Справа № 826/16623/13-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А.
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів
Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

при секретарі Строяновській
О.В.,

за участю:

представника позивача - Головатенко
О.С.,

представника відповідача - Вільгельм
А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Міжгосподарської асоціації
«Аркор» до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві про визнання протиправною та
скасування постанови про накладення
штрафу, за апеляційною скаргою
Міжгосподарської асоціації «Аркор» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 14 листопада 2013 року,

В С Т А Н О В И В :

МА «Аркор» звернулася у суд із позовом
до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві, в якому, з урахуванням
збільшення позовних вимог, просила
визнати протиправним та скасувати
припис Інспекції від 13.09.2013 року про
зупинення підготовчих та будівельних
робіт на об'єкті будівництва в м. Києві
по вул. Саксаганського, 111,

та постанову про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності №429/13 від 26.09.2013 року, якою на
товариство накладено штраф у розмірі
103230 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 14
листопада 2013 року адміністративний
позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із постановою суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить її скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідачем під час розгляду справи
було доведено допущення позивачем
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Проте, з таким висновком суду не можна
погодитися.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено колегією суддів,
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві проведено позапланову
перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил
Міжгосподарською асоціацією «Аркор».
Зазначена перевірка проведена на
підставі наказу Інспекції ДАБК у м.
Києві від 23.07.2012 року №52 «з», та
перевірки достовірності даних
наведених у декларації про початок
виконання будівельних робіт із
реконструкції нежитлового будинку під
торгово-офісний комплекс №КВ 46
від 25.06.2013 року. Об'єктом перевірки
виступав об'єкт будівництва (ІІІ
категорії складності) на вул.
Саксаганського, 111 у місті Києві,
замовником якого є МА «Аркор».
Перевірка проводилась у присутності
представника виконавця робіт - ТОВ
«Техбудмеханіка-спецпідряд» - Шостака
К.А.

За підсумками проведеної перевірки,
відповідачем складено акт від 13.09.2013
року. Зі змісту вказаного акту слідує,
що посадовими особами, які проводили
перевірку, виявлено факт подання
недостовірних даних замовником
будівництва, а саме: техніко-економічні
показники будинку наведені у проекті
не відповідають отриманим
містобудівним умовам та обмеженням,
чим порушено ч. 8 ст. 36 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності». Також, встановлено, що
будівельні роботи виконуються з
порушенням п. 4.3 ДБН А. 3.1-5-2009
«Організація будівельного
виробництва», а саме: не всі працівники
мають засоби індивідуального захисту
(спеціальний одяг, взуття, захисні
каски).

У зв'язку із виявленим порушенням ч. 8
ст. 36 зазначеного Закону, відповідачем
складено припис про усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
13.09.2013 року, яким вимагалось від
позивача з 13.09.2013 року зупинити
виконання будівельних робіт на об'єкті
до усунення виявлених в ході перевірки
порушень в термін до 14.10.2013 року.

Окрім того, відповідачем винесено
постанову №429/13 про накладення штрафу
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 26.09.2013
року, якою на позивача накладено
стягнення за вчинене правопорушення у
вигляді штрафу у розмірі 103230,00 грн.

Не погоджуючись із указаними приписом
та постановою, позивач звернувся у суд.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, висновкам суду першої
інстанції та доводам апеляційної
скарги, колегія суддів виходить із
наступного.

Статтею 10 Закону України «Про
архітектурну діяльність» встановлено,
що державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд здійснює
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Центральним органом виконавчої влади,
який забезпечує реалізацію державної
політики з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
контролю у сфері житлово-комунального
господарства, у відповідності до указу
Президента України від 08.04.2011 року №
439/2011, є Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України.

Відповідно до пункту 5 цього Положення,
для виконання покладених на неї
завдань Інспекція має право в
установленому порядку вживати ряд
заходів, зокрема: видавати обов'язкові
до виконання приписи щодо усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил,
складати акти перевірок у сферах
містобудівної діяльності, складати
протоколи про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності.

Згідно пункту 6 Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженого вищевказаним
указом Президента України,
Держархбудінспекція України здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через свої територіальні органи в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі або
міжрегіональні (повноваження яких
поширюються на декілька регіонів)
територіальні органи.

Процедуру здійснення заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності визначає
Порядок, затверджений постанови
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011
року №553.

Згідно з пунктом 5 цього Порядку
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за
територіальним принципом (у межах
областей) у порядку проведення
планових та позапланових перевірок.

Пунктом 7 Порядку закріплено, що
позаплановою перевіркою вважається
перевірка, яка не передбачена планом
роботи інспекції та передбачено, що
підставами для проведення
позапланової перевірки є, зокрема,
необхідність проведення перевірки
достовірності даних, наведених у
повідомленні та декларації про початок
виконання підготовчих робіт,
повідомленні та декларації про початок
виконання будівельних робіт,
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, протягом трьох місяців з
дня подання зазначених документів.
Строк проведення позапланової
перевірки не може перевищувати п'яти
робочих днів, а у разі потреби може бути
одноразово продовжений за письмовим
рішенням керівника відповідної
інспекції чи його заступника не більше
ніж на два робочих дні. Під час
проведення позапланової перевірки
посадова особа інспекції зобов'язана
пред'явити службове посвідчення та
направлення для проведення
позапланової перевірки.

З огляду на обставини проведення
перевірки Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві Міжгосподарської асоціації
«Аркор» на предмет дотримання останнім
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил,
зміст складеного за її результатами
акту та інші матеріали справи, колегія
суддів погоджується із встановленою
місцевим судом відповідністю її
проведення вищевикладеним нормам
права.

Як було встановлено судом, в ході
перевірки позивача контролюючим
органом виявлено факт подання
недостовірних даних замовником
будівництва, а саме: техніко-економічні
показники будинку наведені у проекті
не відповідають отриманим
містобудівним умовам та обмеженням.
Так, в містобудівних умовах та
обмеженнях забудови земельної ділянки
по вул. Саксаганського, 111 у
Шевченківському районі м. Києва,
отриманих позивачем у Головного
управління містобудування та
архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації), у
розділі «Загальні дані» у пункті 10
«Основні техніко-економічні показники
об'єкта будівництва» визначено
орієнтовні техніко-економічні
показники, відповідно до намірів
наданих замовником у складі
містобудівного розрахунку від 2011 року,
розробленого ТОВ «АБ «Смірнов і Ко» та
допроектних пропозиції від 2011 року,
також розроблених названим
товариством. Згідно з цими
орієнтовними техніко-економічними
показниками площа будівлі після
реконструкції становитиме 896,80 кв. м.

У той же час, у затвердженому позивачем,
як замовником, проекті реконструкції
нежитлового будинку під
торгово-офісний комплекс по вул.
Саксаганського, 111 у Шевченківському
районі м. Києва (розроблений ТОВ «АБ
«Смірнов і Ко») у розділі 2.8 «Склад
основних даних та техніко-економічних
показників об'єкту проектування (п. 3)
вказано, що загальна площа будинку
складатиме 1306,15 кв. м. Такі ж дані
зазначені й у декларації про початок
виконання будівельних робіт на
вказаному об'єкті, зареєстрованій
відповідачем 25.06.2013 року за №КВ 46.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що значне перевищення загальної
площі будівлі в проектній
документації, затвердженій замовником
будівництва, показника площі будівлі в
містобудівних умовах та обмеженнях
свідчить про порушення позивачем
частини 8 статті 36 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності».

Обговорюючи зазначені висновки, судова
колегія вважає, що місцевий суд
помилково застосував норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, з
огляду на наступне.

Як вже зазначалось, контролюючим
органом за порушення частини 8 статті 36
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» застосовано
до позивача відповідальність,
передбачену абзацом 4 пункту 4 частини 2
статті 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності».

Частиною 8 статті 36 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
передбачена відповідальність
замовника, зокрема, за повноту та
достовірність даних, зазначених у
поданій ним декларації про початок
виконання будівельних робіт.

Згідно з абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» суб'єкти містобудування,
які є замовниками будівництва об'єктів
III категорії складності, несуть
відповідальність, зокрема, за
наведення недостовірних даних у
декларації про початок виконання
будівельних робіт у вигляді штрафу в
розмірі дев'яноста мінімальних
заробітних плат.

Враховуючи приведені норми, об'єктивна
сторона складу вказаного
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності передбачає вчинення
замовником будівництва такої
неправомірної дії як наведення у
декларації про початок виконання
будівельних робіт недостовірних даних.

З огляду на виявлені в ході перевірки
розбіжності, а саме: невідповідність
орієнтовних техніко-економічних
показників площі будівлі після
реконструкції у містобудівних умовах
та обмеженнях аналогічним показникам у
проектній документації та декларації
про початок виконання будівельних
робіт, колегія суддів зазначає, що
достовірними в даному випадку слід
вважати показники, які найбільш
об'єктивно відображають дійсну площу
будівлі, що будується.

