Справа № 2а-3335/10/1970
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року
м.Київ
К/800/14625/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Розваляєва
Т.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Тернопільській області на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 лютого 2013
року у справі за позовом Державної
фінансової інспекції в Тернопільській
області до Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Тернопільській області про стягнення в
дохід держави коштів виплачених з
порушенням закону, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2010 року Державна фінансова
інспекція в Тернопільській області
звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Тернопільській
області, у якому, з урахуванням заяви
про зміну позовних вимог від 08
листопада 2010 року, просила в
зобов'язання виконань пункту 3
обов'язкових вимог від 16 липня 2010 року
№ 19-08-13-14/3770 стягнути в дохід Державного
бюджету України 45987,06 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що дії відповідача при
встановленні надбавки за вислугу років
особам рядового і начальницького
складу з включенням до вислуги років
періодів навчання у цивільних вищих
навчальних закладах, після яких не
присвоєно офіцерське звання, є
неправомірними та суперечать вимогам
п.2 Порядку обчислення вислуги років,
призначення і виплати пенсії і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам органів
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 17 липня
1992 року № 393.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2010 року у задоволенні позову Державної
фінансової інспекції в Тернопільській
області відмовлено.

При винесенні рішення суд першої
інстанції виходив із недоведеності
позивачем порушень з боку відповідача
вимог п.2 Порядку обчислення вислуги
років, призначення і виплати пенсії і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам органів
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 17 липня
1992 року № 393.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 лютого 2013
року постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від 22
листопада 2010 року скасовано та
прийнято нове рішення, яким стягнуто з
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Тернопільській
області в дохід Державного бюджету
України виплачені з порушенням закону
грошові кошти в розмірі 45987,06 грн.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, суд апеляційної інстанції
зазначив, що внаслідок допущених
порушень вимог законодавства
відповідачем зайво нараховано та
виплачено грошове забезпечення особам
рядового і начальницького складу за
період з 2008-2009 року на загальну суму
45987,06 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Тернопільській області
звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального права,
просить скасувати постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 лютого 2013
року, залишити в силі постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2010 року.

У касаційній скарзі відповідач
зазначає про дотримання вимог чинного
законодавства під час включення до
вислуги років періодів навчання у
цивільних вищих навчальних закладах,
після закінчення яких не присвоєно
офіцерське звання.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правову оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає відхиленню виходячи з
наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Контрольно-ревізійним
управлінням в Тернопільській області
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань у
Тернопільській області за період з 01
січня 2008 року по 01 квітня 2010 року. За
результатами перевірки 02 липня 2010 року
складений акт ревізії № 08-22/15.

На підставі акту ревізії від 02 липня 2010
року №08-22/15 позивачем 16 липня 2010 року за
вих.№19-08-13-14/3770 відповідачу надіслано
вимогу про усунення виявлених ревізією
порушень, в п.3 якої вимагається
провести претензійно-позовну роботу
щодо повернення зайво виплачених
коштів в сумі 38995,58 грн., в іншому
випадку стягнути з особи, винної у
зайвих грошових виплат кошти у порядку
та розмірах, встановлених ст.ст.133-136
КЗпП, зайво виплачені кошти за 2008-2009
роки в сумі 34524,82 грн. перерахувати до
державного бюджету; провести
перерахунок та відповідні
взаємозвірки щодо сум внесків до
державних цільових фондів та
зарахувати в рахунок майбутніх
платежів кошти в сумі 2696,04 грн. Зайво
перераховані кошти за 2008-2009 роки в сумі
11462,24 грн. перерахувати до державного
бюджету .

Отже, внаслідок неправомірного
нарахування та виплати відповідачем
надбавки за вислугу років та
додаткових видів грошового
забезпечення співробітникам
Управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань у
Тернопільській області,
співробітникам кримінально-виконавчої
інспекції Управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарань у Тернопільській
області загальна сума збитків,
заподіяних державному бюджету та не
відшкодованих відповідачем становить
45987,06 грн.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанцій про задоволення
позовних вимог.

Згідно висновків акту ревізії від 02
липня 2010 року №08-22/15 протягом періоду з
01 січня 2008 року по 01 квітня 2010 року
відповідачем здійснювались
нарахування та виплата надбавки за
безперервну роботу робітникам і
службовцям, що не передбачено
положеннями постанови Кабінету
Міністрів України від 30 серпня 2002 року
№1298 «Про оплату праці працівникам на
основі Єдиної тарифної сітки розрядів
і коефіцієнтів з оплати праці
працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери» та наказу Державного
департаменту України з питань
виконання покарань від 11 листопада 2005
року №184 «Про впорядкування умов
оплати праці працівників Державної
кримінально-виконавчої служби України,
які не мають спеціальних звань
рядового і начальницького складу».

Таким чином, внаслідок нарахування
зазначеної надбавки зайво виплачено
заробітної плати чотирьом працівникам
Управління (ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5) на загальну суму 7432,68 грн. (за 2008
рік - 1973,17 грн., за 2009 рік - 4173,76 грн., за
січень - березень 2010 року - 1285,75 грн.) та
відповідно зайво нараховано та
перераховано внесків до державних
цільових фондів на суму 2696,04 грн., втому
числі: за 2008 рік - 714,28 грн., за 2009 рік -
1515,04 грн., за січень - березень 2010 року -
466,72 грн..

Крім того, в порушення п.2 Порядку
обчислення вислуги років, призначення
та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їх сімей, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 1992 року № 393, при
встановленні надбавки за вислугу років
особам рядового і начальницького
складу відповідача до вислуги років
включалися періоди навчання у
цивільних вищих навчальних закладах,
після закінчення яких не присвоєно
офіцерське звання.

Внаслідок допущеного порушення
відповідачем зайво нараховано та
виплачено грошове забезпечення особам
рядового і начальницького складу
Управління на загальну суму 38995,58 грн.
(за 2008 рік - 17022,98 грн., за 2009 рік - 17501,84
грн., за січень-березень 2010 року - 4470,76
грн.) та відповідно зайво нараховано та
перераховано внесків до державних
цільових фондів на суму 13018,06 грн., в
тому числі: за 2008 рік - 5651,63 грн., за 2009
рік - 5810,61 грн., за січень-березень 2010
року - 1555,82 грн..

Відповідно до п.2 постанови Кабінету
Міністрів України від 17 липня 1992 року
№393 «Про порядок обчислення вислуги
років, призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей», до
вислуги років особам офіцерського
складу Збройних Сил, Державної
прикордонної служби, Управління
державної охорони, Цивільної оборони
України та інших військових формувань,
створених Верховною Радою України,
Служби безпеки України, Служби
зовнішньої розвідки, Державної
спеціальної служби транспорту, а також
особам середнього, старшого і вищого
начальницького складу органів
внутрішніх справ та Державної
кримінально-виконавчої служби України
при призначенні пенсій згідно з
пунктом «а» статті 12 Закону України
«Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ» додатково
зараховується час їхнього навчання (у
тому числі заочно) у цивільних вищих
навчальних закладах, а також у інших
навчальних закладах, після закінчення
яких присвоюється офіцерське звання,
до вступу на військову службу або
призначення на відповідну посаду в
межах до п'яти років із розрахунку -
один рік за шість місяців.

З аналізу вказаної норми вбачається,
що, по-перше, навчання обов'язково має
передувати вступу на військову службу
або призначенню на відповідну посаду,
і, по-друге, особі після закінчення
навчального закладу повинно бути
присвоєне офіцерське звання.

Оскільки після закінчення навчальних
закладів відповідним особам рядового і
начальницького складу не було
присвоєно офіцерське звання, у
відповідача були відсутні підстави для
зарахування часу навчання до вислуги
років, внаслідок чого були зайво
нараховано та виплачено відповідне
грошове забезпечення та зайво
нараховані та перераховані внески до
державних цільових фондів.

Отже, судова колегія погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції
про задоволення позовних вимог про
стягнення з Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Тернопільській області в дохід
Державного бюджету України виплачених
з порушенням закону грошових коштів у
сумі 45987,06 грн.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків суду
апеляційної інстанції не спростовують
та не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Тернопільській області відхилити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 лютого 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
ухвалення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та в порядку, передбачених
статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді