Справа № 872/12655/13
Суддя: Нагорна Л.М.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2014 рокусправа № 804/6932/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Нагорної Л.М.

суддів:
Бишевської Н.А. Юхименка О.В.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
липня 2013 року у справі № 804/6932/13-а за
позовом Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю "АВ метал груп" про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернулося до суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АВ метал груп", в
якому просило стягнути з Відповідача
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 253400,13 грн. та пеню за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 50,68 грн.

В обґрунтування позовних вимог
посилалися на те, що підприємство не
виконало норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів,
встановлений частиною 1 статті 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», а
саме - 17 робочих місць, внаслідок чого
до нього були застосовані
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 253400, 13 грн. Сума
адміністративно-господарських санкцій
своєчасно відповідачем не була
сплачена, у зв'язку з чим була
нарахована пеня у сумі 50,68 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
липня 2013 року у задоволенні позову
було відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 24 липня 2013
року, та винести нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
Відповідачем було порушено вимоги
статей 19, 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», а саме - підприємством не
сплачено у добровільному порядку
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативів з
працевлаштування на підприємстві
визначеної законом кількості
інвалідів. При цьому зазначає, що
Відповідачем не було самостійно
працевлаштовано інвалідів, не вжито
всіх необхідних заходів для
працевлаштування інвалідів та не
створювалося господарське об'єднання.
Вказані дії Відповідача перешкоджають
реалізації державної політики в сфері
соціального захисту інвалідів.(а.с.86-89)

Відповідач подав заперечення на
апеляційну скаргу. Вважають, що
обов'язок працевлаштування інваліда
виникає у підприємства при наявності
відповідної пропозиції державної
служби зайнятості чи у разі звернення
інваліда самостійно. Зазначали, що ними
було здійснено всі необхідні дії та
вжито всі передбачені чинним
законодавством заходи для
працевлаштування інвалідів. Жодному
інваліду, який звернувся до
Відповідача самостійно або був
направлений Центром зайнятості, не
було безпідставно відмовлено. Відносно
створення господарських об'єднань,
зазначили, що це є правом, а не
обов'язком підприємств. (а.с.96-100)

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконання
вимог Закону 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» Відповідачем було
подано позивачу Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2012 рік
(форма № 10-ПІ). У вказаному звіті
Відповідач зазначив, що
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу
становить 611 осіб, в зв'язку з чим
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ч. 1 ст. 19 вказаного Закону
становить 24 особи, проте, на
підприємстві Відповідача у 2012 році
працевлаштовано лише 7 осіб, яким
встановлено інвалідність. (а.с.4)

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб -у кількості
одного робочого місця.

Положенням про Фонд соціального
захисту інвалідів, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№1434 від 26.09.2002 (що діяла на час
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що Фонд соціального
захисту інвалідів відповідно до
покладених на нього завдань здійснює
контроль за виконанням підприємствами
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів та сплатою
ними адміністративно-господарських
санкцій і пені, а також відповідно до п.
п. 3 п. 5 Положення має право проводити
перевірку підприємств щодо реєстрації,
подання ними звітів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів, виконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів та сплати
адміністративно-господарських санкцій
і пені.

Згідно з ст. 18-1 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи відповідно до рекомендацій
МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації
та знань, з урахуванням його побажань.

Обов'язок підприємства з створення
робочих місць для інвалідів,
інформування підприємством
уповноважених органів щодо наявності
на підприємстві робочих місць для
працевлаштування осіб, яким відповідно
до чинного законодавства встановлена
інвалідність, не супроводжується
обов'язком підприємства займатись
пошуком інвалідів для їх
працевлаштування на створених робочих
місцях для працівників-інвалідів на
підприємстві, а створення робочих
місць і введення їх в дію має
відбуватись з урахуванням стану
здоров'я, здібностей і професійних
навичок інвалідів, забезпечення прав
яких на працевлаштування та на
оплачувану роботу здійснюється,
відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», в редакції закону
від 23.02.2006р., шляхом безпосереднього
звернення інвалідів до підприємств,
установ, організацій чи до державної
служби зайнятості.

Відповідно до листа Бабушкінського
районного центру зайнятості м.
Дніпропетровська № 700 від 27.05.2013р.
протягом 2012 року ТОВ «АВ метал груп»
систематично надавалася центру
зайнятості населення інформація,
необхідна для працевлаштування
інвалідів, шляхом щомісячного подання
Звітів (форма № 3- ПІ). (а.с.77)

Протягом 2012 року 7 осіб, яких визнано
інвалідами, були працевлаштовані на
ТОВ «АВ метал груп» за самостійними
зверненнями. (а.с. 25-36).

Випадків безпідставної відмови
Відповідачем у прийнятті інвалідів на
роботу судом не встановлено та
Позивачем відповідні докази на
спростування такого висновку суду - не
надавалися.

Виходячи з аналізу положень Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»,
колегія суддів приходить до висновку,
що створення робочих місць для
інвалідів та їх працевлаштування не є
тотожними поняттями. Оскільки
Відповідачем виконані вимоги,
покладені на нього розділом IV Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», а
чинне законодавство не зобов'язує
підприємство самостійно займатися
пошуком та працевлаштуванням
інвалідів, в діях Товариства з
обмеженою відповідальністю «АВ метал
груп» не вбачається вини щодо
незабезпечення працевлаштування
інвалідів у 2012 році.

Відтак, колегія суддів вважає
вірним висновок суду першої інстанції
про відсутність підстав для
задоволення позову.

У межах доводів апеляційної
скарги порушень судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при вирішенні цієї справи не
допущено. Правова оцінка обставин у
справі дана вірно, а тому апеляційну
скаргу слід відхилити, а оскаржуване
судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205,
206 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 24
липня 2013 року у справі № 804/6932/13-а -
залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Повний текст ухвали складено 28
лютого 2014 року.

Головуючий:
Л.М. Нагорна

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
О.В. Юхименко