Справа № 9101/157907/2012
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2013 р. справа №
2а-521/11 Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Мельника В.В.

суддів: Нагорної
Л.М. Юхименка О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Ульяновської
районної державної адміністрації на
постанову Ульяновського районного
суду Кіровоградської області від 09
серпня 2011 року у справі № 2-а-521/11 за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ульяновської районної державної
адміністрації про визнання дій
неправомірними та стягнення
недотриманої суми одноразової
допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Ульяновського районного
суду Кіровоградської області з позовом
до Управління праці та соціального
захисту населення Ульяновської
районної державної адміністрації (далі
по тексту - відповідач), в якому просив
дії відповідача визнати протиправними;
стягнути з відповідача на користь
позивача щорічну компенсацію на
оздоровлення за 2007 - 2010 роки.

Постановою Ульяновського районного
суду Кіровоградської області від 09
серпня 2011 року у справі № 2-а-521/11
адміністративний позов задоволено
частково; визнати дії відповідача щодо
не нарахування та недоплати позивачу
як учаснику ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС другої категорії суму
одноразової допомоги на оздоровлення
за 2008- 2010 роки на підставі ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» -
неправомірними; зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу як учаснику
ліквідації наслідків аварії ЧАЕС
другої категорії недоплачену суму
одноразової допомоги на оздоровлення
за 2008 - 2010 роки на підставі ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи з п'яти мінімальних
заробітних плат на день здійснення
виплати з урахуванням виплаченого.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову
Ульяновського районного суду
Кіровоградської області від 09 серпня
2011 року у справі № 2-а-521/11 скасувати та
прийняти нову постанову, якою
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог.

Дана адміністративна справа
розглянута апеляційним судом
відповідно до ст. 197
КАС України в порядку письмового
провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
та матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є
учасником ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи другої
категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1, виданого 25
січня 1993 року.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 48 Закону №796 учасники
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС мають право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення, яка виплачується в таких
розмірах: інвалідам II групи,
дітям-інвалідам - п'ять мінімальні
заробітні плати;

Зі змісту ст. 1 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р.
№ 796-ХІІ, не вбачається будь-яких
обмежень щодо можливостей
застосування розміру мінімальної
заробітної плати з метою реалізації
норми статті 48 Закону № 796-ХІІ.

Враховуючи, що Закон України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" має вищу
юридичну силу ніж постанова Кабінету
Міністрів України № 562 від 12.07.2005 "Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", то
відповідач повинен був виплатити
щорічну допомогу на оздоровлення
позивачу виходячи з розмірів,
встановлених даним Законом.

Дане право позивача у 2008 році
обмежувалось положеннями Закону
України "Про державний бюджет" на
відповідний рік.

Проте, рішеннями Конституційного Суду
України № 10-рп від 22 травня 2008 року
положення даного закону визнані
неконституційними.

Отже, права відповідача відновлені
відповідно з 22.05.2008 року.

При цьому, на час звернення позивача до
суду ст. 99 Кодексу адміністративного
судочинства України був встановлений
шестимісячний строк для звернення до
суду.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач не навів поважних причин
пропуску строку.

Враховуючи, що про своє порушене право
позивач мав відомості під час кожного
отримання компенсації, то поважні
причини пропуску звернення до суду за
висновком суду відсутні, тому наслідки
пропуску строку звернення до суду
підлягають застосуванню. Тому його
позовні вимоги підлягають задоволенню
в межах шестимісячного строку
звернення до суду, тобто за 2010 рік,
оскільки позивач звернувся до суду в
червня 2011 року.

На час ухвалення рішення положення ст.
100 Кодексу адміністративного
судочинства України визначали
необхідність залишення позовних вимог
без розгляду за відсутності поважних
причин пропуску строку. Тому з
урахуванням положення ч. 2 ст. 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
позовні вимоги за 2010 рік необхідно
залишити без розгляду.

Положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» та
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» в частині надання
права Кабінету Міністрів України
встановлювати розмір соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань не можуть бути застосовані
до визначення розміру щорічної
допомоги на оздоровлення учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, оскільки Кабінет
Міністрів України не скористався
правом, наданим Законом України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» та
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» не прийняв у 2009 та у
2010 році відповідну постанову, а
постанова КМУ № 562 від 12.07.2005 року не
ґрунтується на положеннях Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» та Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік».

Враховуючи вищевикладене, відповідач
повинен був нарахувати та виплатити
позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення у 2010 році в розмірі
встановленому ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Тому, суд апеляційної інстанції вважає
за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, постанову суду
першої інстанції скасувати, та
прийняти нову про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 202, 205, 207
КАС України, суд, -

п о с т а н о в и В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Ульяновської районної державної
адміністрації - задовольнити частково.

Постанову Ульяновського районного
суду Кіровоградської області від 09
серпня 2011 року у справі № 2-а-521/11 -
скасувати.

Позов задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 2007
року по 2009 рік включно - залишити без
розгляду.

Визнати протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Ульяновської районної державної
адміністрації щодо нарахування та
виплати на користь ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 роки
неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ульяновської районної державної
адміністрації здійснити нарахування
та виплату на користь ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік, у
відповідності до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за
відрахуванням виплачених сум.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 3 (трьох) гривень 40 копійок.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та не
підлягає оскарженню відповідно до ч.10
ст. 183-2 КАС України.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
О.В. Юхименко