Справа № 619/4595/13-а
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

19 лютого 2014 р.
№ 619/4595/13-а

Харківський окружний
адміністративний суд у складі

головуючого судді Зоркіної Ю.В.

при секретарі судового засідання Кот
Ю.А.

у присутності

представника позивача Мухи
А.І.Калмикової Ю.С,

представника відповідача Пономарьової
І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Прокурора Дергачівського
району Харківській області до
Дергачівської міської ради
Харківської області третя особа: ТОВ
"Галант" про скасування рішення

встановив

Прокурор Дергачівського району
Харківської області звернувся до
Дергачівського районного суду в
інтересах держави з заявою про
скасування рішення №39/6 виконавчого
комітету Дергачівської міської ради
Харківської області народних
депутатів «Про оформлення права
особистої власності на приміщення по
вул. Центральній, 18» від 12.03.1996 року.

У судовому засіданні представник
прокуратури заявлений позов підтримав
у повному обсязі, пославшись на те, що
після проведення відповідної
перевірки на підставі листа
Дергачівської міської ради № 47 від 30
травня 2013 року прокуратурі
Дергачівського району стало відомо про
наявність рішення №39/6 виконавчого
комітету Дергачівської міської ради
Харківської області від 12.03.1996 року.
Вказане рішення прийнято незаконно та
всупереч законодавству України, а отже
підлягає скасуванню в судовому порядку
з урахуванням положень рішення
Конституційного Суду України від 16.04.2009
року у справі № 7-рп/2009 року (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування)

Представник відповідача у судовому
засіданні адміністративний позов
визнав, проти задоволення позовних
вимог не заперечувала, пославшись на
те, що спірне рішення прийняте на
підставі нормативного акта, нечинного
на момент виникнення спірних
правовідносин.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши долучені до
матеріалів справи документи, суд
встановив наступні обставини.

Судовим розглядом встановлено, що за
матеріалами перевірки листа
Дергачівської міської ради № 47 від 30
травня 2013 року позивачеві стало відомо
про наявність рішення №39/6 виконавчого
комітету Дергачівської міської ради
Харківської області від 12.03.1996 року,
яким оформлено право особистої
власності на приміщення по вул..
Центральній, 18 в м.Дергачів за ТОВ
«Галант»

Перевіряючи оскаржуване рішення
відповідача на відповідність
положенням ч.3 ст.2 КАС України суд
зазначає наступне.

Рішенням Конституційного Суду України
від 16.04.2009 року у справі № 7-рп/2009 року
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) визначено,
що органи місцевого самоврядування не
можуть скасовувати свої попередні
рішення, вносити до них зміни, якщо
відповідно до приписів цих рішень
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення, що є
"гарантією стабільності суспільних
відносин" між органами місцевого
самоврядування і громадянами,
породжуючи у громадян впевненість у
тому, що їхнє існуюче становище не буде
погіршене прийняттям більш пізнього
рішення.

Судовим розглядом встановлено, що
оскаржуване рішення прийняте згідно
висновку БТІ про можливе оформлення
права особистої власності приміщення
в м.Дергачі, по вул.. Центральній, 18 за
ТОВ «Галант» на підставі п.6.5
Інструкції про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу УРСР,
затвердженого МКГ УРСР 31.01.1966 року, яким
передбачалося, що при відсутності
правовстановлюючих документів,
зацікавлена юридична або фізична особа
(установа, підприємство, організація,
громадянин, колгоспний двір) подає до
виконкому місцевої Ради депутатів
трудящих заяву про оформлення права
власності на будинок або
домоволодіння і видачу свідоцтва про
це. Для вирішення питання про
можливість оформлення права
власності виконком місцевої Ради
депутатів трудящих доручав бюро
технічної інвентаризації вчинити
певні дії: а) оглянути будинок
(домоволодіння); б) одержати відомості
у громадян, які проживають у будинку,
зазначеному заявником, а також у
сусідніх будинках, та з'ясувати, хто
являється його власником; в) скласти
акт огляду будинку (домоволодіння) і
одержати відомості за підписом
представника бюро технічної
інвентаризації і громадян, які дали
відомості; г) перевірити документи і
відомості, подані заявником,
порівнюючи їх з матеріалами, що
зібрані на місці огляду будинку
(домоволодіння), із відомостями,
одержаними від громадян, на підставі
яких скласти мотивований висновок про
те, чи належить будівля заявнику, і
подати його виконкому місцевої Ради
депутатів трудящих, який виносить
відповідне рішення (п.10-13 Інструкції)

Із долучених до матеріалів справи
судових рішень у справах № 2027/2а-10756/12 та
від 19.12.2013 року № К/9991/80479/12 встановлено,
що приміщення, розташоване за адресою:
м. Деграчі, вул.. Центральна, 18,
перебувало на балансі державного
підприємства Пересувна механічна
колона № 5 тресту «Харківагробуд», яке
у 80-ті роки заселений працівниками
тресту "Харківагробуд" ПМК № 5 та має
статус гуртожитку. Вказана обставина в
силу положень ч.1 ст.72 КАС України не
підлягає доказуванню.

Згідно із статтями 127 - 131 Житлового
кодексу УРСР та Примірним положенням
про гуртожитки, затвердженим
постановою Ради Міністрів УРСР від
03.06.86 № 208, гуртожитком є жила будівля,
що зареєстрована як така у виконавчому
органі відповідної ради чи державної
адміністрації і відповідає певним
вимогам, де громадянам, у зв'язку з
трудовими відносинами або навчанням у
навчальному закладі освіти, за
спеціальними ставками оплати згідно з
ордером, виданим власником гуртожитку,
надаються у тимчасове користування
жила площа, меблі та інші предмети
домашнього вжитку і культурно -
побутового призначення.

Особливий правовий режим гуртожитків
обумовлений їх функціональним
призначенням, яке полягає у
забезпеченні тимчасовим житлом таких
фізичних осіб: робітників, службовців,
аспірантів, докторантів, слухачів,
студентів, учнів, а також інших
категорій громадян на період виконання
роботи або навчання; осіб, які
відбували покарання у виді обмеження
волі або позбавлення волі на певний
строк і потребують поліпшення житлових
умов або жила площа яких тимчасово
заселена чи яким повернути колишнє
жиле приміщення немає можливості; осіб,
які потребують медичної допомоги у
зв'язку із захворюванням на
туберкульоз. Гуртожитками можуть
користуватися громадяни України,
іноземці та особи без громадянства, які
перебувають в Україні на законних
підставах.

Під гуртожитки надаються жилі будинки
(жилі приміщення), спеціально
споруджені або переобладнанні для цієї
мети.

Повноваження органів місцевого
самоврядування у житловій сфері щодо
гуртожитків регулюються ст. 18 Закону
України "Про забезпечення реалізації
житлових прав мешканців гуртожитків",
відповідно до якої органи місцевого
самоврядування приймають рішення про
надання відповідним житловим
комплексам статусу "гуртожиток" і
одночасно про надання дозволу на
приватизацію жилих і нежилих приміщень
таких гуртожитків відповідно до цього
Закону.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 18 Закону
України "Про забезпечення реалізації
житлових прав мешканців гуртожитків"
органи місцевого самоврядування
приймають рішення про проведення
реконструкції, капітального ремонту,
переобладнання гуртожитків, про
визнання гуртожитку аварійним чи
непридатним для проживання в ньому
людей та про знесення аварійних та
непридатних для проживання
гуртожитків, а також звертаються з
позовами до суду про примусову
передачу у власність територіальних
громад гуртожитків, які перебувають у
власності господарюючих суб'єктів,
утворених в результаті корпоратизації
чи приватизації колишніх державних та
комунальних підприємств.

Судовим розглядом встановлено, що
оскаржуване рішення прийняте згідно
висновку БТІ про можливе оформлення
права особистої власності приміщення
в м.Дергачі, по вул.. Центральній, 18 за
ТОВ «Галант» на підставі п.6.5
Інструкції про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу УРСР,
затвердженого МКГ УРСР 31.01.1966 року.

Проте суд зауважує, що означений вище
нормативи акт на момент прийняття
оскаржуваного рішення (12.03.1996 року)
втратив чинність, згідно п.3 наказу
Державного комітету України про
житлово-комунального господарства від
13.12.1995 року № 56, яким затверджені
Правила державної реєстрації об'єктів
нерухомого майна, що знаходяться у
власності юридичних та фізичних осіб.

Суд зазначає, що відповідно до положень
наказу Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від
13 грудня 1995 року № 56, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 19 січня
1996 року за № 31/1056 , встановлювався
порядок державної реєстрації об'єктів
нерухомого майна, що знаходилися у
власності юридичних та фізичних осіб.
До об'єктів нерухомого майна, що
підлягали державній реєстрації,
відносилися: жилі будинки
(домоволодіння), розташовані на
земельній ділянці під окремим
порядковим номером на вулиці, площі,
провулку; нежилі будинки, дачі, садові
будинки, гаражі, будівлі виробничого,
господарського, соціально-побутового
та іншого призначення, розташовані на
окремих земельних ділянках; вбудовані
в жилі будинки нежилі приміщення (як
частини цього будинку); квартири в
багатоквартирних будинках (п.1.5), отже
до вказаного переліку гуртожитки не
відносилися.

Порядок оформлення права власності на
об'єкти нерухомого майна при
відсутності

правовстановлюючих документів
фізичним особам, який передбачав
надання висновку БТІ відповідно до
положень р.5 наказу від 13.12.1995 року № 56
стосувався тільки фізичних осіб.

Відповідно до ст. 11, 9 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України,
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене вище, суд
приходить до висновку, що відповідачем
по справі не доведено правомірності
оскаржуваного рішення, а отже останнє
підлягає скасуванню.

Суд також зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 51,
ч.1 ст.136 КАС України крім прав та
обов'язків, визначених у ст. 49 цього
Кодексу, відповідач має право визнати
адміністративний позов повністю або
частково протягом всього часу судового
розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 112 КАС України суд
не приймає визнання адміністративного
позову і продовжує розгляд
адміністративної справи, якщо ці дії
відповідача суперечать закону чи
порушують чиї-небудь права, свободи або
інтереси.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення відповідача, суд
дійшов висновку про прийняття визнання
адміністративного позову, оскільки це
не суперечить закону, не порушує
чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Керуючись ст..ст.160-163,185-186 КАС України
суд

постановив

Адміністративний позов прокурора
Дергачівського району Харківській
області до Дергачівської міської ради
Харківської області третя особа: ТОВ
"Галант" про скасування рішення
задовольнити.

Скасувати рішення № 39/6 виконавчого
комітету Дергачівської міської ради
народних депутатів " Про оформлення
права особистої власності на
приміщення по вул. Центральній,18" від
12.03.1996 року

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження

У повному обсязі постанова
виготовлена 24.02.2014 року

Суддя Зоркіна
Ю.В.