Справа № 682/3498/13-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 682/3498/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Роїк В. П.
Суддя-доповідач: Сушко О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Славутському районі та м.Славута
Хмельницької області на постанову
Славутського міськрайонного суду
Хмельницької області від 04 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області, Управління
Пенсійного фонду України в
Славутському районі та м.Славута
Хмельницької області про перерахунок
пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницької області, управління
Пенсійного фонду України в
Славутському районі та м. Славута
Хмельницької області про визнання
неправомірним та скасування рішення
комісії при Головному управлінні
Пенсійного фонду України, зобов'язання
до вчинення дій.

Постановою Славутського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 04.12.2013 року позов
задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не
з'явились. Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату ,час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
вирішення справи, а особиста участь
сторін в судовому засіданні не
визнавалась обов'язковою, колегія
суддів у відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1 ст.
197 КАС України визнала можливим
проводити розгляд в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

У відповідності з частиною 1 статті 41
КАС України, фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Таким чином, колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню наступних
підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
працював на посаді апаратника
окислення бітуму на Славутському
руберойдовому заводі в період з 3 січня
1983 року по 31 грудня 1987 року, з 01 січня 1990
року по 21 серпня 1992 року, з 22 серпня 1992
року по 26 лютого 1997 року і рішенням
Комісії при Головному управління
Пенсійного фонду України в
Хмельницькій області від 27 вересня 2013
року №16 ці періоди не були зараховані
до пільгового стажу роботи за списком
№2.

Оскільки робота в період з 3 січня 1983
року по 31 грудня 1987 року та з 01 січня 1990
року по 21 серпня 1992 року на посаді
апаратника окислення бітуму не
підтверджена первинними документами, а
з 22 серпня 1992 року по 26 лютого 1997 року
відсутні відомості про проведення
атестації робочих місць.

Факт роботи позивача на посаді
апаратника окислення бітуму об'єктивно
стверджується трудовою книжкою
позивача, виданою 19 липня 1976 року, в
якій міститься запис під №14 про
переведення позивача з 03.01.1983 року
апаратником окислення бітуму по 4
розряду (наказ №1 від 03.01.1983 року), де
він працював по 06.04.1999 року.

У відповідності до ч. 1 ст.48 КЗпП
України, а також ст.62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення, основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Трудова книжка
позивача містить відомості щодо
прийняття його на роботу апаратником
окислення бітуму та звільнення з цієї
посади у зазначені спірні періоди,
тобто містить відомості про характер
його роботи.

Кабінет Міністрів України постановою
від 1.08.1992 року №442 зобов'язав
керівників підприємств та організацій
незалежно від форми власності й
господарювання провести атестацію
робочих місць, визначити за її
результатами перелік робочих місць,
виробництв, робіт, професій і посад з
пільговим пенсійним забезпеченням та
ознайомити з ним працюючих осіб.

Відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації покладено
на керівників підприємств, установ,
організацій.

Згідно ст. 13 Закону України „Про
пенсійне забезпечення робота на посаді
апаратника окислення бітуму дає
позивачу право на пільгове пенсійне
забезпечення за списом № 2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників за
результатами атестації робочих місць
після досягнення 55 річного віку, при
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах.

Судом першої інстанції встановлено, що
загальний трудовий стаж позивача
становить 35 років 11 місяців 6 днів, а
стаж роботи на посаді апаратника
окислення бітуму понад 12 років 6
місяців ( в тому числі і стаж роботи 07
років 11 місяців 09 днів на цій посаді,
зарахований рішенням Комісії при
Головному управління Пенсійного фонду
України в Хмельницькій області від 27
вересня 2013 року №16). Позивач досяг
55-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 та
звернувся за призначенням пенсії 14
серпня 2013 року, що обєктивно
підтверджується даними протоколу №8247
від 22.10.2013 року комісії по призначенню
пенсій Управління пенсійного Фонду в
Славутському районі та місті Славута
та заявою про призначення пенсії від 14
серпня 2013 року.

За таких обставин, суд першої
інстанції приймаючи до уваги
положення ст.46 Конституції України,
згідно яких громадяни мають право на
соціальний захист у старості, вірно
зазначив, що рішення Комісії при
Головному управлінні Пенсійного фонду
України в Хмельницькій області від 27
вересня 2013 року №16 в частині відмови
позивачу в зарахуванні періодів роботи
на посаді апаратника окислення бітуму
Славутського руберойдового заводу з 3
січня 1983 року по 31 грудня 1987 року, з 01
січня 1990 року по 21 серпня 1992 року, з 22
серпня 1992 року по 26 лютого 1997 року до
пільгового стажу, що дає право для
призначення пенсії на пільгових умовах
неправомірним і таким, що підлягає
скасуванню, а вимоги позивача
законними та обґрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону і підстав для
її скасування не має.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Славутському районі та м.Славута
Хмельницької області, - залишити без
задоволення, а постанову Славутського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 04 грудня 2013 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку встановленому ч. 5 ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно ст. 212 КАС
України.

Головуючий
Сушко О.О.

Судді
Залімський І. Г.

Смілянець Е. С.