Справа № П/805/213/14
Суддя: Логойда Т. В.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 р.
Справа №П/805/213/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

секретар судового засідання Железняк
Ю.О.,

з участю представника позивача
Арсентьєвої В.В., представника
відповідача Любимського Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України у Волноваському районі
Донецької області до відділу державної
виконавчої служби Центрально-Міського
районного управління юстиції міста
Макіївки, третя особа ОСОБА_3, про
визнання неправомірною бездіяльності,

в с т а
н о в и в :

У січні 2014 року Управління Пенсійного
фонду України у Волноваському районі
Донецької області звернулося до суду з
вказаним адміністративним позовом, в
якому зазначало, зокрема, що 28 травня 2013
року державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Центрально-Міського районного
управління юстиції міста Макіївки на
підставі постанови органу Пенсійного
фонду України від 03 березня 2011 року №18,
прийнятої щодо ОСОБА_3, відкрито
виконавче провадження.

06 грудня 2013 року органом Пенсійного
фонду України проведено ознайомлення з
матеріалами виконавчого провадження,
за результатами чого в той же день
складено протокол ознайомлення зі
станом реалізації виконавчого
провадження.

В порушення ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державним
виконавцем не направлено запитів до
обліково-реєстраційних установ, не
встановлений майновий стан боржника,
не викликано боржника до органу
державної виконавчої служби, не
винесено постанову про привід боржника
через органи внутрішніх справ, в
порушення ч.1 ст. 27 вказаного Закону
примусове виконання рішення
розпочалося пізніше, в порушення ч. 2 ст.
30 вказаного Закону не проведені
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

Позивач вважав дії відповідача
бездіяльністю, у зв'язку з чим просив:

- визнати неправомірною бездіяльність
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Центрально-Міського районного
управління юстиції міста Макіївки;

- зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Центрально-Міського
районного управління юстиції міста
Макіївки з метою встановлення майна
боржника направити запити до
обліково-реєстраційних установ,
направити до суду подання щодо
встановлення тимчасового обмеження
боржника у праві виїзду за межі
України.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 03 березня
2014 року позов щодо всіх позовних вимог
про зобов'язання відділу державної
виконавчої служби Центрально-Міського
районного управління юстиції міста
Макіївки вчинити дії залишено без
розгляду.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги.
Просив задовольнити позов.

Представник відповідача проти позову
заперечував та зазначав, що виконавчий
лист надійшов до відповідача разом з
постановою відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції у місті
Донецьку від 29 квітня 2013 року про
закінчення виконавчого провадження на
підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження»
(направлення виконавчого документа за
належністю до іншого відділу державної
виконавчої служби), якою встановлено,
що боржник працює на ТОВ «Плавіт», яке
територіально належить до відділу
державної виконавчої служби
Центрально-Міського районного
управління юстиції міста Макіївки.
Разом з постановою надійшов лист
органу Державної податкової служби, в
якому зазначалася адреса вказаного
підприємства.

28 травня 2013 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Центрально-Міського районного
управління юстиції міста Макіївки
відкрито виконавче провадження, 07
червня 2013 року - винесено постанову про
звернення стягнення на заробітну плату
боржника, яку направлено на виконання
до ТОВ «Плавіт», 19 січня 2014 року -
здійснено вихід за адресою вказаного
підприємства, однак двері ніхто не
відкрив, у зв'язку з чим складено акт
про відсутність підприємства за
адресою. У зв'язку з наведеним 25 лютого
2014 року винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження на
підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження».

Будь-яких інших виконавчих дій та
заходів примусового виконання
виконавчого документа державним
виконавцем вчинено не було.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Третя особа в судове засідання не
з'явилася, про час і місце розгляду
справи повідомлялася належним чином.
Причин неявки суду не повідомила, заяв
про відкладення розгляду справи не
надсилав.

Враховуючи наведене суд вирішує справу
на підставі наявних у ній доказів.

Судом встановлено, що 28 травня 2013 року
на адресу відділу державної виконавчої
служби Центрально-Міського районного
управління юстиції міста Макіївки
надійшла постанова відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції у місті
Донецьку від 29 квітня 2013 року про
закінчення виконавчого провадження з
примусового виконання постанови
Управління Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області від 03 березня 2011 року №18, якою
на ОСОБА_3 накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400
грн. Постановою встановлено, що боржник
працює на ТОВ «Плавіт», яке
територіально належить до відділу
державної виконавчої служби
Центрально-Міського районного
управління юстиції міста Макіївки, у
зв'язку з чим виконавче провадження
закінчено на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження» (направлення виконавчого
документа за належністю до іншого
відділу державної виконавчої служби).

Разом з вказаної постановою надійшла
відповідь органу Державної податкової
служби від 08 листопада 2012 року (в
електронній формі), в якій було
зазначено код ЄДРПОУ та адресу ТОВ
«Плавіт» і те, що вказане товариство в
стадії припинення не перебуває.

Постановою державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Центрально-Міського районного
управління юстиції міста Макіївки від
28 травня 2013 року відкрито виконавче
провадження ВП №38182409 з примусового
виконання вказаної постанови
Управління Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області.

07 червня 2013 року державним виконавцем
винесено постанову, якою звернуто
стягнення на заробітну плату боржника,
і яку направлено на виконання до ТОВ
«Плавіт».

25 листопада 2013 року позивач звернувся
до відповідача із заявою №14679/08, в якій
посилаючись на тривале ненадходження
заборгованості по виконавчому
документу після винесення державним
виконавцем останньої постанови, просив
забезпечити проведення перевірки
виконання вказаним підприємством
рішення щодо працюючого боржника.

Вказана заява державним виконавцем
розглянута не була.

19 січня 2014 року, тобто більш ніж через
сім місяців після останньої дії,
державним виконавцем здійснено вихід
за адресою вказаного підприємства, що
була зазначена у відповіді органу
Державної податкової служби від 08
листопада 2012 року іншому органу
державної виконавчої служби, і
складено акт про відсутність вказаного
підприємства за адресою.

25 лютого 2014 року державним виконавцем
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження на підставі п.
10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» (направлення
виконавчого документа за належністю до
іншого відділу державної виконавчої
служби). Постановою встановлено, що
«боржник на даному підприємстві не
працює». Постанова начальником органу
державної виконавчої служби не
затверджена.

В судовому засіданні досліджено
оригінал матеріалів виконавчого
провадження і встановлено, що будь-яких
інших виконавчих дій і заходів
примусового виконання рішення
державним виконавцем вчинено не було.

06 грудня 2013 року та повторно 25 лютого 2014
року органом Пенсійного фонду України
проведено ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження, за
результатами чого складено протоколи
ознайомлення зі станом реалізації
виконавчого провадження.

Вважаючи, що державним виконавцем
вчинено бездіяльність, орган
Пенсійного фонду України звернувся до
суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про
державну виконавчу службу» визначено,
що завданням державної виконавчої
служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії протягом шести місяців з
дня винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк. Строк здійснення
виконавчого провадження не включає час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження на період проведення
експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

Вказаний строк відповідачем порушено.

Сукупність дій органів і посадових
осіб, що спрямовані на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), визначена
Законом України «Про виконавче
провадження».

Заходи примусового виконання рішень
визначені ст. 32 Закону України «Про
виконавче провадження» і ними є:

1) звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб;

2) звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Обов'язок вживати передбачених законом
заходів примусового виконання рішень
на державного виконавця покладений ст.
11 Закону України «Про виконавче
провадження», яка визначає обов'язки і
права державних виконавців.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 вказаного
Закону державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З цією метою державний виконавець,
зокрема: здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
розглядає заяви сторін та інших
учасників виконавчого провадження і
їхні клопотання.

Частиною 3 ст. 11 вказаного Закону
визначено, що державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право: 1) проводити
перевірку виконання боржниками рішень,
що підлягають виконанню відповідно до
цього Закону; 2) здійснювати перевірку
виконання юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами,
фізичними особами - підприємцями
рішень стосовно працюючих у них
боржників; 3) з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну; 4) безперешкодно
входити до приміщень і сховищ, що
належать боржникам або зайняті ними,
проводити огляд зазначених приміщень і
сховищ, у разі необхідності примусово
відкривати та опечатувати такі
приміщення і сховища; 5) накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку;
6) накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей; 7) за згодою власника
використовувати приміщення, у тому
числі комунальної власності, для
тимчасового зберігання вилученого
майна, а також транспортні засоби
стягувача або боржника для перевезення
майна; 8) звертатися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення рішення, про видачу
дубліката виконавчого документа, про
встановлення чи зміну порядку і
способу виконання, про відстрочку та
розстрочку виконання рішення; 9)
звертатися до органу (посадової особи),
який видав виконавчий документ, про
роз'яснення змісту документа;10)
звертатися до суду з поданням про
розшук боржника - фізичної особи або
дитини чи про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної або іншої
особи, в якої перебуває майно боржника
чи майно та кошти, належні боржникові
від інших осіб, або дитина, стосовно
якої складено виконавчий документ про
її відібрання; 11) викликати фізичних
осіб, посадових осіб з приводу
виконавчих документів, що знаходяться
у виконавчому провадженні, а в разі
неявки боржника без поважних причин
виносити постанову про його привід
через органи внутрішніх справ; 12)
залучати у встановленому порядку до
провадження виконавчих дій понятих,
працівників органів внутрішніх справ,
інших осіб, а також експертів,
спеціалістів, а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання; 13) накладати
стягнення у вигляді штрафу на фізичних,
юридичних та посадових осіб у випадках,
передбачених законом; 14) застосовувати
під час провадження виконавчих дій
відеозапис, фото- і кінозйомку; 15) у
процесі виконання рішень за наявності
вмотивованого рішення суду про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння фізичної особи
безперешкодно входити на земельні
ділянки, до житлових та інших приміщень
боржника - фізичної особи, особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, проводити в них огляд, у разі
необхідності примусово відкривати їх в
установленому порядку із залученням
працівників органів внутрішніх справ,
опечатувати такі приміщення,
арештовувати, опечатувати та вилучати
належне боржникові майно, яке там
перебуває та на яке за законом можливо
звернути стягнення; 16) вимагати від
матеріально відповідальних і
посадових осіб боржників - юридичних
осіб або від боржників - фізичних осіб
надання пояснень за фактами
невиконання рішень або законних вимог
державного виконавця чи іншого
порушення вимог законодавства про
виконавче провадження; 17) з метою
профілактичного впливу повідомляти
органам державної влади, громадським
об'єднанням, трудовим колективам і
громадськості за місцем проживання або
роботи особи про факти порушення нею
вимог законодавства про виконавче
провадження; 18) у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням; 19) у разі необхідності
залучати до проведення чи організації
виконавчих дій суб'єктів
господарювання, у тому числі на платній
основі, за рахунок авансового внеску
стягувача; 20) здійснювати інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами.

Отже, Закон наділив державного
виконавця певними повноваженнями, які
спрямовані на своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом.

В судовому засіданні досліджено
оригінал матеріалів виконавчого
провадження і встановлено, що
державним виконавцем при примусовому
виконанні виконавчого документа лише
винесено постанову від 07 червня 2013
року, якою звернуто стягнення на
заробітну плату боржника, і яку
направлено на виконання до ТОВ
«Плавіт», і більш ніж через сім місяців
після неї 19 січня 2014 року - здійснено
вихід за адресою вказаного
підприємства і складено акт про
відсутність вказаного підприємства за
адресою.

При цьому використано відомості щодо
адреси ТОВ «Плавіт» з відповіді органу
Державної податкової служби від 08
листопада 2012 року, яка надавалася
іншому органу державної виконавчої
служби.

Дійсність вказаних відомостей станом
на час винесення постанови та акту
перевірена не була - відповідних дій з
метою встановлення адреси вказаного
підприємства державним виконавцем
вчинено не було.

Відповідних дій з метою встановлення
майнового стану боржника - не
здійснено.

Будь-яких інших виконавчих дій і
заходів примусового виконання рішення
державним виконавцем вчинено не було.

Вказані обставини сторонами
визнаються, і, виходячи з дослідженого
судом оригіналу матеріалів
виконавчого провадження, у суду не
виникає сумніву щодо достовірності цих
обставин та добровільності їх
визнання, що відповідно до ч. 3 ст. 72
Кодексу адміністративного судочинства
України є підставою для звільнення від
доказування.

25 лютого 2014 року державним виконавцем
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження, якою
встановлено, що «боржник на даному
підприємстві не працює».

Між тим, докази вчинення державним
виконавцем відповідних дій (надіслання
запитів до відповідних органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження, тощо, і отримання
відповідей на них), які б давали
можливість прийти до такого висновку, і
документальне підтвердження цьому в
матеріалах виконавчого провадження
відсутні.

Не вчинення передбачених
законодавством дій свідчить про те, що
відповідач допустив бездіяльність, що
призвело до невиконання передбаченого
ст. 11, ч. 2 ст. 30 Закону України «Про
виконавче провадження» обов'язку
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, обов'язку
провести виконавчі дії протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження.

Відповідач не врахував того, що
стягувачем по виконавчому провадженню
є орган Пенсійного фонду України,
основними завданнями якого відповідно
до розділу ІІ Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30 квітня
2002 року №8-2, є забезпечення своєчасного
і в повному обсязі фінансування та
виплати пенсій, допомоги на поховання
та інших виплат, які згідно із
законодавством здійснюються за
рахунок коштів Фонду та інших джерел,
визначених законодавством.

Невжиття та несвоєчасне вжиття
державними виконавцем відповідних
заходів призводить до ненадходження
коштів та нестабільної роботи органу
Пенсійного фонду України з виплат
пенсій та інших виплат громадянам, і,
відповідно, порушення прав громадян на
своєчасне та в повному обсязі їх
отримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відсутність бездіяльності суб'єкт
владних повноважень не доказав,
поважних підстав для невиконання
обов'язку по вжиттю відповідних
заходів примусового виконання
виконавчого документа не навів.

З урахуванням характеру виконавчого
документу, передбачених для нього
заходів для примусового виконання
рішень, які державним виконавцем
добросовісно, в повному обсязі та
протягом розумного строку вчинені не
були, пояснень представника
відповідача, який фактично визнав факт
допущення бездіяльності, суд приходить
до висновку про неправомірну
бездіяльність державного виконавця.

Керуючись статтями 160, 23, 94, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о
в и в :

Позов Управління Пенсійного фонду
України у Волноваському районі
Донецької області до відділу державної
виконавчої служби Центрально-Міського
районного управління юстиції міста
Макіївки, третя особа ОСОБА_3, про
визнання неправомірною бездіяльності
задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Центрально-Міського районного
управління юстиції міста Макіївки,
вчинену при примусовому виконанні
постанови Управління Пенсійного фонду
України у Волноваському районі
Донецької області від 03 березня 2011 року
№18.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 КАС України, і може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 КАС України,
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Постанову складено в повному обсязі 05
березня 2014 року.

Суддя
Логойда Т. В.