Справа № 2а-9068/10/1570
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/18376/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:
Вербицької О.В.

суддів:
Маринчак Н.Є.

Муравйова О.В.

за участю секретаря:
Горголь І.С.

представників:

позивача: ОСОБА_2

відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 12.04.2011 року

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 07.03.2013 року

у справі № 2а-9068/10/1570

за позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_3доДержавної податкової
інспекції у Суворовському районі м.
Одеси Державної податкової служби
прозастосування штрафних
(фінансових)санкцій № від 11
червня 2010 року

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_3)
звернувся з позовом до Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м. Одеси Державної податкової
служби (далі по тексту - відповідач, ДПІ)
про застосування штрафних
(фінансових)санкцій № від 11
червня 2010 року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 12.04.2011 року
в задоволенні позовних вимог ФОП
ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 07.03.2013 року
апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 залишено
без задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Позивач, не погоджуючись з
вищевказаними рішеннями судів першої
та апеляційної інстанції, оскаржив їх у
касаційному порядку, просить скасувати
з мотивів порушення норм матеріального
та процесуального права, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представника позивача, дослідивши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, суд касаційної
інстанції дійшов висновку щодо
наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України) суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Так, судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДПІ проведено
документальну планову виїзну
перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_3за період з
01.01.2007 року по 31.12.2009 року, за
результатами якої складено акт
№3002/17-1/НОМЕР_2 від 31.05.2010 року.

В акті перевірки зазначено, що
позивачем порушено п. 2.6 ст. 2, п. 1.2. ст. 1
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого Постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року №637, а саме: позивач не
здійснював облік оприбуткування
готівки в Книзі обліку доходів та
витрат протягом 2007-2009 рр. в загальній
сумі 937183 грн.; п. 4 Указу Президента
України №727/98 від 03.07.1998 року «Про
спрощену систему оподаткування обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» з врахуванням п. 8
«Порядку видачі свідоцтва про сплату
єдиного податку» затвердженого
наказом ДПА України №599 від 29.10.1999 року,
а саме - позивач не здійснював облік
доходів та витрат та не вів книги
обліку доходів та витрат по формі №10.

На підставі висновків, що викладені в
акті перевірки, ДПІ прийнято рішення №
від 11.06.2010 року про застосування
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
4 685 915,00 грн.

За результатами адміністративного
оскарження, зазначене рішення
податковими органами залишено без
змін, а скарги позивача без
задоволення.

Суди першої та апеляційної інстанцій
визнали обґрунтованими такі висновки
податкового органу, з чим погоджується
суд касаційної інстанції, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст. 11-1 Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні» (який був чинний на момент
виникнення спірних правовідносин)
плановою виїзною перевіркою
вважається перевірка платника
податків щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати ним податків та зборів
(обов'язкових платежів), яка
передбачена у плані роботи органу
державної податкової служби і
проводиться за місцезнаходженням
такого платника податків чи за місцем
розташування об'єкта права власності,
стосовно якого проводиться така
планова виїзна перевірка.

Правом на проведення планової виїзної
перевірки платника податків надається
лише у тому випадку, коли йому не
пізніше ніж за десять днів до дня
проведення зазначеної перевірки
надіслано письмове повідомлення із
зазначенням дати початку та закінчення
її проведення.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, направлення про проведення
документальної планової виїзної
перевірки №463/17-1 від 30.04.2010 року вручено
під розпис довіреній особі позивача
ОСОБА_4 у направленому на адресу
позивача повідомленні пропонувалось
позивачу надати всі необхідні для
перевірки документи.

Відповідно до наказу №219 від 17.05.2010 року
продовжено термін проведення
перевірки ФОП ОСОБА_3 з 19.05.2010 року по
26.05.2010 року.

З матеріалів справи вбачається, що в
період з 01.01.2007 року по 31.12.2009 року
позивач здійснював оптово-роздрібну
торгівлю товарами легкої
промисловості. Оподаткування
одержаних від здійснення
господарської діяльності доходів
здійснював на спрощеній системі
оподаткування та був платником єдиного
податку.

Судам попередніх інстанцій
встановлено, що звіти платника єдиного
податку ФОП ОСОБА_3 до ДПІ надавалися
своєчасно.

Пунктом 4 Указу Президента України №
727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» (далі
- Указ Президента України № 727/98)
передбачено, що спрощена система
оподаткування, обліку та звітності для
суб'єктів малого підприємництва може
застосовуватися поряд з діючою
системою оподаткування, обліку та
звітності, передбаченою
законодавством, на вибір суб'єкта
малого підприємництва.

