Справа № 10632/09/2170
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/21841/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Черпіцької Л.Т.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Херсоні до Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Херсоні про
стягнення заборгованості за
касаційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Херсоні на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 07 грудня 2009
року та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 01 вересня 2010 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2009 року позивач звернувся в
суд із позовом до Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Херсоні про
стягнення заборгованості.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 07 грудня 2009
року позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, відповідач звернувся
зі скаргою до суду апеляційної
інстанції щодо скасування зазначеного
вище рішення.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01 вересня
2010 року апеляційну скаргу відповідача
задоволено частково, постанову суду
першої інстанції змінено та викладено
її другий абзац резолютивної частини в
наступній редакції: Зобовязати
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
профзахворювань у м. Херсоні вчинити
дії по підписанню актів щомісячної
звірки особових справ потерпілим, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, який стався у країнах СНД
за період з 03 червня 2008 року по 31 грудня
2008 року. В іншій частині постанову суду
першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись із постановою суду
першої та постановою суду апеляційної
інстанцій, відповідач звернувся із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
ухваливши нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що щомісяця, до 10
числа місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, позивач здійснював
звірки витрат за особовими справами
потерпілих разом з відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України. За наслідками
звірки складалися акти щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, у яких визначають
загальну суму витрат, що підлягає
відшкодуванню Фонду Пенсійним фондом
України.

Частиною 4 статті 26 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування № 16/98
-ВР від 14.01.1998 року (далі - Основи)
встановлено, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат. Аналогічне правило закріплено
частиною 2 ст. 24 Закону "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, то належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до ст. 25
Основ, є Фонд соціального страхування
від нещасних випадків.

Пунктом 2 ст. 7 Прикінцевих положень
Закону України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", який набрав чинності з
01.04.2001 року, встановлено, що фонд
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 01.04.2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і фондом у
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановами правління Пенсійного
фонду України, правління Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 4 березня 2003
року N 5-4/4 (далі - Порядок) встановлено
механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону).

Згідно п. 4 та п.5 Порядку відшкодуванню
підлягають суми основного розміру
пенсій, щомісячна цільова грошова
допомога на прожиття, допомога на
поховання, витрати ПФУ з виплати та
доставки пенсій. Органи Пенсійного
фонду щомісяця, до 10 числа місяця,
наступного за звітним, на підставі
списку осіб згідно додатку 1 та додатку
2, проводять з відділеннями виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в районах звірку
витрат за особовими справами
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, у якому визначають
загальну суму витрат, що підлягає
відшкодуванню, та до 15 числа місяця,
наступного за звітним, подають його
відповідно Головним Управлінням
Пенсійного фонду України в областях,
містах Києва та Севастополі і
Управлінням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в областях, містах
Києва та Севастополі. Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
підставі довідки про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, на централізованому
рівні до 25 числа місяця, наступного за
звітним, перераховує відповідні кошти
Пенсійному фонду.

Стаття 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 року № 1105-ХІУ
(далі-Закон № 1105-ХІV) передбачає, що у
разі настання страхового випадку Фонд
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсію у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Частиною 2 ст. 2 Закону № 1105-ХІУ
встановлено, що особи право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних із виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до Закону
№ 1105-ХІУ. При цьому право на таке
забезпечення, яке встановлено в
Україні, не залежить від того, в якій із
колишніх республік СРСР стався
нещасний випадок на виробництві з
застрахованою особою або виникло
професійне захворювання, пов'язане з
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у ст. 8 цього
Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати та
соціальні послуги.

Абзацом 3 п. 3 розділу XI Закону №1105-ХІV
уся заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства-установи та організації
не відшкодували матеріальної шкоди,
заподіяної ушкодженняv здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків, а тому обов'язок
відшкодовувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну шкоду,
заподіяну ушкодженням здоров'я
покладений законодавцем саме на цей
Фонд, незалежно від того, чи сплачували
фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися, та на яких було
ушкоджено здоров'я потерпілого.

Статтею 1 та 3 Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від
13.03.1992 року встановлено, що пенсійне
забезпечення громадян держав-учасниць
даної угоди та членів їх сімей
здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають. Всі витрати, пов'язані зі
здійсненням пенсійного забезпечення
за даною угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

Разом з тим, у своїх заперечення на
позов та апеляційній скарзі апелянт
просить суд відмовити у задоволенні
адміністративного позову з підстави
пропущення строку звернення до
адміністративного суду.

Згідно зі ст. 99 КАС України, в редакції,
яка діяла на час звернення позивача до
суду з відповідним позовом та
прийняття судом першої інстанції
Постанови за цією справою, - для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Річний строк для звернення до суду слід
застосовувати у кожному випадку
порушення права позивача, тобто
відносно кожного місяця, в якому
порушувалось право позивача на
отримання підвищення до пенсії.

Позивач звернувся до суду з позовом 03
червня 2009 року.

Враховуючи положення ст. 99 КАС України,
в редакції, яка діяла на час звернення
позивача до суду з відповідним позовом
та прийняття судом першої інстанції
Постанови за цією справою, - позивачем
було порушено строк для звернення до
суду за захистом порушених прав.

Змінюючи постанову суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
вірно керувався ст. 100 КАС України, в
редакції, яка діяла на час звернення
позивача до суду з відповідним позовом,
яка передбачає, що пропущення строку
звернення до адміністративного суду є
підставою для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Таким чином, суд, ухвалюючи рішення
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
профзахворювань у м. Херсоні
зобов»язано вчинити дії по підписанню
актів щомісячної звірки особових справ
потерпілим, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, який стався
у країнах СНД за період з 03 червня 2008
року по 31 грудня 2008 року.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та постанова суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Херсоні
залишити без задоволення, постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 07 грудня 2009
року та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 01 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді