Справа № К/9991/92903/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/92903/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач), Мойсюка
М.І., Черпака Ю.К.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Державного підприємства «Національний
культурно-мистецький та музейний
комплекс «Мистецький арсенал» до
Головного управління охорони
культурної спадщини Київської міської
держаної адміністрації про скасування
акта і постанови про накладення
фінансових санкцій,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2007 року Державне
підприємство «Національний
культурно-мистецький та музейний
комплекс «Мистецький арсенал» (далі -
ДП «Мистецький арсенал») звернулося до
суду із вказаним позовом.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
1 березня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 6 грудня 2011
року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, позивач подав касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення цих судів та
прийняти нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скаргу
необхідно залишити без задоволення з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що відповідач діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судами встановлено, що на території ДП
"Мистецький арсенал" розташована
пам'ятка архітектури національного
значення - Земляні укріплення
Успенського бастіону Києво-Печерської
цитаделі XVIII ст., які відповідно до
постанови Ради Міністрів Української
РСР від 6 вересня 1979 року № 442
відносяться до комплексної пам'ятки
архітектури і містобудування
національного значення - Київської
фортеці.

У серпні 2007 року посадовими особами
Головного управління охорони
культурної спадщини Київської міської
держаної адміністрації (далі-ГУОКС)
виявлено вчинення правопорушення у
сфері охорони культурної спадщини
(ст.ст. 22, 32 Закону України "Про охорону
культурної спадщини"), а саме на ділянці
по вул. Січневого повстання, 28/30, у
Печерському районі м. Києва на
території ДП "Мистецький арсенал"
знесено частину захисного валу
(земляний вал) пам'ятки національного
значення XVII ст. - початку XVIII ст.
"Київська фортеця", яка (ділянка) згідно
із розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 17 травня
2002 року № 979 належить до охоронної зони
архітектурного заповідника
"Старо-Печерська фортеця і
Києво-Печерська Лавра" в межах
оборонних споруд.

При цьому роботи, в результаті яких
відбулося руйнування земляного валу
Успенського бастіону Києво-Печерської
цитаделі, проводилися без належної
проектно-кошторисної та дозвільної
документації.

За фактом вчиненого правопорушення
відповідачем складено акт № 12 про
вчинення правопорушення у сфері
охорони культурної спадщини від 3
вересня 2007 року і на підставі ст.ст. 44, 45
Закону України "Про охорону культурної
спадщини" та за порушення ст.ст. 22, 32
цього Закону винесено постанову № 9 від
21 вересня 2007 року і накладено на ДП
"Мистецький арсенал" фінансові санкції
у розмірі 170000 грн.

Частинами 4 і 5 статті 54 Конституції
України встановлено, що культурна
спадщина охороняється законом, держава
забезпечує збереження історичних
пам'яток та інших об'єктів, що
становлять культурну цінність, вживає
заходів для повернення в Україну
культурних цінностей народу, які
знаходяться за її межами.

Згідно із ст.. 66 Конституції України
кожен зобов'язаний не заподіювати
шкоду природі, культурній спадщині,
відшкодовувати завдані ним збитки.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України від
15 січня 1999 року "Про столицю України -
місто-герой Київ" органи місцевого
самоврядування і виконавчої влади у
місті Києві забезпечують здійснення
заходів щодо збереження та відновлення
пам'яток історії, культури, релігії,
архітектури та містобудування,
заповідних та природних зон і
ландшафтів, що мають національне
значення.

Правові, організаційні, соціальні та
економічні відносини у сфері охорони
культурної спадщини з метою її
збереження, використання об'єктів
культурної спадщини у суспільному
житті, захисту традиційного характеру
середовища в інтересах нинішнього і
майбутніх поколінь регулюються Закон
України "Про охорону культурної
спадщини" (далі - Закон).

Відповідно до Закону об'єкти
культурної спадщини, які знаходяться
на території України, охороняються
державою. Охорона об'єктів культурної
спадщини є одним із пріоритетних
завдань органів державної влади та
органів місцевого самоврядування.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 Закону
державне управління у сфері охорони
культурної спадщини покладається на
Кабінет Міністрів України, спеціально
уповноважені органи охорони
культурної спадщини, до яких належить
орган охорони культурної спадщини
Київської міської державної
адміністрації (далі - КМДА).

Частиною 6 цієї статті Закону
встановлено, що рішення (розпорядження,
дозволи, приписи, постанови) органів
охорони культурної спадщини, прийняті
в межах їхньої компетенції, є
обов'язковими для виконання юридичними
і фізичними особами.

Статтею 6 Закону передбачено, що до
повноважень органу охорони культурної
спадщини КМДА відповідно до його
компетенції належить: здійснення
контролю за виконанням цього Закону,
інших нормативно-правових актів про
охорону культурної спадщини; видання
розпоряджень та приписів щодо охорони
пам'яток місцевого значення,
припинення робіт на пам'ятках, їхніх
територіях та в зонах охорони, якщо ці
роботи проводяться за відсутності
затверджених або погоджених з
відповідним органом охорони
культурної спадщини програм та
проектів, передбачених цим Законом
дозволів або з відхиленням від них;
застосування фінансових санкцій за
порушення цього Закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 22 Закону
пам'ятки, їхні частини, пов'язане з ними
рухоме та нерухоме майно забороняється
зносити, змінювати, замінювати,
переміщувати (переносити) на інші
місця.

Згідно ч. 1 ст. 32 цього ж Закону
встановлено, що на охоронюваних
археологічних територіях, у межах зон
охорони пам'яток, історичних ареалів
населених місць, занесених до Списку
історичних населених місць України,
забороняються містобудівні,
архітектурні чи ландшафтні
перетворення, будівельні,
меліоративні, шляхові, земляні роботи
без дозволу відповідного органу
охорони культурної спадщини.

Відповідно до ч. 3 цієї статті Закону на
охоронюваних археологічних
територіях, у межах зон охорони
пам'яток, історичних ареалів населених
місць, занесених до Списку історичних
населених місць України, забороняються
містобудівні, архітектурні чи
ландшафтні перетворення, будівельні,
меліоративні, шляхові, земляні роботи
без дозволу відповідного органу
охорони культурної спадщини

У відповідності з ст. 44 Закону
відповідний орган охорони культурної
спадщини накладає на юридичну особу,
яка є власником або уповноваженим ним
органом чи замовником робіт, такі
фінансові санкції: за проведення
будь-яких незаконних робіт, що можуть
завдати або завдали шкоди пам'ятці, її
території, охоронюваній археологічній
території, охоронним зонам, історичним
ареалам населених місць, - у розмірі від
тисячі до десяти тисяч
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Статтею 45 Закону передбачено, що
фінансові санкції, передбачені статтею
44, накладаються керівником органу
охорони культурної спадщини Київської
міської районної державної
адміністрації після розгляду
матеріалів, які засвідчують факт
правопорушення.

Про вчинення правопорушення,
зазначеного у статті 44 Закону, особою,
уповноваженою органом охорони
культурної спадщини, складається акт.
Акт разом з іншими документами, що
стосуються справи, у десятиденний
термін з моменту складення акта
надсилається посадовій особі, яка має
право накладати фінансові санкції.

Рішення про накладення фінансових
санкцій приймається протягом 10 днів
після отримання документів, зазначених
у частині другій цієї статті. Рішення
про накладення фінансових санкцій
оформлюється постановою, що
надсилається юридичній особі, на яку
накладено фінансові санкції.

Аналіз вказаних правових норм дає
підстави стверджувати про
правомірність дій відповідача, який,
врахувавши наявність зазначених у акті
перевірки від 3 вересня 2007 року № 12
порушень у сфері охорони культурної
спадщини, прийняв відповідно до
покладених на нього повноважень
постанову № 9 від 21 вересня 2007 року і
застосував фінансові санкції за
порушення Закону.

Що стосується позовних вимог про
оскарження акта від 3 вересня 2007 року №
12 щодо вчинення правопорушення у сфері
охорони культурної спадщини, то
колегія суддів вважає що судами
попередніх інстанцій правильно
зазначено, що на підставі цього акту
відповідачем прийнято постанову від 21
вересня 2007 року № 9, яка є рішенням
суб'єкта владних повноважень в
розумінні ст. 17 КАС України, а тому
належним матеріально-правовим
способом захисту порушеного права є
звернення до суду із вимогою про
скасування саме постанови, а не акту

Таким чином, суди виходили з того, що
позовні вимоги у цій частині
задоволенню не підлягають з огляду на
їх невідповідність
матеріально-правовим визначених
законом способам захисту порушеного
права та недоведеності в засіданнях
судів першої і апеляційної інстанції
їх обґрунтованості і фактичного
порушення прав чи інтересів позивача
при складенні такого акту, який є
носієм доказової інформації, а його
прийняття не може породжувати
обов'язкових юридичних наслідків.

Доводи касаційної скарги висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують і не дають підстав
вважати, що цими судами при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскаржених судових рішень не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Державного
підприємства «Національний
культурно-мистецький та музейний
комплекс «Мистецький арсенал»
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 01 березня 2011 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

М.І. Мойсюк

Ю.К. Черпак