Справа № 500/6967/13-а
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

19 лютого 2014 р.ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа №
500/6967/13-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Бурнусус О.О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кравець О.О.

судді - Домусчі С.Д.

судді - Шеметенко Л.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області на постанову
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 26 листопада 2013
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м.Ізмаїлі та
Ізмаїльському районі Одеської області
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м.Ізмаїлі та
Ізмаїльському районі Одеської області
та просив зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в м.Ізмаїлі та
Ізмаїльському районі Одеської області
відновити та виплатити пенсію за
списком №2, згідно до ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» з 1
жовтня 2009 року.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 26 листопада
2013 року адміністративний позов ОСОБА_1
в частині визнання неправомірною
відмову відповідача у відновленні
нарахування та виплати пенсії за віком
на пільгових умовах за списком №2
ОСОБА_1, та зобов'язання відповідача
відновити нарахування та виплату
пенсії за віком на пільгових умовах за
списком №2 з 07.10.2009 року по 15.04.2013 року
залишено без розгляду.

Постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 26 листопада 2013 року позов був
задоволений частково: визнано
неправомірною відмову відповідача у
відновленні нарахування та виплати
пенсії за віком на пільгових умовах за
списком №2 ОСОБА_1 починаючи з 16.04.2013
року.

Зобов'язати відповідача відновити
нарахування та виплату пенсії за віком
на пільгових умовах за списком №2
починаючи з 16.04.2013 року .

Не погоджуючись з вказаною постановою
відповідач подав апеляційну скаргу, у
якої вважає вказану постанову
прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить її скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року справу призначено до розгляду у
порядку письмового провадження.

Апеляційний суд, заслухавши
доповідача, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що вона не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування зобов'язані діяти
тільки на підставі ,в межах повноважень
та у спосіб ,що передбачені
Конституцією й законами України

Згідно до ст.12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» право на пенсію
за віком мають: чоловіка -після
досягнення 60 років і при стажі роботи
не менше 25 років,жінки-після досягнення
55 років і при стажі роботи не менше 20
років.

У відповідності до ст..62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Таким чином, за
наявності належним чином оформленої
трудової книжки із зазначенням в ній
посади вихователя у вказаний період, не
може бути виключений трудовий стаж, що
дає позивачу право на призначення
пенсії за вислугу років.

Судом першої інстанції було
встановлено ,що ОСОБА_1 з 01.08.1996 року
отримував пенсію за віком за списком
№2, призначену відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991 року за №1788 - XII.

З березня 2001 року була припинена
виплата пенсії, у зв'язку з виїздом
позивача на постійне місце проживання
до Ізраїлю .

05.08.2013 року позивачу звернувся із
заявою до відповідача про поновлення
виплати йому пенсії за віком на
підставі рішення Конституційного суду
України.

Згідно до листа за вихідним №265/Р-1 від
16.07.2012 року, УПФ України в Малиновському
районі м. Одеси відмовило позивачу в
поновленні виплати пенсії за віком у
зв'язку із тим, що для реалізації
Рішення Конституційного Суду України
№25-рп/2009 від 07.10.2009 року потрібне
прийняття спеціального Закону України,
яким будуть передбачені умови, норми та
механізм виплати пенсій громадянам,
які виїхали або будуть виїжджати на
постійне місце проживання за кордон.
Крім цього, у Рішенні Конституційного
Суду України також звернуто увагу
Верховної Ради України на необхідність
приведення у відповідність до
Конституції України положень інших
законів, які регламентують виплату
пенсій пенсіонерам, які постійно
проживають у державах, з якими Україною
не укладено відповідного договорів. На
підставі викладеного, відповідач
зазначив, що на даний час підстав
поновити виплату пенсії немає.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач, проживаючи в
державі Ізраїль як громадянин України,
має такі ж самі конституційні права, як
і інші громадяни України, оскільки
Конституція Україні та пенсійне
законодавство України не допускає
обмеження права на соціальний захист,
зокрема права на отримання пенсії, за
ознакою місця проживання громадянина
України.

Відповідно до ст.51 Закону №1058-IV у разі
виїзду пенсіонера на постійне місце
проживання за кордон пенсія,
призначена в Україні, виплачується за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Рішення Конституційного суду України
від 07.10.2009 року №25-рп/2009, на яке
посилається позивач та суд першої
інстанції, визнало неконституційними
положення п.2 ч.1 ст.49, другого речення
ст.51 Закону №1058-IV, які стосуються
припинення виплати тих пенсій, які були
призначені пенсіонеру до його виїзду
на постійне місце проживання закордон.

Оскільки вищевикладені положення
законодавства визнані
неконституційними і втратили чинність,
апеляційний суд вважає, що позивач як
громадянин України має право на
отримання призначеної йому пенсії за
віком не залежно від місця проживання.

Апеляційний суд погоджується із
висновком суду 1-ої інстанції ,щодо
наявності підстав для задоволення
позову та вважає, що судом першої
інстанції правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
вірно встановлено фактичні обставини
справи та дана правова оцінка,
постановлене рішення суду першої
інстанції викладено достатньо повно,
висновки обгрунтовані з посиланням на
конкретні норми законів України та
відповідає чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, оскільки
грунтуються на невірному трактуванні
позивачем фактичних обставин і норм
матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України
,за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Виходячи з цього, апеляційний суд
доходить до висновку, що не має підстав
для скасування чи зміни постанови суду
1-ої інстанції.

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.197, п.1 ч.1. ст.198, 200,
п.1 ч.1 ст. 205,ст. 206,210, 211, 212 , ч. 5 ст. 254 КАС
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Ізмаїлі та
Ізмаїльському районі Одеської області-
залишити без задоволення, а постанову
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 26 листопада 2013
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя

Судді: