Справа № 822/4290/13-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/4290/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Данилюк У.Т.
Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Мельник-Томенко Ж.
М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Хмельницької митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 27 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства "Славутський комбінат
"Будфарфор" до Хмельницької митниці
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправним та
скасування рішення , -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2013 року публічне
акціонерне товариство «Славутський
комбінат «Будфарфор» звернулось до
суду з позовом до Хмельницької митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 27.11.2013 року
позов задоволено, а саме визнано
протиправним та скасовано рішення
Хмельницької митниці Державної митної
служби України (митний пост "Славута")
від 08.05.2013 року №400040000/2013/000013/1 про
коригування митної вартості товарів,
визнано протиправною та скасовано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№400040000/2013/00024, складену 08 травня 2013 року
Хмельницькою митницею Державної
митної служби України (митний пост
"Славута"), зобов'язано Хмельницьку
митницю Міндоходів вчинити дії з
митного оформлення товару за заявленою
публічним акціонерним товариством
"Славутський комбінат "Будфарфор"
митною вартістю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову суду
та прийняти нову про відмову в
задоволенні позову. В обґрунтування
апеляційної скарги митний орган
зазначив, що документи подані до
митного оформлення по митній
декларації не містили всіх відомостей,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості товару та
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, зокрема
витрати на страхування цих товарів.

Сторони в судове засідання не з'явились
про дату, час та місце розгляду справи
були повідомлені завчасно та належним
чином.

Представники позивача та відповідача
надали заяви про розгляд справи в
порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до п.п. 1,
2 ч. 1 ст. 197 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, з метою здійснення митного
оформлення товару позивач 08.05.2013 року
подав до Хмельницької митниці митну
декларацію № 400040000/2013/002115 із
визначенням митної вартості товару в
розмірі 110328,60 грн. (10531,13 Євро).

Однак, відповідачем за зазначеною
митною декларацією було відмовлено у
митному оформленні, а декларанту
запропоновано надати додаткові
документи для підтвердження числового
значення складових митної вартості
товару та відомостей щодо ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
(витрати на страхування товарів) у
відповідності до ч.3 ст.53 Митного
кодексу України, а саме: виписку з
бухгалтерської документації; висновки
про вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями та/або
інформацію біржових організацій про
вартість товару або сировини.

У зв'язку з ненаданням додаткових
документів митний орган прийняв
рішення від 08.05.2013 року №400040000/2013/000013/1
про коригування митної вартості
товарів, застосувавши 6-й резервний
метод визначення митної вартості, на
основі інформації щодо товарів, митне
оформлення яких вже здійснено (зокрема,
ЕМД №400040000/2013/001308 від 20.03.2013 року). Митну
вартість товару було визначено в сумі
20527,65 євро.

Митним органом також прийнята картка
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №400040000/2013/00024,
складену 08 травня 2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції зазначив, що
відповідачем не доведено неповноти чи
недостатності наданих позивачем з
митною декларацією документів та
наведених в них відомостей для цілей
застосування 1 методу, тому судом
скасовано рішення про коригування
митної вартості товарів та картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, а
імпортований товар визнано таким, що
підлягає митному оформленню за
заявленою митною вартістю відповідно
до ВМД.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Відповідно до переліку
даних документів, наведеного в частині
другій даної статті, такими
документами є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Відповідно до картки відмови №
400040000/2013/00024 позивач одночасно з митною
декларацією подав до митного
оформлення наступні документи: картку
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами, міжнародну автомобільну
накладну (CMR); документ, що підтверджує
вартість перевезення товару;
прейскурант (прайс-лист) виробника
товару; рахунок-фактуру (інвойс);
пакувальний лист; доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту); зовнішньоекономічний
договір (контракт) купівлі-продажу,
стороною якого є виробник товарів, що
декларуються; договори про
перевезення; довідка про переведення
декларування валютних цінностей,
доходів та майна, що належить резиденту
України і знаходяться за її межами;
сертифікат про проходження товару
загальної форми; копію митної
декларації країни відправлення тощо.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу
виокремити наступні обставини, за
наявності яких митний орган має право
зобов'язати декларанта подати
додаткові документи для підтвердження
митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими
документами;

2) наявність ознак підробки певних
документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Необхідно звернути увагу, що висновок
митного органу щодо наявності даних
обставин повинен бути обґрунтованими
та підтверджений відповідними
доказами. Так, встановивши відсутність
достатніх відомостей, що підтверджують
задекларовану митну вартість товарів
митний орган повинен вказати, які саме
складові митної вартості товарів є
непідтвердженими, чому з поданих
декларантом документів неможливо
встановити дані складові та які
документи необхідні для підтвердження
того чи іншого показника.

В даному випадку відповідач зобов'язав
позивача надати виписку з
бухгалтерської документації, висновки
про вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини, оскільки
надані позивачем документи не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товару та відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті (витрати на
страхування товарів).

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу
України визначено перелік складових
митної вартості. Але зазначено, що ці
складові (додаткові витрати) повинні
додаватись до ціни товару для
визначення митної вартості лише в тому
випадку, коли вони не були включені до
ціни товару.

Однак, митним органом не було вказано,
які саме складові митної вартості є не
підтвердженими та які саме документи
необхідно подати для підтвердження
конкретної складової. Посилання
відповідача на неможливість
визначення розміру платежів за
страхування товару є безпідставними,
оскільки страхування товару не
передбачалось умовами Контракту і
страхові платежі не сплачувались,
тобто дані платежі не входять до митної
вартості товару, а тому не потребують
підтвердження.

Посилання апелянта на неможливість
визначення розміру платежів за
страхування товару є безпідставними,
оскільки страхування товару не
передбачалось умовами контракту від
24.12.2012 року № і 12/58 і страхові платежі не
сплачувались, тобто дані платежі не
входять до митної вартості товару, а
тому не потребують підтвердження.
Більш того, під час митного оформлення
позивачем надавалась довідка 848 від
30.04.2013 року №697-131 про
транспортно-експедиторські витрати
при перевезенні вантажу автомобільним
транспортом, в якій зазначено, що
страхування вантажу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції вважає
суттєвою ту обставину, що поставка
товару відбувалась на умовах FCA - Free Carrier
(...named place) Франко перевізник. Згідно
загальних правил передбачених для
даного виду поставки, обов'язок
страхування товару покладено на
покупця, однак даний обов'язок не є
обов'язковим. В силу даного факту,
доводи відповідача, що позивачем не
подано документи, що підтверджують
страхування товару не знаходять свого
підтвердження, адже товар не
страхувався, тому і документи подані не
були.

Виходячи із змісту ст.58 Митного кодексу
України та з урахуванням вищевказаного
визначення митної вартості, основним
методом визначення митної вартості
товару є метод її визначення за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні (ч.2 ст.58 МК України).

В силу п.2 ч.6 ст. 54 МК України митний
орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
зокрема, у разі неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Оскільки подані позивачем документи
для митного оформлення товару дають
змогу встановити митну вартість
товару, а митним органом не надано
належного обґрунтування причин їх
неврахування для встановлення митної
вартості товару та необхідності
надання додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості, колегія суддів вважає
безпідставною відмову у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом митною вартістю та
коригування митним органом митної
вартості товару із застосуванням
резервного методу визначення такої
вартості.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що суд
першої інстанції правомірно визнав
протиправними та скасував рішення
Хмельницької митниці №400040000/2013/0000013/1
від 08.05.2013 року та картку відмови у
митному оформленні товару №
400040000/2013/00024 від 08.05.2013 року, оскільки
правомірність їх прийняття також не
була доведена під час апеляційного
розгляду справи.

Таким чином, вимоги апелянта - є
безпідставними, а висновки суду першої
інстанції не спростовуються доводами
апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції при ухваленні оскаржуваної
постанови вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому відсутні підстави для її
скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Хмельницької
митниці Міністерства доходів і зборів
України, - залишити без задоволення, а
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 27 листопада
2013 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Мельник-Томенко Ж. М.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.