Справа № 872/17055/13
Суддя: Поплавський В.Ю.
Дата ухвалення: 2014-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"24" січня 2014 р.справа №
202/23112/13-а(2а/0202/68/2013)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Поплавського В.Ю.

суддів:
Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Індустріальної районної у
м.Дніпропетровську ради на постанову
Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська від 09 серпня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Індустріальної
районної у м.Дніпропетровську ради про
визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
протиправними дії відповідача щодо
нарахування та виплати допомоги на
оздоровлення за 2012 рік у розмірах
менших, ніж передбачено ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Індустріальної районної у
м.Дніпропетровську ради здійснити
перерахунок та виплатити за 2012 рік
щорічну допомогу на оздоровлення як
особі, що постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Постановою Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 09 серпня 2013
року позовні вимоги задоволено в
повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Індустріального
районного суду м.Дніпропетровська від
09 серпня 2013 року та прийняти нову
постанову, якою відмовити позивачу у
задоволенні його позовних вимог у
повному обсязі.

Позивач заперечень на апеляційну
скаргу не подавав, постанову суду
першої інстанції не оскаржував.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи із наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_1 має
статус учасника ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС 2
категорії, що підтверджується копією
посвідчення.

Відповідач зазначає, що виплату
щорічної допомоги на оздоровлення
позивачу повинна здійснюватися
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України №562 від 12.07.2005 року
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», але
виплата допомоги на оздоровлення за 2012
рік не проведена у зв'язку із
відсутністю коштів.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»(далі Закон
№796) (в редакції від 20.06.1996 року)
передбачена щорічна допомога на
оздоровлення в таких розмірах:
інвалідам І і ІІ групи - п'ять
мінімальних заробітних плат; інвалідам
ІІІ групи, дітям інвалідам - чотири
мінімальні заробітної плати; учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії - п'ять
мінімальних заробітних плат; 3
категорії - три мінімальні заробітні
плати.

Статтею 70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
надано право Кабінету Міністрів
України у 2011 році встановлювати розмір
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними програмами.

Разом з тим, відповідно до ст. 71 Закону
№796 дія положень цього Закону не може
призупинятися іншими законами, крім
законів про внесення змін до цього
Закону.

Конституційний суд України в своєму
рішенні від 9 липня 2007 року №6-рп/2007
зазначав, що закон про Держбюджет не
може скасовувати чи змінювати обсяг
прав і обов'язків, пільг, компенсацій і
гарантій, передбачених іншими законами
України. Також Конституційний Суд
України в рішенні від 22.05.2008 №10-рп/2008
дійшов висновку, що законом про
Держбюджет не можна вносити зміни до
інших законів, зупиняти їх дію чи
скасовувати їх, оскільки з об'єктивних
причин це створює протиріччя у
законодавстві, і як наслідок -
скасування та обмеження прав і свобод
людини і громадянина. У разі
необхідності зупинення дії законів,
внесення до них змін і доповнень,
визнання їх нечинними мають
використовуватися окремі закони.

На час виплати допомоги у 2012 році змін
та доповнень до ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не
вносилось та не приймалося. Тому ст. 48
Закону №796 діє в редакції, яка була до
внесення відповідних змін Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", та
передбачає виплату щорічної допомоги
на оздоровлення в розмірі кратному
мінімальній заробітній платі.

Таким чином, відповідач повинен був
діяти у відповідності до вимог Закону
№796 і у 2012 році сплатити позивачу
належну до виплати щорічну допомогу на
оздоровлення за 2012 рік у відповідності
до ст. 48 зазначеного Закону, а не в
розмірах, передбачених Постановою КМУ
від 12 липня 2005 року №562.

Крім того, в 2012 році нормативні акти
Кабінету Міністрів України з приводу
встановлення розмірів виплат
одноразової допомоги на оздоровлення
особам, визначеним ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не
приймалися.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що у 2012 році
нарахування одноразової допомоги на
оздоровлення повинно здійснюватися
відповідно до ст. 48 Закону «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Застосування відповідачем положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 при нарахуванні
одноразової допомоги на оздоровлення
суперечить положенням Закону № 796 та не
може бути віднесено до реалізації
права визначеного Законом України «Про
Державний бюджет України на 2012 рік».

Вказане не протирічить і висновкам
рішенням Конституційного суду України
від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, оскільки
Кабінет Міністрів України своїм правом
на визначення розмірів одноразової
допомоги на оздоровлення у 2012 році не
скористався.

Враховуючи вищевикладене, та з огляду
на пріоритетність Законів над
підзаконними актами, відповідач
повинен був нарахувати та виплатити
позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення у 2012 році в розмірі
встановленому ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, висновки суду першої
інстанції щодо виплати відповідачем
щорічної одноразової допомоги на
оздоровлення позивачу, у розмірі
передбаченому чинним законодавством є
вірним та відповідають нормам
матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції і не можуть бути підставою
для її скасування, а тому апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200 КАС України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Індустріальної районної у
м.Дніпропетровську ради - залишити без
задоволення.

Постанову Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 09 серпня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня її отримання шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
С.В. Сафронова

Суддя:
Д.В. Чепурнов