Справа № 826/13813/13-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Шрамко Ю.Т.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Мацедонської В.Е.,

суддів Мельничука
В.П., Лічевецького І.О.,

при секретарі
Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 23 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
приватного підприємства «Новітні
Технології» до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
м.Києва Державної податкової служби
про скасування податкових
повідомлень-рішень №, № від
10 червня 2013 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 23
грудня 2013 року адміністративний позов
приватного підприємства «Новітні
Технології» до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
м.Києва Державної податкової служби
про скасування податкових
повідомлень-рішень задоволено
повністю, скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Шевченківському районі м.Києва ДПС від
10 червня 2013 року №, №.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів порушення
судом норм матеріального та
процесуального права та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовити повністю. Свої вимоги
апелянт обгрунтовує тим, що правочини
між позивачем та його контрагентами -
ТОВ «Онікс Компані ЛТД», ТОВ
«Константа-Інкорпорейтед», ТОВ
«Компанія «Мармур ЛТД», ТОВ
«Комерційна фірма «Горизонталь»
вчинені без мети створення взаємних
прав та обов'язків, з метою ухилення від
сплати податків, що суперечить
економічним інтересам держави та
суспільства та одночасно є такими, що
суперечить моральним засадам
суспільства, тобто є нікчемними, а тому
сплачені позивачем кошти неможливо
відносити до складу податкового
кредиту та валових витрат.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 21 травня 2013 року по 23 травня
2013 року ДПІ у Шевченківському районі
м.Києва ДПС, правонаступником якої є
ДПІ у Шевченківському районі ГУ
Міндоходів у м.Києві, проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ПП «Новітні Технології» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ «Онікс Компані ЛТД» за період з
грудня 2011 року по березень 2012 року, ТОВ
«Константа-Інкорпорейтед» за період з
січня по липень 2012 року, ТОВ «Компанія
«Мармур ЛТД» за період з квітня по
липень 2012 року, ТОВ «Комерційна фірма
«Горизонталь» за період з квітня по
липень 2012 року, за результатами якої
складено акт від 23 травня 2013 року
№1521/22-30/14300183, в якому встановлено
порушення позивачем п.198.3, п.198.6 ст.198,
п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України,
в результаті чого донараховано податку
на додану вартість за період з грудня
2011 року по липень 2012 року за загальну
суму 173136,82 грн., у тому числі: грудень 2011
року - 14515,20 грн., січень 2012 року - 29006,55,
лютий 2012 року - 22141,62 грн., березень 2012
року - 18509,20 грн., квітень 2012 року - 16326,50
грн., травень 2012 року - 32752,10 грн., червень
2012 року - 24263,50 грн., липень 2012 року - 15622,15
грн.; порушення п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14, п.п.14.1.36
п.14.1 ст.14, п.137.1 ст.137, п.138.2 ст.138, п.138.4
ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на прибуток на суму
183245,63 грн., у тому числі: за ІІ-ІV квартал
2011 року - 16692,00 грн., за 9 місяців 2012 року -
166553,00 грн.

На підставі акту перевірки №1521/22-30/14300183
від 23 травня 2013 року ДПІ у
Шевченківському районі м.Києва ДПС
прийнято податкові
повідомлення-рішення від 10 червня 2013
року №, згідно якого за порушення
п.138.2 ст.138, п.138.4 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток на суму 224899,25 грн.,
у тому числі 183245,00 грн. за основним
платежем та 41638,25 грн. штрафних
(фінансових) санкцій, та №, згідно
якого за порушення п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200
Податкового кодексу України позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на суму
216421,02 грн., у тому числі 173136,82 грн. за
основним платежем та 43284,20 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, дійшов висновку, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є протиправними
та підлягають скасуванню, всі надані
первинні документи містять усі
обов'язкові реквізити, матеріалами
справи підтверджується надання та
використання товару у господарській
діяльності позивача, а тому останній
правомірно включив відповідні суми до
складу податкового кредиту та валових
витрат.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне:

Згідно ст.134 Податкового кодексу
України об'єктом оподаткування є:
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента,
що підлягає оподаткуванню згідно зі
статтею 160 цього Кодексу, з джерелом
походження з України.

