Справа № 2а-2484/12/1370
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
Справа №
98421/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Бориславі Львівської
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 06
квітня 2012 року у справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
м. Бориславі Львівської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Бориславі про
спонукання до вчинення дій, -

в с т а н о в
и в :

22 березня 2012 року позивач - управління
Пенсійного фонду України в м.Бориславі
звернувся в суд з позовом до
відповідача - Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Бориславі, в
якому просило зобов'язати відповідача
включити в Акт звірки виплачену
позивачем допомогу на поховання в
розмірі 370,05 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 06 квітня 2012
року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає скасуванню, покликаючись
на те, що судом першої інстанції не
надано належної правової оцінки тому
факту, що відповідно до Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, управлінням Пенсійного
фонду України в м.Бориславі Львівської
області разом із відповідачем
погоджено механізм відшкодування
витрат на виплату пенсій. Таким чином,
перерахування коштів відбувається на
централізованому рівні і тільки тих
сум, які включені в акт, складений на
територіальному рівні і зазначених в
узгодженій довідці. Вважає, що судом не
з'ясовані правові відносини сторін та
помилково вказано на те, що Порядок не
регулює спірних відносин, оскільки
розрахований на відсутність спору.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, про дату,
час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, а тому суд,
відповідно до положень п.2 ч.1 ст.197 КАС
України, вважає можливим проведення
розгляду справи в їхній відсутності в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами та на
основі наявних у ній доказів.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
у зв'язку із смертю громадян ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, що підтверджується Витягом
державного реєстру актів цивільного
стану громадян про смерть (а.с.6-6а),
управління Пенсійного Фонд України в
м.Бориславі виплатило сім'ям померлих
допомогу на поховання у розмірі 370,05
грн.

Вказана сума включена у Списки на
відшкодування допомоги на поховання за
вересень та листопад 2011 року, однак
відповідач відмовився прийняти до
відшкодування виплачену допомогу,
покликаючись на відсутність
причинно-наслідкового зв'язку між
смертю і трудовим каліцтвом або
професійним захворюванням, крім того,
відшкодування Фондом вказаних витрат
можливе лише на централізованому
рівні, а підписання актів звірки
розрахунків розраховано на
відсутність спору.

Між управління Пенсійного фонду
України в м. Бориславі та Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України м. Бориславі також
складено таблиці розбіжностей до
довідки про відшкодування Фондом
витрат на виплату допомоги.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач правомірно
відмовився прийняти до відшкодування
виплачену допомогу, оскільки
відсутність причинно-наслідковий
зв'язку між смертю і трудовим каліцтвом
або професійним захворюванням, крім
того, обраний позивачем спосіб захисту
порушеного права не відповідає
встановленому чинним законодавством
порядку відшкодування понесених
позивачем витрат, оскільки в разі
незгоди відповідача на підписання
актів звірки, в судовому порядку мають
вирішуватися вимоги про стягнення
відповідних сум, а не вимоги про
зобов'язання вчинити певні дії по
прийняттю сум до заліку, процедура
вчинення яких розрахована на випадок
відсутності спору.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи і є
правильними, виходячи з наступного.

Ст.1 Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року визначено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до ст.4 Основ, залежно від
страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Згідно з вимогами ст.25 Основ за
пенсійним страхуванням надаються такі
види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

Відповідно до п.4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

П.5 ч.1 ст. 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності» Фонд зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, передбачений ст.21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що
спричинили втрату працездатності».

Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Згідно з ч.8 ст. 34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого від нещасного випадку або
професійного захворювання витрати на
його поховання несе Фонд згідно з
порядком, визначеним Кабінетом
Міністрів України.

Абз.2 ч.9 ст.34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності» передбачено, що у разі
смерті потерпілого, який одержував
страхові виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у ст.33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідне із ст. 29 цього
Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи, колегія суддів дійшла
висновку про те, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Позивачем не надано доказів на
підтвердження причинного зв'язку
смерті ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з випадком,
внаслідок якого настала смерть.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
відшкодування понесених Пенсійним
фондом витрат поховання за рахунок
Відділення Фонду та підстав для
включення таких витрат до Акту звір на
рівні сторін даного спору.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що обраний позивачем
спосіб захисту (відновлення)
порушеного права не відповідає змісту
прав Пенсійного Фонду щодо
відшкодування понесених ним витрат,
оскільки у разі незгоди на підписання
актів з боку Фонду соціального
страхування від нещасних випадків,
Пенсійний фонд вправі в судовому
порядку ставити вимоги про стягнення
понесених ним витрат, а не про
спонукання до підписання актів звірки
щодо таких витрат.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи,
колегія суддів прийшла до переконання
про те, що доводи апеляційної скарги є
безпідставними та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
безпідставність позовних вимог,
правильно і повно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому відповідно
до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

у х в а л
и в :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Бориславі
Львівської області залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 06
квітня 2012 року у справі № 2а-2484/12/1370- без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик