Справа № 425/3983/13-а
Суддя: Казначеєв Е.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Посохов І.С.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року справа №425/3983/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі: головуючого судді Казначеєва
Е.Г., суддів Васильєвої І.А., Яманко В.Г.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги ОСОБА_2
та Управління Пенсійного фонду України
в м.Рубіжному Луганської області на
постанову Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 17 грудня 2013
р. у справі № 425/3983/13-а (головуючий І
інстанції Посохов І.С.) за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Рубіжному Луганської
області про визнання відмови у
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання протиправною та
зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

04.11.2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області із позовною заявою
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Рубіжному Луганської області про
визнання відмови у перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання протиправною та зобов'язання
вчинити певні дії, в якій просив
визнати відмову Управління Пенсійного
фонду України в м. Рубіжному Луганської
області у перерахунку йому щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, виходячи з грошового
утримання судді, працюючого на
відповідній посаді, з 01.10.2012 року та
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Рубіжному Луганської
області провести перерахунок його
щомісячного довічного грошового
утримання з 01.10.2012 року.

Ухвалою Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 17 грудня 2013
року залишено без розгляду
адміністративний позов ОСОБА_2 в
частині визнання відмови у перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання протиправною та зобов'язання
вчинити певні дії за період з 01.10.2012
року по 03.05.2013 року, у зв'язку з
пропуском позивачем строку звернення
до адміністративного суду,
встановленого статтею 99 КАС України.

Постановою Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 17 грудня 2013
року позовні вимоги задоволено
частково. Суд першої інстанції визнав
протиправною відмову управління
Пенсійного фонду України в м. Рубіжному
Луганської області щодо перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання ОСОБА_2, як судді
Рубіжанського міського суду у
відставці, в розмірі 80 % заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді, починаючи з 03 червня 2013 року,
зобов'язав управління Пенсійного фонду
України в м. Рубіжному Луганської
області провести перерахунок та
здійснювати виплату щомісячного
довічного грошового утриманні ОСОБА_2,
як судді Рубіжанського міського суду у
відставці, в розмірі 80 % заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді, відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», починаючи з 03 червня 2013 року,
зобов'язав управління Пенсійного фонду
України в м. Рубіжному Луганської
області виплатити ОСОБА_2 різницю, що
виникне на день перерахунку
щомісячного грошового утримання
суддів у відставці, з урахування раніше
проведених виплат. У задоволенні решти
позовних вимог відмовив за
необґрунтованістю.

Позивач та відповідач не погодившись з
рішенням суду першої інстанції подали
апеляційні скарги, посилаючись на
незаконність і необґрунтованість
постанови суду першої інстанції
внаслідок неправильного застосування
норм матеріального права, просили
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Від позивача надійшли
письмові заперечення на апеляційну
скаргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційних скарг, встановила
наступне.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Рубіжному Луганської області та з
22.09.2011 року, отримує щомісячне довічне
грошове утримання, як суддя у
відставці.

Територіальним управлінням державної
судової адміністрації України в
Луганській області 16.07.2013 року позивачу
видана довідка за № 106, відповідно якої
суддівська винагорода за посадою судді
Рубіжанського міського суду
Луганської області, працюючого на
відповідній посаді, станом на 01.01.2013
року, становить: посадовий оклад - 11470, 00
грн., щомісячна доплата за вислугу
років 50 % (за стаж роботи 20 років 05
місяців 14 днів) - 5735, 00 грн., усього 17 205, 00
грн. Сума суддівської винагороди, на
яку нараховується єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, з 01.01.2013 року
становить 19 499, 00 грн. (а.с. 18).

18.07.2013 року позивач звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
м. Рубіжному Луганської області із
заявою про перерахування розміру
довічного грошового утримання,
виходячи з оплати праці працюючого
судді на відповідній посаді (а.с. 15).

Управління Пенсійного Фонду України в
м. Рубіжному Луганської області листом
від 16.08.2013 року за вих. № 4708/02 відмовило
позивачу у проведенні перерахунку
довічного грошового утримання,
посилаючись на те, що Рішенням
Конституційного Суду України віл 03.06.2013
року № 3-рп/2013 визнано неконституційним
положення абз. 2 п. 2 розділу ІІ
«Прикінцеві та перехідні положення
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 року № 3668, зі змісту якого
вбачалось, що виплата довічного
утримання судцям здійснюється без
індексацій, без застосування положень
ч. 2 та ч. 3 ст. 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та без проведення інших
перерахунків, передбачених
законодавством. Питанні перерахунку
регулюється також ст. 138 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів», але
законодавчі акти центральних органів
виконавчої влади, які б визначали
порядок та підстави перерахунку
довічного утримання інших суддів за
цим законом, не затверджені. Роз'яснили,
що перерахунок пенсії здійснюється не
з дати виникнення права на перерахунок,
а залежно від дату наданої пенсіонером
заяви з необхідними документами, тобто
залежно від дати використання
пенсіонером права на перерахунок
пенсії (а.с. 19).

Згідно довідкам про суддівську
винагороду для обчислення щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці Територіального управління
державної судової адміністрації
України в Луганській області № 37 від
22.04.2013 року та № 106 від 16.07.2013 року видана
ОСОБА_2 на підставі особового рахунку
судді, працюючого на відповідній
посаді за січень 2013 року, заробітна
плата станом на 01.01.2013 року, яка
враховується при призначенні
(перерахунку) довічного грошового
утримання суддям у відставці складає
17205 грн. 00 коп. у тому числі посадовий
оклад в розмірі 11470, 00грн., надбавки за
вислугу років (50%) в розмірі 5735,00 грн.
Також зазначено, що сума суддівської
винагороді, на яку нараховується
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, з
01.01.2013 року становить 19499 грн. 00 коп.(а. с.
10,18).

Відповідно до частини першої статті 126
Конституції України Конституція і
закони України повинні гарантувати
незалежність і недоторканність суддів.
До таких конституційних гарантій
віднесено обов'язок держави
забезпечувати фінансування та належні
умови для функціонування судів і
діяльності суддів (частина перша
статті 130 Конституції України).

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів,
врегульовані Законом України "Про
судоустрій і статус суддів" від 07 липня
2010 року.

Призначення та нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання, призначене судді у
відставці, проводиться згідно вимог
статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів".

Відповідно до частини першої статті 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 7 липня 2010 року №
2453(далі-Закон №2453) передбачено, що
суддя, який вийшов у відставку, після
досягнення чоловіками віку 62 роки,
жінками - пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України "Про державну службу",
або за його вибором щомісячне довічне
грошове утримання.

За змістом пункту 8 частини четвертої
статті 47, статей 136-138 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів"
належне матеріальне та соціальне
забезпечення судді, в тому числі і
щомісячне довічне грошове утримання, є
елементами статусу судді та однією з
основоположних гарантій незалежності
судді.

До змін, внесених Законом України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» № 3668, частини перша, друга
статті 138 Закону № 2453 мали таку
редакцію, судді, який вийшов у
відставку, при досягненні пенсійного
віку виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
«Про державну службу»‚ або за його
вибором щомісячне довічне грошове
утримання.

Відповідно до п.13 розділу XV "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" у разі, якщо особа має
право на отримання пенсії відповідно
до законів України "Про державну
службу", "Про статус суддів" та
вказаного Закону, призначається одна
пенсія за її вибором, при цьому різниця
між розміром пенсії, на який має особа
відповідно до зазначених законодавчих
актів, та розміром пенсії із солідарної
системи відповідно до цього Закону
фінансується за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Таким чином, законом виключно для
суддів у відставці встановлюється
щомісячне довічне грошове утримання
або за їх вибором пенсія державних
службовців, що є гарантією
забезпечення незалежності суддів.

З 1 січня 2011 року стаття 43 Закону
України «Про статус суддів» та
Постанова Верховної Ради України «Про
порядок введення в дію Закону України
«Про порядок введення в дію Закону
України «Про статус суддів» у
відповідності з пункту другого
Прикінцевих та Перехідних Положень до
Закону України № 2453 втратили свою
чинність, однак, відповідно до його
норм, із внесеними до нього змінами, які
діють з 1 жовтня 2011 року, положення щодо
визначення розміру щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, аналогічні положенню
колишнього Закону України «Про статус
суддів» від 15 грудня 1992 року,
відповідають частині 3 статті 138
вказаного вище Закону №2453.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
прямо залежить від розміру заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді, а тому у разі збільшення
грошового утримання працюючого судді
підлягає корегуванню і грошове
утримання судді у відставці.

Оскільки положеннями статті 43 Закону
України «Про статус суддів» в редакції
1992 року, так і положенням Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 7 липня 2010 року, розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
встановлений від відсотків грошового
утримання працюючого судді на
відповідній посаді, то розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці повинен
збільшуватися в разі підвищення
заробітної плати працюючого судді. У
зв'язку з тим, що з 1 січня 2013 року
заробітна плата працюючого на
відповідній посаді судді змінилася у
бік підвищення, відповідач
зобов'язаний провести позивачу
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання, виходячи з
довідки Територіального управління
державної судової адміністрації
України в Луганській області,
відповідно до заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. Довідка складена відповідно до
фактичної заробітної плати судді
працюючого на відповідній посаді
встановленої частинами третьою та
четвертою статті 129 Закону України №
2453.

Згідно частини 3 статті 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів», в редакції від 01.01.2013 року,
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Відповідно до частини 4 статті 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів», у разі зміни розміру грошового
утримання діючих суддів
Конституційного Суду України
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання.
Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється з
усієї суми заробітної плати діючих
суддів Конституційного Суду України з
дня виникнення права на відповідний
перерахунок..

За нормами частини п'ятою цієї статті,
довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Разом з тим, стаття 138 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів»
регулюючи порядок здійснення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання діючих суддів
Конституційного Суду України, не
містить підстав забороняючих
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
судів загальної юрисдикції,
господарських судів, спеціалізованих
судів тощо.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 3-рп/2013 від 3 червня 2013 року у справі за
конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті другої, абзацу другого пункту 2
розділу другого «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» права щодо
змін умов виплати пенсій і щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці) було встановлено, що частина
третя статті 138 Закону України № 2453до
внесених Законом № 3668 змін
передбачала: «Щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання». Таким чином, визначений
Законом 2453 порядок нарахування
щомісячного довічного грошового
утримання було змінено Законом 3668,
внаслідок чого зменшено розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів. Залишивши незмінним
зміст права на щомісячне довічне
грошове утримання суддів, Закон 3668
вузив обсяг цього права, встановивши
обмежену базу для нарахування суддям
щомісячного довічного грошового
утримання, та скасував право суддів на
одержання щомісячного довічного
грошового утримання без обмеження
граничного розміру, чим знизив і
досягнутий рівень гарантій
незалежності суддів. Отже, частина
третя статті 138 Закону України 2453 не
узгоджується з конституційним
положенням про недопустимість
звуження змісту чи обсягу гарантій
незалежності суддів, а тому суперечить
статті 126 Основного Закону України. Цим
же рішенням Конституційного Суду
України встановлено порядок його
виконання, а саме: - підлягають
застосуванню частини перша, друга
статті 138 Закону №2453 у редакції Закону
№ 3668 як такі, що не суперечать
Конституції України; частина третя
статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону
України №3668, яка суперечить
Конституції України не підлягає
застосуванню як така, що втратила
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Натомість підлягає
застосуванню частина третя статті 138
Закону України № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом №3668 а саме:
«Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Перше, друге, трете речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, що суперечать
Конституції України, не підлягають
застосуванню як такі, що втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення частини п'ятої статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме: „Пенсія
або щомісячне довічне грошове
утримання судді виплачується
незалежно від заробітку (прибутку),
одержуваного суддею після виходу у
відставку"‚ та четверте речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 зі
змінами, внесеними Законом № 3668, а саме:
„Довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України. Дія статті
2 Закону № 3668 не поширюється на Закон №
2453. Дія абзацу другого пункту 2 розділу
II „Прикінцеві та перехідні положення"
Закону № 3668 не поширюється на
правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання). ».

Виходячи з вищенаведених положень
закону, обчислення щомісячного
довічного утримання суддів у відставці
повинно здійснюватися у відсотковому
відношенні до розміру грошового
утримання працюючих суддів, тому, у
разі зміни розміру грошового утримання
суддів, що працюють на відповідній
посаді, органи Пенсійного фонду
здійснюють відповідний перерахунок
раніше призначеного грошового
утримання судді у відставці.

В зв'язку з зазначеним та
вищевикладеним, відмова відповідача у
проведенні перерахунку розміру
щомісячного грошового утримання судді
у відставці є неправомірною.

Порядок видачі документів для
призначення і виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці, органами Пенсійного Фонду
України, затвердженого Правлінням
Пенсійного Фонду України 25 січня 2008
року не можуть регулювати порядок
знаходження судді у відставці і
обмежувати права осіб, які отримали
право на відставку та перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання раніше, оскільки Конституція
України, як зазначено в її статті 8 має
найвищу юридичну силу, а її норми є
нормами прямої дії, то Управління
Пенсійний Фонд України зобов'язано
керуватися Конституцією України, як
актом прямої дії.

Виходячи з норм статті 58 Конституції
України та висновків, викладених у
рішеннях Конституційного суду України
від 22 травня 2008 року і від 03 червня 2013 р
№ 3-рп-2013 випливає висновок, що
матеріальні та соціальні гарантії
судді у відставці, які були встановлені
на час виходу у відставку (тобто на 1996
рік) не можуть бути обмежені або
скасовані, а ні новим законом, а ні
внесенням змін до чинного Закону.

Оскільки, на день виходу позивача у
відставку, умови призначення, виплати
та перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання, були визначені
статтею 43 Закону України «Про статус
суддів», вимоги позивача про
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання працюючого судді
на відповідній посаді без обмеження
розміру грошового утримання, є
законними і обґрунтованими.
Пропорційність розміру має
визначатись пропорційності дії норми
права у часі.

З матеріалів справи вбачається, що
відносини публічної служби виникли
раніше, тобто до набрання чинності
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» від 7 липня 2010 року зі
змінами, що набрали чинності з 1 жовтня
2011 року. Щомісячне довічне грошове
утримання позивачу призначено і
визначено на підставі чинного на той
період Закону України «Про статус
суддів», згідно якого йому надавалося
право на перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання у разі
підвищення заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді.

Колегія суддів враховує той факт, що
відповідно до пункту другого розділу
другого Прикінцевих та Перехідних
положень Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної реформи»
обмеження пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне,
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом та з
дня прийняття рішення Конституційного
Суду України від 3 червня 2013 року, а саме
з 3 червня 2013 року.

Суддівська винагорода, з якої підлягає
обчислення пенсії, визначена на
законодавчому рівні та встановлена
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів».

Стосовно посилання відповідача в
апеляційній скарзі на ненадання
позивачем довідки про грошове
утримання судді, колегія суддів
зазначає, що позивачем фактично
вказана довідка була надана, а саме
довідки про суддівську винагороду для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
Територіального управління державної
судової адміністрації України в
Луганській області № 37 від 22.04.2013 року
та № 106 від 16.07.2013 року, які містять дані
про заробітну плату судді на
відповідній посаді, посилання апелянта
на іншу назву довідку не приймається
судом, оскільки, законодавство пов'язує
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання саме на підставі
довідки яка містить відповідні дані
про заробітну плату судді, крім того,
зазначені обставини не можуть бути
підставою для позбавлення позивача
права на відповідний перерахунок.

На підставі викладеного колегія суддів
приходить до висновку, що право на
виплату щомісячного довічного
грошового утримання судді у розмірі
грошового утримання судді, який працює
на відповідній посаді без обмеження
граничного розміру, врегульовано
пунктом 8 Рішення Конституційного Суду
України від 3 червня 2013 року у справі №
1-2/2013, і виникає з 3 червня 2013 року, проте
судом не враховано право позивача на
перерахунок та виплату щомісячного
довічного утримання як судді у
відставці з 04 травня 2013 року по 02 червня
2013 року в розмірі 80 % заробітної плати
(грошової винагороди) судді
Рубіжанського міського суду
Луганської області, що працює на
відповідній посаді, за довідкою
Територіального управління державної
судової адміністрації України в
Луганській області, з обмеженням
відповідного розміру, а саме не більше
десяти прожиткових мінімумів,
встановлених для осіб, які втратили
працездатність.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що через порушення судом норм
процесуального права, що призвело до
частково невірного вирішення справи,
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню відповідно до
вимог статті 202 КАС України, з
прийняттям нової постанови з частковим
задоволенням позовних вимог.

Керуючись статтями ст.184, ст.195, ст.197, п.3
ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.205, ст.207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рубіжному Луганської області на
постанову Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 17 грудня 2013
р. у справі № 425/3983/13-а задовольнити
частково.

Постанову Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 17 грудня 2013
р. у справі № 425/3983/13-а скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в м.Рубіжному Луганської
області щодо відмови у перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_2
притиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м.Рубіжному Луганської
області здійснити ОСОБА_2 перерахунок
та виплату щомісячного довічного
утримання як судді у відставці з 04
травня 2013 року по 02 червня 2013 року в
розмірі 80 % заробітної плати (грошової
винагороди) судді Рубіжанського
міського суду Луганської області, що
працює на відповідній посаді, за
довідкою Територіального управління
державної судової адміністрації
України в Луганській області, але не
більше десяти прожиткових мінімумів,
встановлених для осіб, які втратили
працездатність, з урахуванням
проведених виплат, а з 3 червня 2013 року у
розмірі 80% заробітної плати (грошової
винагороди) судді Рубіжанського
міського суду Луганської області, що
працює на відповідній посаді, за
довідкою Територіального управління
державної судової адміністрації
України в Луганській області, без
обмеження розміру щомісячного
грошового утримання, з урахуванням
проведених виплат.

У іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:
Е.Г.Казначеєв

Судді:
І.А.Васильєва

В.Г.Яманко