Справа № К/9991/14758/12-С
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/14758/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

головуючого судді: Мороз Л.Л.,

суддів: Горбатюка С.А.,

Леонтович К.Г.,

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Київської
регіональної митниці на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 04 липня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 лютого 2012
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Видавництво Рідерз Дайджест" до
Київської регіональної митниці про
скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Видавництво Рідерз
Дайджест" звернулось до суду з позовом
до Київської регіональної митниці про
скасування рішення про визначення
митної вартості товарів від 01.07.2010 року
№100000006/2010/411312/1.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 липня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 лютого 2012
року, позов задоволено частково.
Скасовано рішення Київської
регіональної митниці про визначення
митної вартості товарів №100000006/2010/411312/1
від 01.07.2010 року. У задоволенні позовних
вимог щодо зобов'язання Київської
регіональної митниці здійснити митне
оформлення товару за вантажною митною
декларацією №100000006/2010/411312/1 від 01.07.2010
року за основним методом - за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)
шляхом внесення змін до такої
вантажної митної декларації -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Київська регіональна митниця подала до
Вищого адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права просить
скасувати вказані судові рішення та
прийняти нове рішення про відмову у
позові.

Перевіривши і обговоривши доводи
касаційної скарги, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 07.06.2010 року між ТОВ
«Видавництво Рідерз Дайджест» та
компанією «Мондрук МОН Медіа Гмбх»
(Німеччина) було укладено контракт №
1002-10/GSET_UA, на підставі якого ТОВ
«Видавництво Рідерз Дайджест»
придбало друковану продукцію, а саме:
2000 екземплярів книги «Величайшие
истории на все времена», вартістю 2, 46
Евро за екземпляр на загальну суму 4 920,
00 Евро.

На виконання умов контракту від 07.06.2010
року Товариством з обмеженою
відповідальністю "Видавництво Рідерз
Дайджест" було подано вантажну митну
декларацію № 100000014/2010/552410 від 01.07.2010
року на розмитнення товару: друкована
продукція поліграфічної промисловості
на російській мові, книга " Величайшие
истории на все времена " - 2 000 штук,
виробник Mahndruck Mohn Media Gmbh, країна
виробництва Німеччина DE, згідно якої
митна вартість товару була визначена
за ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), а
саме, на підставі ціни визначеної
контрактом № 1002-10/GSET_UA від 07.06.2010 року,
тобто за методом № 1.

Під час здійснення митного контролю у
митного органу виникли сумніви щодо
достовірності наданих декларантом до
митного оформлення відомостей,
оскільки митна вартість товарів,
значною мірою відрізнялась від
середньо-контрактної вартості, що була
визначена митницею під час митного
оформлення подібних (аналогічних)
товарів, ввезених на територію України
за іншими угодами.

Київською регіональною митницею було
запропоновано Товариству з обмеженою
відповідальністю "Видавництво Рідерз
Дайджест" для обґрунтування митної
вартості товару надати додаткові
документи на підтвердження митної
вартості, а саме: калькуляцію
фірми-постачальника товару, висновок
про вартісні характеристики товару,
підготовлений спеціалізованими
експертними організаціями, інформацію
зовнішньоторговельних та біржових
організацій про вартість сировини
(паперу тощо).

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Видавництво Рідерз
Дайджест" перелічених митним органом
документів не було надано, у зв'язку з
чим, 01.07.2010 року було прийнято рішення
про визначення митної вартості товарів
№100000006/2011/411312/1, яким було визначено
митну вартість товарів із
застосуванням третього методу,
передбаченого статтею 269 Митного
Кодексу України, а саме за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів та встановлено її у розмірі 8968,
32 Евро.

В подальшому товар було випущено у
вільний обіг під гарантійні
зобов'язання сплати до бюджету
вартості товару, визначеної рішенням
митного органу, та ввезено на підставі
вантажної митної декларації від 05.07.2010
року №/2010/552564.

Відповідно до статті 259 Митного кодексу
України, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є їх ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, обчислена відповідно до
положень цього Кодексу.

Згідно із частинами 1, 4 статті 260
Митного кодексу України, митна
вартість товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до положень цього Кодексу. Методи
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та умови їх застосування
встановлюються цим Кодексом.

Статтею 266 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, здійснюється за такими
методами: 1) за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; 3) за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; 4)
на основі віднімання вартості; 5) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується,
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом застосування
попереднього методу.

Стаття 262 Митного кодексу України
визначає, що митна вартість товарів і
метод її визначення заявляються
(декларуються) митному органу
декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості. Порядок та умови
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, встановлюються Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 року № 1766 затверджений
Порядок декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України та подання
відомостей для її підтвердження, яким
встановлено, що визначення митної
вартості -сукупність дій, які
вчиняються декларантом та/або митним
органом з метою визначення вартості
товарів відповідно до положень Митного
кодексу України та інших
нормативно-правових актів.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що для
заявлення митної вартості товарів,
визначеної за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), відповідно до статті 267
Митного кодексу України подається
декларація митної вартості за формою
згідно з додатком 1.

Для заявлення митної вартості товарів,
визначеної із застосуванням одного з
передбачених статтями 268 - 273 Митного
кодексу України методів визначення
такої вартості: за ціною договору щодо
ідентичних товарів, за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів, на
основі віднімання вартості, на основі
додавання вартості (обчислена
вартість) та резервного подається
декларація митної вартості за формою
згідно з додатком 2.

Згідно із пунктом 7 Порядку, для
підтвердження заявлених відомостей
про митну вартість товарів декларант
зобов'язаний подати:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу; банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

Пунктом 18 Порядку декларування митної
вартості товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 28.08.2003 року № 1375,
встановлено, що у разі коли декларант
не може документально підтвердити
заявлену ним митну вартість товарів
або коли виникають обґрунтовані
сумніви щодо достовірності поданих
декларантом відомостей, митний орган
може вимагати подання декларації
митної вартості та самостійно
визначити митну вартість товарів, що
декларуються, послідовно застосовуючи
методи, передбачені Митним кодексом
України, на підставі наявних у нього
відомостей, у тому числі цінової
інформації щодо ідентичних чи подібних
(аналогічних) товарів з коригуванням,
що здійснюється згідно з Митним
кодексом України.

Відповідно до статті 88 Митного кодексу
України, декларант зобов'язаний надати
митному органу передбачені
законодавством документи і відомості,
необхідні для виконання митних
процедур.

При цьому, відповідно до пункту 11
Порядку декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України та подання
відомостей для її підтвердження, для
підтвердження митної вартості товарів
на вимогу митного органу декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи.

Термін подання додаткових документів
становить 10 календарних днів після
ознайомлення із записом митного органу
про їх надання, за вмотивованою заявою
декларанта такий строк продовжується.

Пунктом 14 Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України та подання
відомостей для її підтвердження
передбачено, що якщо декларантом не
надані в установлений законодавством
термін вищезазначені додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх надання, то митний орган відповідно
до статті 265 Митного кодексу України,
визначає митну вартість товарів на
підставі наявних відомостей згідно із
законодавством.

Отже, відповідач має повноваження
витребувати додаткові документи для
перевірки правильності зазначеної
митної вартості товару за наявності
сумніву щодо митної оцінки товару, що
переміщується через митний кордон
України.

Відповідно до статті 269 Митного кодексу
України, у разі якщо митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена згідно з положеннями статей
267 та 268 цього Кодексу, за митну вартість
береться вартість операції з подібними
(аналогічними) товарами, які продаються
на експорт в Україну і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього. Під подібними
(аналогічними) розуміються товари, які
хоч і не є однаковими за всіма ознаками,
але мають схожі характеристики і
складаються із схожих компонентів,
завдяки чому виконують однакові
функції порівняно з товарами, що
оцінюються, та вважаються комерційно
взаємозамінними. Для визначення, чи є
товари подібними (аналогічними),
враховуються такі ознаки: якість,
наявність торгової марки та їх
репутація на ринку; країна походження;
виробник. Ціна договору щодо подібних
(аналогічних) товарів береться за
основу для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості і на тих же
комерційних умовах, що й оцінювані
товари.

На вимогу митного органу позивачем не
були надані визначені відповідачем
додаткові документи на підтвердження
заявленої митної вартості товарів за
ціною договору (метод 1), у зв'язку з чим,
01.07.2010 року було прийнято рішення про
визначення митної вартості товарів №
100000006/2011/411312/1, яким було визначено митну
вартість товарів із застосуванням
третього методу, передбаченого статтею
269 Митного Кодексу України. Митна
вартість була визначена митним органом
за наявною у Київської регіональної
митниці інформацією на момент
здійснення митного оформлення товарів.

Митницею для визначення митної
вартості ввезеного позивачем товару, а
саме, друкованої продукції
поліграфічної промисловості на
російській мові: книга «Величайшие
истории на все времена», книга у
палітурці, 312 стор. (4+4), формат 230x302 мм,
надрук. на матов. папері виробник
компанія «Мондрук МОН Медиа Гмбх»,
Німеччина, торгівельна марка Рідерз
Дайджест, було використано митну
вартість визначену при ввезені
продукції поліграфічної промисловості
книга «Домашняя выпечка на любой вкус»,
книга з твердою обклад., 320 стор. (4+4),
формат 213x276 мм, надрук. на мелованому
папері виробник компанія «Мондрук МОН
Медиа Гмбх», Німеччина, торгівельна
марка Рідерз Дайджест, яка була ввезена
02.04.2010 року.

Таким чином, судова погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
що зазначені товари не можуть бути
комерційно взаємозамінними та
виконують різні функції, оскільки
орієнтовані на різні групи цільової
аудиторії, складаються з різних
компонентів, зокрема, різна якість
паперу, різний формат та кількість
сторінок, та були ввезені на територію
України в різний час та в різній
кількості та зі сторони відповідача не
було надано доказів які спростовували
твердження позивача про те, що при
виборі методу визначення митної
вартості товару відповідачем не
проводились консультації з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанції про наявність підстав для
задоволення позовних вимог, щодо
скасовання рішення Київської
регіональної митниці про визначення
митної вартості товарів №100000006/2010/411312/1
від 01.07.2010 року

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, оскільки рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
порушення норм процесуального права,
які передбачені ст.ст. 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
як підстави для зміни, скасування
судового рішення, залишення позовної
заяви без розгляду або закриття
провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Київської
регіональної митниці відхилити,
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04 липня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 лютого 2012
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді: