актах від 17.05.2013 року №
1706/22-8/36677875 про неможливість проведення
зустрічної звірки ПП «Біко Агротрейд»,
від 17.05.2013 року № 1699/22.8/36757122 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТзОВ «Ейс Констракшен
Менеджмент», від 23.05.2013 року №
1791/22.8/21687550 про неможливість проведення
зустрічної звірки ПП «СМУ-600», від 17.05.2013
року № 1698/22-8/35197074 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТзОВ
«Лідерком», стосовно відсутності у
вказаних юридичних осіб трудових
ресурсів, виробничого обладнання,
складських приміщень, що необхідне для
здійснення фінансово-господарської
діяльності підприємства, здійснення
господарської діяльності
підприємствами з метою надання
податкової вигоди третім особам тощо.
Згідно з п. 110.1 ст. 110 Податкового
кодексу України платники податків,
податкові агенти та/або їх посадові
особи несуть відповідальність у разі
вчинення порушень, визначених законами
з питань оподаткування та іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи. Із наведеного
випливає, що сама по собі несплата
податку продавцем (у тому числі
внаслідок ухилення від сплати) в разі
фактичного здійснення господарської
операції не впливає на формування
податкового кредиту покупцем та суму
бюджетного відшкодування чи
податкового кредиту. Якщо контрагент
не виконав свого зобов'язання щодо
сплати податку до бюджету, то це
спричиняє відповідальність та
негативні наслідки саме для цієї особи.
Зазначені обставини не є підставою для
позбавлення платни ка податку права на
відшкодування ПДВ у випадку, коли
останній виконав усі передбачені
законом умови стосовно отримання
такого відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

З цієї ж підстави Суд вважає
необґрунтованим покликання
відповідача на протоколи допиту
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Обставини, викладені у Акті перевірки
№ 103/22-40/32970599 від 09.10.2013 року стосовно
порушення позивачем п. п. 14.1.185., п. п.
14.1.191. п. 14.1. ст. 14, п. 185.1. ст. 185, п. 186.1. ст.
186, п. 188.1. ст. 188, п. 198.1., п. 198.3. ст. 198
Податкового кодексу України
відповідачем належними та допустимими
доказами підтверджені не були.

Крім того, згідно з практикою
Європейського суду з прав людини у
справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії»
(заява № 3991/03) Європейський суд з прав
людини у своєму рішенні від 22.01.2009 року
зазначив, що платник податку не повинен
нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ вдруге. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Вказана правова позиція викладена у
Постанові Верховного Суду України від
31 січня 2011 року справа №21-47а10.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. ст. 49, 70 КАС України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень.

Таким чином, з врахуванням змісту ст. 162
КАС України, податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Личаківському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області №
від 30.10.2013 року є протиправним і
підлягає скасуванню, оскільки судом
встановлено відсутність порушень
позивачем вимог п. п. 14.1.185., п. п. 14.1.191. п.
14.1. ст. 14, п. 185.1. ст. 185, п. 186.1. ст. 186, п. 188.1.
ст. 188, п. 198.1., п. 198.3. ст. 198 Податкового
кодексу України, а адміністративний
позов слід задовольнити повністю.

Суд присуджує з Державного бюджету
України, у відповідності до вимог ч. 1
ст. 94 КАС України, всі здійснені
стороною, яка не є суб'єктом владних
повноважень, та документально
підтверджені судові витрати, на
користь якої ухвалене судове рішення
відповідно до задоволених позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 17-19, 94, 160-163, 167 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області № від 30.10.2013
року.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь приватного
підприємства фірми
«БП-Електромеханік» () 212
(двісті дванадцять) грн. 00 коп.
сплаченого судового збору.

Постанова суду першої інстанції може
бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Постанова може бути оскаржена в
порядку і строки, встановлені ст. 186 КАС
України.

Повний текст постанови складено та
підписано 28 лютого 2014 року.

Суддя
Качур Р.П.