Справа № 1005/9090/2012
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Саган В.М.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Степанюка А.Г.,

суддів -
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м. Борисполі та Бориспільському районі
Київської області на постанову
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 03 жовтня 2012 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у м. Борисполі та
Бориспільському районі Київської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2) звернулася до Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
з адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Борисполі та Бориспільському районі
Київської області (далі - Відповідач,
УПФ України у м. Борисполі та
Бориспільському районі) про: визнання
неправомірною відмови Відповідача у
нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 грошової
допомоги при виході на пенсію у розмірі
10 місячних посадових окладів
відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу»; зобов'язання УПФ
України у м. Борисполі та
Бориспільському районі нарахувати та
виплатити Позивачу грошову допомогу
при виході на пенсію у розмірі 10
місячних посадових окладів відповідно
до ст. 37 «Про державну службу».

Постановою Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 03.10.2012 року позов задоволено. При
цьому суд першої інстанції виходив з
того, що після звільнення з державної
служби Позивач набув право на
достроковий вихід на пенсію, а тому має
право на виплату одноразової грошової
допомоги відповідно до приписів ст. 37
Закону України «Про державну службу»

Не погоджуючись із викладеним у
постанові рішенням, Відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю. При цьому посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а також невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились, а тому справа
розглядалась за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої
інстанції, 23.03.2011 року ОСОБА_2 була
звільнена з посади начальника відділу
з виплати пенсій управління Пенсійного
фонду України у м. Борисполі на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів
про працю України у зв'язку з виявленою
невідповідністю займаній посаді за
станом здоров'я.

У ході судового розгляду
Бориспільським міськрайонним судом
Київської області також було
встановлено, що з березня 2011 року
ОСОБА_2 призначено пенсію за віком як
державному службовцю.

У зв'язку з вищевикладеним, Позивач
звернувся до УПФ України у м. Борисполі
та Бориспільському районі із заявою
про виплату йому одноразової грошової
допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Листом від 10.08.2012 року № 72/4-3 Відповідач
повідомив ОСОБА_2 про те, що їй
відмовлено у виплаті грошової допомоги
відповідно до ч. 13 ст. 37 Закону України
«Про державну службу», оскільки
звільнення Позивача на підставі п. 2 ч. 1
ст. 40 КЗпП не є виходом на пенсію, а тому
підстави для виплати відповідної
допомоги відсутні.

На підставі встановлених вище
обставин, виходячи з системного
аналізу приписів ст. 21 Закону України
«Про основні засади соціального
захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку в Україні», ст. 37
Закону України «Про державну службу»,
суд першої інстанції дійшов висновку
про неправомірність відмови
Відповідача, оскільки Позивач після
звільнення набув право на достроковий
вихід на пенсію, а тому УПФ України у м.
Борисполі та Бориспільському районі
повинно було виплатити йому грошову
допомогу як державному службовцю у
разі виходу на пенсію.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна не погодитися з
огляду на наступне.

Згідно ст. 21 Закону України «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні» особам
передпенсійного віку, трудовий договір
з якими було розірвано з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
в зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідацією, реорганізацією,
перепрофілюванням підприємств,
установ, організацій, скороченням
чисельності або штату працівників, а
також виявленою невідповідністю
працівника займаній посаді за станом
здоров'я, гарантується право на
достроковий вихід на пенсію за півтора
року до встановленого законодавством
строку, якщо вони мають страховий стаж
для чоловіків - 25 років, для жінок - 20
років, а для осіб, які мають право на
пенсію на пільгових умовах, - стаж
роботи, який дає право на цей вид
пенсії.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках: виявленої
невідповідності працівника займаній
посаді або виконуваній роботі
внаслідок недостатньої кваліфікації
або стану здоров'я, які перешкоджають
продовженню даної роботи, а так само в
разі відмови у наданні допуску до
державної таємниці або скасування
допуску до державної таємниці, якщо
виконання покладених на нього
обов'язків вимагає доступу до
державної таємниці

Як встановлено судом першої інстанції,
Позивача було звільнено з посади
державного службовця на підставі п. 2 ч.
1 ст. 40 КЗпПта у березні 2011 року
призначено пенсію за віком.

Законом України «Про державну службу»
регулюються суспільні відносини, які
охоплюють діяльність держави щодо
створення правових, організаційних,
економічних та соціальних умов
реалізації громадянами України права
на державну службу.

Отже, особливості матеріального та
соціально-побутового забезпечення
державних службовців, зокрема і
пенсійного забезпечення, регулюються
приписами Закону України «Про державну
службу», який є спеціальним для
регулювання даних правовідносин.

Відповідно до ч. 13 ст. 37 Закону
державним службовцям у разі виходу на
пенсію за наявності стажу державної
служби не менше 10 років виплачується
грошова допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

З комплексного аналізу вищезазначених
норм випливає, що грошова допомога в
розмірі 10 місячних посадових окладів
виплачується державному службовцю за
умов виходу на пенсію з посади
державного службовця та наявності
страхового стажу, у тому числі стажу
державної служби не менше 10 років.
Жодних додаткових умов для виплати
грошової допомоги державному
службовцю у разі виходу його на пенсію
в частині тринадцятій статті 37 Закону
не встановлено.

Грошова допомога, передбачена вказаним
законодавчим положенням, має разовий
характер. Право на її одержання
пов'язане з певним стажем роботи особи
на посаді державного службовця та
припиненням цієї роботи у зв'язку з
виходом на пенсію державного
службовця. Тому розірвання трудового
договору з державним службовцем з
підстав, визначених у пункті 2 частини
першої статті 40 КЗпП не може нівелювати
право державного службовця на
отримання зазначеної грошової
допомоги за умови наявності стажу
державної служби не менше 10 років.

Отже, державний службовець у разі
дострокового (не раніше ніж за півтора
року до встановленого законодавством
строку) виходу на пенсію державного
службовця на підставі п. 2 ч. 1 статті 40
КЗпП у зв'язку з виявленою
невідповідністю займаній посаді за
станом здоров'я та неможливістю
переведення, за його згодою, на іншу
роботу відповідно до частини другої
статті 40 КЗпП, за наявності стажу
державної служби не менше 10 років і
страхового стажу, як і інші державні
службовці, які виходять на пенсію з
посад державних службовців після
досягнення віку, зазначеного в частині
першій статті 37 Закону, має право на
отримання грошової допомоги в розмірі
10 місячних посадових окладів.

Аналогічна позиція викладена у рішенні
Конституційного Суду України від 26.11.2013
року у справі № 11-рп/2013 за
конституційним зверненням громадянки
ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення
положення частини тринадцятої статті 37
Закону України «Про державну службу» у
системному зв'язку з положеннями
пункту 2 частини першої, частини другої
статті 40 Кодексу законів про працю
України.

Згідно ст. 147 Конституції України
Конституційний Суд України вирішує
питання про відповідність законів та
інших правових актів Конституції
України і дає офіційне тлумачення
Конституції України та законів
України.

Приписами ч. 2 ст. 150 Конституції України
закріплено, що з питань, передбачених
цією статтею, Конституційний Суд
України ухвалює рішення, які є
обов'язковими до виконання на
території України, остаточними і не
можуть бути оскаржені.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України
«Про Конституційний Суд України»
Конституційний Суд України за
результатами розгляду справ щодо
конституційності законів та інших
правових актів Верховної Ради України,
актів Президента України, актів
Кабінету Міністрів України, правових
актів Верховної Ради Автономної
Республіки Крим щодо офіційного
тлумачення Конституції України та
законів України приймає рішення.

Отже, враховуючи вищезазначене,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що, оскільки Позивач на час звільнення
за своїм віком, страховим стажем та
стажем державної служби набув право на
достроковий вихід на пенсію, то УПФ
України у м. Борисполі та
Бориспільському районі в силу приписів
ч. 13 ст. 37 Закону зобов'язаний виплатити
ОСОБА_2 грошову допомогу в розмірі 10
місячних посадових окладів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 169, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254, 256 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м. Борисполі
та Бориспільському районі Київської
області - залишити без задоволення, а
постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 03 жовтня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Борисполі та Бориспільському районі
Київської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається у порядку та
строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.