У контексті наведеного, обговорюючи
зміст зареєстрованої відповідачем
декларації позивача про початок
виконання будівельних робіт за №КВ
46 від 25.06.2013 року на предмет
достовірності наведених у ній даних,
колегія суддів зважає на таке.

Згідно частини 1 статті 36 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» реєстрація
декларації про початок виконання
будівельних робіт надає право
замовнику та генеральному підряднику
чи підряднику (у разі якщо будівельні
роботи виконуються без залучення
субпідрядників) на виконання
підготовчих робіт (якщо вони не були
виконані раніше згідно з повідомленням
або зареєстрованою декларацією про
початок виконання підготовчих робіт) і
будівельних робіт на об'єктах, що
належать до I-III категорій складності,
підключення об'єкта будівництва до
інженерних мереж та споруд.

Форма декларації про початок
виконання будівельних робіт, порядок
її подання та реєстрації, форма
повідомлення про зміну даних у
зареєстрованій декларації
визначаються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
містобудування (частини 3 статті 36
вказаного Закону).

Зі змісту форми декларації про
початок виконання будівельних робіт
випливає, що у ній повинна вказуватись
загальна площа будівлі відповідно до
проектної документації (у кв. метрах).

Відповідно до статті 1 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» проектна
документація - це затверджені текстові
та графічні матеріали, якими
визначаються містобудівні,
об'ємно-планувальні, архітектурні,
конструктивні, технічні, технологічні
вирішення, а також кошториси об'єктів
будівництва (п. 11).

Враховуючи приведені норми,
колегія суддів доходить висновку, що
достовірнішою слід розглядати площу
будівлі (об'єкта будівництва), яка
зазначена саме в остаточній проектній
документації, а не в орієнтовних
техніко-економічних показниках, що
містяться в містобудівних умовах та
обмеженнях забудови земельної ділянки,
отриманих позивачем від Головного
управління містобудування та
архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації).

Таким чином, колегія суддів
погоджується з покликанням апелянта на
те, що відповідальність замовника за
достовірність даних, зазначених у
поданій ним декларації про початок
виконання будівельних робіт, може
наставати у випадку невідповідності
загальної площі будинку, що будується,
вказаним у такій декларації,
показникам, що містяться саме у
проектній документації об'єкта
будівництва. Натомість,
невідповідність даних проектної
документації техніко-економічним
показникам містобудівних умов і
обмежень не є підставою для
притягнення позивача до
відповідальності за частиною 8 статті 36
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

При цьому, судова колегія
зауважує, що суд першої інстанції
помилково послався на положення ч. 1 ст.
31 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», згідно з
якою проектна документація на
будівництво об'єктів розробляється у
порядку, встановленому центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування, з
урахуванням вимог містобудівної
документації та вихідних даних і
дотриманням вимог законодавства,
будівельних норм, державних стандартів
і правил та затверджується замовником.

Зазначена норма стосується
дотримання замовником саме
містобудівних умов та обмежень, тобто
вимог до проектування і будівництва
щодо поверховості та щільності
забудови земельної ділянки, відступів
будинків і споруд від червоних ліній,
меж земельної ділянки, її благоустрою
та озеленення, інших вимог до об'єктів
будівництва, встановлених
законодавством та містобудівною
документацією, до яких надані
замовником орієнтовні
техніко-економічні показники площі
будівлі не відносяться.

Зважаючи на викладене, колегія
суддів доходить висновку про
безпідставність встановленого
відповідачем в ході перевірки позивача
порушення останнім законодавства у
сфері містобудівної діяльності, а тому
застосовані до нього санкції
постановою №429/13 від 26.09.2013 року є
необґрунтованими, а вказана постанова
та припис Інспекції від 13.09.2013 року про
зупинення підготовчих та будівельних
робіт на об'єкті будівництва в м. Києві
по вул. Саксаганського, 111 підлягають
скасуванню.

Отже, доводи апеляційної скарги
знайшли своє підтвердження, а рішення
суду постановлене з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міжгосподарської
асоціації «Аркор» задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 14 листопада 2013 року
скасувати.

Адміністративний позов
Міжгосподарської асоціації «Аркор»
задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати припис Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві від 13 вересня 2013 року про
зупинення підготовчих та будівельних
робіт на об'єкті будівництва в м. Києві
по вул. Саксаганського, 111.

Визнати протиправною та
скасувати постанову Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві від 26 вересня 2013
року №429/13 про накладення на
Міжгосподарську асоціацію «Аркор»
штрафу в сумі 103230,00 грн.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук (Повний текст
постанови складений 25 лютого 2014 року)

Головуючий суддя

Глущенко Я.Б.

Судді:

Пилипенко О.Є.

Романчук О.М