Справа № 2114/1934/12
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 2114/1934/12

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції:
Спічак О.Б. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Херсоні на постанову
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 13 квітня 2012 року по справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні про поновлення нарахування і
виплати пенсії за віком,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 (далі - позивач, або ОСОБА_2)
звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні (УПФУ в м. Херсоні) про
поновлення нарахування і виплати
пенсії за віком.

Постановою Комсомольського районного
суду м. Херсона від 13 квітня 2012 року
вказані вимоги позивачки задоволені та
зобов'язано УПФУ в м. Херсоні прийняти
рішення про поновлення виплати ОСОБА_2
пенсії за віком, а також зобов'язано
УПФУ в м. Херсоні нарахувати та
виплачувати ОСОБА_2 пенсію
з 02.03.2012 року.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням суду першої інстанції
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
адміністративного позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено під час апеляційного
розгляду, позивачка є громадянкою
України та пенсіонером за віком.

В 2010 році позивачка виїхала на постійне
місце проживання до держави Ізраїль.

21.09.2011 року позивачка звернулась до
УПФУ в м. Херсоні з заявою про
поновлення виплати пенсії за віком,
проте листом від 23.09.2011 року УПФУ в
м. Херсоні відмовило позивачці в
поновленні виплати пенсії з віком у
зв'язку із тим, що для реалізації
рішення Конституційного Суду України
№ 25-пр/2009 від 07
жовтня 2009 року необхідне прийняття
спеціального Закону України, яким
будуть передбачені умови, норми та
механізми виплати пенсій громадянам,
які виїхали або будуть виїжджати на
постійно місце проживання за кордон.
Крім цього, у рішенні Конституційного
Суду також звернуто увагу Верховної
Ради України на необхідність
приведення у відповідність до
Конституції України положень інших
законів, які регламентують виплату
пенсій пенсіонерам, які постійно
проживають у державах, з якими Україною
не укладено відповідного договору.
Враховуючи викладене УПФУ в м. Херсоні
повідомило позивачку, що поновити їй
виплату пенсії на даний час підстав
немає.

Не погоджуючись з такими діями
відповідача позивачка звернулась до
суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції виходив з того, що проживаючи
в Ізраїлі, позивачка, як громадянка
України, має такі ж самі конституційні
права, як і інші громадяни цієї держави,
оскільки Конституція України та
пенсійне законодавство України не
допускають обмеження права на
соціальний захист, зокрема, права на
отримання пенсії за ознакою місця
проживання.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на викладене.

Так, відповідно до ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Статтею 24 Конституції України
встановлено, що громадяни мають рівні
конституційні права і свободи та є
рівними перед законом. Не може бути
привілеїв чи обмежень за ознаками раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, етнічного
та соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
49 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» виплата пенсії за
рішенням територіальних органів
Пенсійного фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

За правилами другого речення статті 51
цього ж Закону під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Водночас, рішенням Конституційного
Суду України від 07 жовтня 2009 року
№ 25-рп/2009 положення пункту 2 частини 1
статті 49, другого речення статті 51
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

У своєму рішенні Конституційний Суд
України зазначив, що оспорюваними
нормами Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» конституційне право на
соціальний захист поставлене в
залежність від факту укладення
Україною з відповідною державою
міжнародного договору з питань
пенсійного забезпечення. Таким чином,
держава всупереч конституційним
гарантіям соціального захисту для всіх
осіб, що мають право на отримання
пенсії у старості, на законодавчому
рівні позбавила цього права
пенсіонерів у тих випадках, коли вони
обрали постійним місцем проживання
країну, з якою не укладено відповідного
договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Отже, після прийняття вказаного
рішення Конституційним Судом України
статті 49 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» не встановлено
підстав для припинення пенсії в разі
перебування пенсіонера за кордоном.

Враховуючи наведені норми права,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
наявність у позивача права на
поновлення виплати їй пенсії за віком,
а відтак, і про наявність правових
підстав для задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи та постановлено
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
на постанову Комсомольського
районного суду м. Херсона від 13 квітня
2012 року - залишити без задоволення.

Постанову Комсомольського районного
суду м. Херсона від 13 квітня 2012 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Херсоні про поновлення
нарахування і виплати пенсії за віком -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності через 5 днів після направлення
її копії особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів
після набрання чинності безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/