Справа № 872/4720/13
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2013-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2013 р. справа № 2-297/11/0408

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Мельника В.В.

суддів: Нагорної Л.М.
Юхименка О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Дзержинської районної у місті
ради на постанову Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від 20
липня 2011 року у справі № 2-297/11/0408 за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Дзержинської
районної у місті ради про визнання дій
відповідача неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Дзержинської районної у місті
ради (далі по тексту - відповідач) в
якому просив стягнути з відповідача
недораховану з 2005 року по 2011 рік разову
грошову допомогу до 05 травня 17504 грн.;
недораховану з 2005 року по 2011 рік
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі 11532 року.

Постановою Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу від 20 липня 2011 року
позов задоволено частково; визнано дії
відповідача по відмові позивачу у
перерахунку грошової допомоги на 5
травня та на оздоровлення згідно вимог
ст. 13 Закону України «Про статус та
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за 2009 -2010 роки; зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок та виплату
недорахованої разової грошової
допомоги до 05 травня за період з 2009- 2010
роки згідно вимог ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» з урахуванням
фактично виплачених сум; зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2009 - 2010 роки згідно
вимог ст. 48 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахуванням фактично
виплачених сум.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від 20
липня 2011 року у справі № 2-297/11/0408 та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі.

Дана адміністративна справа
розглянута апеляційним судом
відповідно до ст. 197
КАС України в порядку письмового
провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
та матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
матеріалами страви підтверджено , що
позивач є інвалідом 3 групи та має право
на пільги встановленні ст. 13 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
на отримання до 5 травня щорічної
грошової допомоги у розмірі 5
мінімальних пенсій за віком та на
пільги встановленні ст. 48 Закону
України «Про соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Фінансування витрат, пов'язаних з
введенням в дію Закону №3551-ХІІ,
відповідно до статті 17 здійснюється за
рахунок коштів державного та місцевого
бюджетів, а виплата разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірах,
передбачених статтями 12-16 цього Закону
№3551-ХІІ, відповідно до статті 17-1 даного
Закону здійснюють органи праці та
соціального захисту населення.

Пунктом 13 статті 71 Закону України «Про
державний бюджет на 2007 рік»№489-V дію
Закону №3551-ХІІ в частині визначення
розміру виплат щорічної разової
грошової допомоги зупинено на 2007 рік,
статтею 29 встановлено виплату цієї
допомоги у розмірі 300 грн.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007р. у справі №6-рп/2007 вказані
положення Закону №489-V визнано такими,
що не відповідають Конституції України
(є неконституційними).

Пунктом 20 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»частину
п'яту ст. 12 та частину п'яту ст. 13 Закону
№3551-ХІІ викладено в редакціях, згідно з
якими щорічно до 5 травня учасникам
бойових дій, а також інвалідам війни
виплачується разова грошова допомога у
розмірах, які визначаються Кабінетом
Міністрів України в межах бюджетних
призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України.

Між тим, Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008р. у справі №10-рп/2008
визнано такими, що не відповідають
Конституції України деякі положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» у т.ч. і положення п.20
розділу ІІ, якими було внесено зміни до
Закону №3551-ХІІ.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, вирішуючи цей спір, з
огляду на загальні засади пріоритету
законів над підзаконними нормативними
актами, судом першої інстанції
обґрунтовано задоволено позовні
вимоги позивача.

Посилання відповідача в обґрунтування
своїх дій на редакцію ст.48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"з
урахуванням змін, внесених Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України"від 28.12.2007, є
неправомірним, оскільки рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
№ 10-рп/2008 положення вказаного Закону
визнано таким, що не відповідають
Конституції України, а тому дія ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи"відновлена з 22.05.2008.

Статтею 70 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2010 рік" надано право
Кабінету Міністрів України у 2010 році
встановлювати розмір соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Проте в 2010 році нормативних актів
Кабінету Міністрів України з приводу
встановлення розмірів виплат
одноразової допомоги на оздоровлення
особам, визначеним ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", не
приймалося.

Застосування відповідачем положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.05 № 562 при нарахуванні
одноразової допомоги на оздоровлення є
неправомірним, оскільки означена
постанова суперечить положенням
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи"та не може бути віднесена до
реалізації права, встановленого ст.70
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2010 рік".

Таким чином, виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над
іншими підзаконними нормативними
актами, у 2010 році нарахування позивачу
одноразової допомоги на оздоровлення
повинно здійснюватися відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Відсутність грошових коштів на виплату
допомоги на оздоровлення в даному
випадку не позбавляє позивача, як
особу, що має статус особи, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, права на отримання цієї
допомоги. Закон України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" не обмежує таке право
наявністю фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу
допомогу на оздоровлення у розмірі
передбаченому законом та поклала
виконання цього обов'язку на органи
соціального захисту населення за
місцем проживання позивача, але вони не
вчинили жодної дії для нарахування цих
коштів та їх виплати, колегія суддів
вважає, що вони не виконали своїх
повноважень без поважних причини.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

у х в а л и В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Дзержинської
районної у місті ради - залишити без
задоволення.

Постанову Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу від 20 липня 2011 року
у справі № 2-297/11/0408 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвала суду є остаточною і
оскарженню не підлягає відповідно до
ст. 183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
О.В. Юхименко