Справа № 820/12377/13-а
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 р.Справа № 820/12377/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Калитки О. М. , Кононенко З.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами Концерну
"Високі технології права", Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13.01.2014р.
по справі № 820/12377/13-а

за позовом Концерну "Високі
технології права"

до Державної податкової інспекції
у Київському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Концерн "ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" ( далі
- позивач) звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області (далі
- відповідач), в якому просив суд з
урахуванням наданих уточнень визнати
неправомірними дії Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області щодо
не реєстрації Концерну "ВИСОКІ
ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" як платника податку
на додану вартість на підставі
реєстраційної заяви 1-ПДВ від 20.11.2013
року; зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
зареєструвати Концерн "ВИСОКІ
ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" як платника на додану
вартість; зобов'язати Державну
податкову інспекцію у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
видати свідоцтво платника податку на
додану вартість Концерну "ВИСОКІ
ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА".

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 13.01.2014 року
адміністративний позов Концерна
"ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії -
задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області щодо
не реєстрації Концерну "ВИСОКІ
ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" як платника податку
на додатку вартість на підставі
реєстраційної заяви 1-ПДВ від 20.11.2013
року.

Зобов'язано Державну податкову
інспекцію у Київському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
повторно розглянути реєстраційну
заяву платника податку на додатку
вартість Концерну "ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ
ПРАВА" 1-ПДВ від 20.11.2013 року з
урахуванням обставин, викладених в
мотивувальній частині цієї постанови
суду.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою
суду першої інстанції в частині
відмови у задоволенні позовних вимог,
подав апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати вказану постанову у цій
частині та задовольнити позов у
повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного, на його думку, вирішення
спору судом першої інстанції.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції в
частині задоволених позовних вимог,
подав апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою відмовити позивачу
у задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного, на його думку, вирішення
спору судом першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу у порядку
письмового провадження за наявними у
справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши доводи
апеляційних скарг, рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що, відповідно до виписки з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
позивач належним чином зареєстрований
в якості юридичної особи Виконавчим
комітетом Харківської міської ради
03.06.2013 року та перебуває на обліку у
відповідача.

20.11.2013 року позивачем подано до
канцелярії ДПІ у Київському районі м.
Харкова було подано реєстраційну заяву
платника податку на додану вартість за
формою 1-ПДВ (а.с. 11-14). На підтвердження
здійснення операцій з постачання
товарів було додано: виписку з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, наказ №3 від
12.11.2013 року, договір №10/06/13 від 20.06.2013
року про надання юридичних послуг, акт
прийому-здачі наданих послуг від 21.06.2013
року, звіт про надання послуг до
договору №10/06/13 від 20.06.2013 року,
протокол узгодження договірної ціни,
заяву про надання юридичних послуг,
договір оренди приміщення б/н від 11.06.2013
року з додатками, виписку банку від
20.06.2013 року, рахунок-фактуру від 20.06.2013
року, договір №05/08/13 від 05.08.2013 року про
надання інформаційно-консультаційних
послу, видаткову накладну на надання
послуг від 16.09.2013 року, звіт про надання
послуг до договору №05/08/13 від 05.08.2013
року, протокол узгодження договірної
ціни до договору №05/08/13 від 05.08.2013 року,
заяву про надання
інформаційно-консультаційних послуг,
виписку банку від 17.09.2013 року,
рахунок-фактуру від 05.08.2013 року, акт
прийому-здачі наданих послуг від 16.09.2013
року, додаток до звіту про надання
послуг до договору №10/06/13 від 20.06.2013
року, ліцензія Серії АД №075733
Товариства з обмеженою
відповідальністю "СТОК МАРКЕТ СЕРВІС".

27.11.2013 року за вих. №6697/10/20-31-18-02-24
відповідачем на адресу позивача було
направлено лист, в якому зазначено, що
за результатами розгляду заяви за
формою 1-ПДВ від 20.11.2013 року встановлено,
що Концерн "ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" не
відповідає критеріям, визначеним п.182.1
статті 182 Податкового кодексу України,
з огляду на що запропоновано позивачу
надати нову реєстраційну заяву
платника податку на додану вартість
форми 1-ПДВ, заповнену згідно вимог
діючого законодавства та
документальним підтвердженням
достовірності відомостей про
здійснення особою постачання
товарів/послуг або відповідність особи
вимогам, визначеним статтею 180, пунктом
181.1 статті 181, пунктом 182.1 статті 182 та
пунктом 183.7 статті 183 розділу V
Податкового кодексу України.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що дії
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області щодо не реєстрації Концерну
"ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" як платника
податку на додатку вартість є
протиправними, однак вимога про
зобов'язання відповідача реєструвати
Концерн "ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" як
платника на додатку вартість та видати
свідоцтво платника податку на додану
вартість Концерну "ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ
ПРАВА" не підлягає задоволенню,
оскільки суд не може перебирати на себе
функції органу, якому надано такі
виключні повноваження.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Відповідно до п.182.1 ст.182 Податкового
кодексу України, якщо особа, яка
провадить оподатковувані операції і
відповідно до пункту 181.1 статті 181 цього
Кодексу не є платником податку у
зв'язку з тим, що обсяги
оподатковуваних операцій є меншими від
встановленої зазначеною статтею суми,
вважає за доцільне добровільно
зареєструватися як платник податку,
така реєстрація здійснюється за її
заявою.