Відповідно до вимог п. 1.2 «Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні»,
затвердженого Постановою правління
НБУ № 637 від 15.12.2004 року (далі - Положення
№ 637), книга обліку доходів і витрат -
документ установленої форми, що
застосовується відповідно до
законодавства України для
відображення руху готівки. Форму
відповідної книги обліку доходів і
витрат встановлено Державною
податковою адміністрацією України.

Згідно п. 4 Указу Президента України №
727/98, форма книги обліку доходів та
витрат, що підлягають оподаткуванню
відповідно до цього Указу, порядок її
ведення суб'єктами малого
підприємництва, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, встановлюються Державною
податковою адміністрацією України.

Пунктами 1 та 5 Порядку ведення книги
обліку доходів та витрат,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №1269 від 26 вересня 2001
року передбачено, що книга обліку
доходів і витрат (далі - книга) ведеться
суб'єктами підприємницької діяльності
- фізичними особами, оподаткування
доходів яких здійснюється згідно із
законодавством з питань оподаткування
суб'єктів малого підприємництва (у тому
числі шляхом отримання свідоцтва про
сплату єдиного податку), а також
особами, які мають пільговий торговий
патент для продажу товарів (крім
підакцизних) (надання послуг)
відповідно до законодавства з питань
патентування деяких видів
підприємницької діяльності, якщо такі
особи не є платниками податку на додану
вартість згідно із законодавством
(далі - суб'єкти підприємницької
діяльності).

Суб'єктом підприємницької діяльності
до книги заносяться такі відомості:
порядковий номер запису; дата
здійснення операції, пов'язаної з
проведеними витратами і/або отриманим
доходом; сума витрат за фактом їх
здійснення, в тому числі заробітна
плата найманого працівника; сума
вартості товарів, отриманих для їх
продажу (надання послуг); сума виручки
від продажу товарів (надання послуг) - з
підсумком за день.

Згідно п. 8 Порядку видачі свідоцтва про
сплату єдиного податку, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 29.10.1999 року,
для визначення результатів власної
підприємницької діяльності на
підставі хронологічного відображення
здійснених господарських і фінансових
операцій платник єдиного податку веде
Книгу обліку доходів та витрат згідно з
додатком №10 до Інструкції про
прибутковий податок з громадян,
затвердженої наказом Головної
державної податкової інспекції
України від 21 квітня 1993 року №12, при
цьому обов'язковому заповненню
підлягають лише графи «період обліку»,
«витрати на виробництво продукції»,
«сума виручки (доходу)», «чистий дохід».

Відповідно до п.п. 1.2 ст.1 Положення №637
оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

Частинами 1, 2 п. 2.6. Положення № 637
встановлено, що уся готівка, що
надходить до кас, має своєчасно (у день
одержання готівкових коштів) та в
повній сумі оприбутковуватися.
Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів. Усі надходження і
видача готівки в національній валюті
відображається у касовій книзі.

Як вбачається з матеріалів справи,
судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем за
перевіряємий період не велася книга
обліку доходів та витрат, чим порушено
п.4 указу Президента України №727/98 та не
здійснювалося оприбуткування готівки
в книзі обліку доходів та витрат, чим
порушено п .2.6 Положення № 637.

Також, слід зазначити, що суди
попередніх інстанцій правомірно не
прийняли до уваги доводи позивача
стовно того, що під час перевірки ФОП
ОСОБА_3 надавалися Книги обліку доходів
та витрат по ф. №10 оскільки, судами
попередніх інстанцій встановлено, що
під час проведення перевірки
неодноразово пропонувалося позивачу
надати Книги обліку доходів та витрат
по ф. №10 для підтвердження
оприбуткування готівки за період 2007-2009
рр. у загальній сумі 937183 грн., проте вони
не були надані позивачем.

Крім того, судами першої та апеляційної
інстанції встановлено, що жодна з Книг
обліку доходів, яка була надана для
огляду в судовому засіданні не є
підтвердженням оприбуткування ФОП
ОСОБА_3 готівки в сумі 937183,00 грн.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку, що податковий
орган правомірно застосував до
позивача штрафні санкції.

Колегія суддів приходить до висновку,
що саме за вищевказаних обставин
справи, суди першої та апеляційної
інстанцій вірно застосували норми
матеріального права, отже, прийняте
податковим органом спірне рішення є
правомірним.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої та
апеляційної інстанцій порушення норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено,
правова оцінка обставин у справі дана
вірно.

В свою чергу, доводи касаційної скарги
не відповідають фактичним обставинам
справи та спростовуються
вищезазначеними нормами права, отже,
відсутні підстави для її задоволення.

За таких обставин, касаційна скарга
позивача підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Одеського
окружного адміністративного суду від
12.04.2011 року та ухвала Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 07.03.2013 року залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 210, 214-215, 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 12.04.2011 року
та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 07.03.2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька Судді
Н.Є. Маринчак О.В. Муравйов