У відповідності до п.183.1 ст.183
Податкового кодексу України, будь-яка
особа, що підлягає обов'язковій
реєстрації чи прийняла рішення про
добровільну реєстрацію як платника
податку, подає до органу державної
податкової служби за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
реєстраційну заяву.

Згідно з п.183.7 ст.183 Податкового кодексу
України, заява про реєстрацію особи як
платника податку подається особисто
такою фізичною особою або
безпосередньо керівником або
представником юридичної особи -
платника (в обох випадках з
документальним підтвердженням особи
та повноважень) до органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням (місцем проживання)
особи. У заяві зазначаються підстави
для реєстрації особи як платника
податку.

Відповідно до п.3.8. Положення про
реєстрацію платників податку на додану
вартість, при реєстрації платника ПДВ
обов'язково проводиться перевірка його
реєстраційних даних з Єдиного банку
даних про платників податку - юридичних
осіб або Реєстру самозайнятих осіб.
Відомості про заявника мають бути
включені до Єдиного державного
реєстру. Дані реєстраційної заяви
мають бути достовірними та відповідати
відомостям Єдиного державного реєстру.
З метою перевірки достовірності даних
про заявника податковий орган може
звернутись до державного реєстратора
за отриманням витягу з Єдиного
державного реєстру.

Крім того, статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій та
повинні бути складені під час
здійснення цієї операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Первинні документи для
надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву
підприємства, установи, від імені яких
складено документ, назву документа
(форми), дату і місце складання, зміст,
обсяг та одиницю виміру господарської
операції, посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Рахунок (рахунок-фактура) за своїм
призначенням не відповідає ознакам
первинного документа, оскільки ним не
фіксується будь-яка господарська
операція, розпорядження або дозвіл на
проведення господарської операції, а
носить лише інформаційний характер.
Форма рахунку (рахунку-фактури) не
відносяться до типових форм, які
затверджуються Державним комітетом
статистики України, застосування її
нормативно-правовими актами не
передбачено, тому при його складанні
слід керуватися нормами зазначеного
Закону України.

Матеріалами справи підтверджено, що
надана Концерном "ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ
ПРАВА" реєстраційна заява платника
податку на додану вартість, складена за
формою №1-ПДВ та заповнена відповідно
до вимог п.182.1 ст.182 Податкового Кодексу
України, Положення №1394, листа Голови
ДПС України від 12.09.2012 року №3208/0/71-12/18-3117
„Про розгляд реєстраційних заяв
платників ПДВ".

Як вбачається з листа ДПІ у Київському
районі м. Харкова вбачається, що
невідповідність критеріям, визначеним
п.182.1 статті 182 Податкового кодексу
України, на думку відповідача, полягає
в тому, що в наданих до реєстраційної
заяви за формою 1-ПДВ копіях актів
виконаних робіт по взаємовідносинах
Концерну "ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" з
ТОВ "ЛАГУНА-С" та ТОВ "СТОК МАРКЕТ
СЕРВІС" не вказано реєстраційні номери
та дати складання відповідних актів; у
звіті по договору від 05.08.2013 року № 05/08/13
"надано послуги з розробки методичних
рекомендацій щодо рахунку показників
прудеційних нормативів суміщено з
розрахунком показників капіталу та
інвестування (відповідно до Рішення
НКЦПФР №2381)" та у додатку до звіту до
договору від 20.06.2013 року №10/06/13
"юридичні послуги щодо ведення
господарської діяльності підприємства
в договірних відносинах" методичні
рекомендації застосування на практиці
норм діючого законодавства України не
вказано дату складання.

Аналіз викладеного свідчить, що
вищезазначені документи первинного
бухгалтерського обліку не мають
дефектів форми, змісту або походження,
відповідно до ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Також, колегія суддів зазначає, що
відповідно до вимог ст.ст.181-183 ПК
України, листа ДПС України від 12.09.2012
року №3208/0/71-12/18-3117, Положення №1394, листа
Міністерство Фінансів України від
09.07.2007 р. N 31-34000-20/23-4579/4800 рахунок-фактура
не є обов'язковим документом, який
рекомендовано додавати до
реєстраційної заяви як документ, що
підтверджує здійснення розрахунків за
реалізовані товари/послуги.

Приписами п. 3.9 Положення №1394, на який є
посилання у вищезазначеному листі
відповідача, зазначено, що якщо в заяві
про реєстрацію не зазначені
обов'язкові реквізити, надані
недостовірні або неповні дані, її не
скріплено печаткою заявника, не
підписано заявником (для фізичних
осіб), відповідальною особою заявника
(для юридичних осіб) чи особою, яка має
документально підтверджене
повноваження щодо підпису
реєстраційної заяви від особи, яка
реєструється платником ПДВ, відомості
про заявника не включені до Єдиного
державного реєстру, то протягом 10
робочих днів від дня отримання заяви
податковий орган звертається до особи
з письмовою пропозицією надати нову
заяву про реєстрацію (із зазначенням
підстав неприйняття попередньої).

Згідно з п.3.10 Положення про реєстрацію
платників податку на додану вартість,
податковий орган відмовляє в
реєстрації особи як платника ПДВ, якщо
за результатами розгляду
реєстраційної заяви та/або поданих
документів встановлено, що особа не
здійснює постачання товарів/послуг або
не відповідає вимогам, визначеним
статтею 180, пунктом 181.1 статті 181,
пунктом 182.1 статті 182 та пунктом 183.7
статті 183 розділу V Кодексу (пункт 1.5
розділу I, пункти 3.3, 3.4, підпункт 3.5.1
пункту 3.5 розділу III цього Положення),
або якщо існують обставини, які є
підставою для анулювання реєстрації
згідно із статтею 184 розділу V Кодексу
(пункт 5.1 розділу V цього Положення).

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до листа відповідача від 27.11.2013 року за
вих. №6697/10/20-31-18-02-24 вбачається, що
податковим органом було запропоновано
позивачу надати нову реєстраційну
заяву платника податку на додану
вартість саме через невідповідність
вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті
182 Податкового кодексу України.

Колегія суддів, погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
вказані дії податкового органу
протирічать приписам п.3.9 та п.3.10
Положення №1394, через те, що на підставі
висновків для відмови у реєстрації
особи як платника ПДВ згідно п.3.10
Положення №1394, податковим органом було
запропоновано позивачу вчинити дії,
передбачені п.3.9 Положення №1394, а саме
надати нову реєстраційну заяву
платника податку на додану вартість.

Щодо посилання відповідача на рішення
суду по справі №820/7015/13-а, яким, на думку
відповідача, вирішено спір між тими ж
сторонами, з того ж предмету і з тих же
підстав, колегія суддів зазначає, що
предметом розгляду по справі №820/7015/13-а
була реєстраційна заява позивача 1-ПДВ
від 17.07.2013 року, а предметом розгляду по
даній справі є реєстраційна заява 1-ПДВ
від 20.11.2013 року. Отже, предмет та
підстави по даній справі та по справі
№820/7015/13-а є різними.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок, щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що дії ДПІ у Київському
районі м. Харкова щодо не реєстрації
Концерну "ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" як
платника податку на додану вартість на
підставі реєстраційної заяви 1-ПДВ від
20.11.2013 року є протиправними.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
ДПІ у Київському районі м. Харкова
зареєструвати Концерн "ВИСОКІ
ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" як платника на додану
вартість та видати свідоцтво платника
податку на додану вартість Концерну
"ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА", колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що задоволення
позовних вимог в цій частині фактично
буде перебиранням суду на себе
повноважень спеціального державного
органу, які відносяться до його
виключної компетенції.

У відповідності до положень ч.2 ст.11 КАС
України, суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що дії Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області щодо
не реєстрації Концерну "ВИСОКІ
ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" як платника податку
на додану вартість є протиправними,
однак вимога про зобов'язання
відповідача реєструвати Концерн
"ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ ПРАВА" як платника
на додатку вартість та видати
свідоцтво платника податку на додатку
вартість Концерну "ВИСОКІ ТЕХНОЛОГІЇ
ПРАВА" не підлягають задоволенню,
оскільки суд не може перебирати на себе
функції органу, якому надано такі
виключні повноваження.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції від 13.01.2014 р.
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог позивача та відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Концерну "Високі
технології права", Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13.01.2014р. по
справі № 820/12377/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бондар В.О.Судді
Калитка О.М. Кононенко З.О.