Пунктом 138.1 ст.138 Податкового кодексу
України передбачено, що витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього кодексу.

Відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України не
включаються до складу валових витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій, серед
іншого, з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу
України передбачено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст.39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог ст.201
цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими п.201.11 ст.201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, які попередньо віднесені до
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Під господарською діяльністю
розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність (ст.3 ГК України).

Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України господарська
діяльність - діяльність особи,
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з вищенаведених норм,
обов'язковими ознаками господарської
діяльності є здійснення її суб'єктами
господарювання у сфері суспільного
виробництва, яка спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг;
результати зазначеної діяльності -
продукція, роботи чи послуги - мають
вартісний характер і цінове вираження.
Господарська діяльність здійснюється
у загальній економічній сфері, а тому
має економічні властивості, що
неможливе без вартісної оцінки і
взаємооцінки, еквівалентності обміну,
відповідних обчислень і розрахунків.

За таких обставин, аналіз реальності
господарської діяльності має
здійснюватись на підставі даних
податкового, бухгалтерського обліку
платника податків та відповідності їх
дійсному економічному змісту
господарських операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем (покупець) та TOB «Онікс
Компані ЛТД» (продавець) були укладені
наступні договори: договори постачання
№1125 від 25 листопада 2011 року, №104 від 04
січня 2012 року відповідно до умов яких
постачальник зобов'язується
забезпечити поставку покупцю злитків
сплаву марки ХТН, а покупець
зобов'язується приймати цей товар та
своєчасно здійснювати його оплату на
умовах даного договору; договір
купівлі-продажу №207 від 07 лютого 2012
року, відповідно до умов якого
продавець зобов'язався продати
покупцеві, а покупець зобов'язався
прийняти від продавця і сплатити товар
(обладнання), відповідно до рахунків, що
виставляються продавцем.

Також, між позивачем (покупець) та TOB
«Константа-Інкорпорейтед» (продавець)
були укладені наступні договори:
договір постачання №111 від 11 січня 2011
року, за умовами якого постачальник
зобов'язується поставити товар
(електричні та механічні комплектуючі,
електричні пристрої та обладнання
загально-технічного використання), а
покупець зобов'язується приймати цей
товар та своєчасно здійснювати оплату
на умовах даного договору; договір
купівлі-продажу №124 від 24 січня 2012 року,
за умовами якого подавець
зобов'язується продати покупцеві товар
(обладнання), а покупець зобов'язався
прийняти від продавця і сплатити за
товар відповідно до рахунків, що
виставляються продавцем.

Між позивачем (покупець) та TOB «Компанія
«Мармур ЛТД» (продавець) були укладені
наступні договори: договір постачання
№402 від 02 квітня 2012 року, за умовами
якого постачальник зобов'язується
поставити товар (електричні та
механічні комплектуючі, електричні
пристрої, прилади і КІП і А та інше
обладнання загально технічного
використання), а покупець
зобов'язується приймати цей товар та
своєчасно здійснювати його оплату на
умовах даного договору; договір
купівлі-продажу №410 від 10 квітня 2012
року, за умовами якого продавець
зобов'язався продати покупцеві, а
покупець зобов'язався прийняти від
продавця і сплатити товар (обладнання),
відповідно до рахунків, що
виставляються продавцем.

Крім того, між позивачем (покупець) та
TOB «Комерційна фірма «Горизонталь»
(продавець) були укладені наступні
договори: договір постачання №416 від 16
квітня 2012 року, за умовами якого
постачальник зобов'язується поставити
товар (електричні та механічні
комплектуючі, електричні пристрої,
прилади і КІП і А та інше обладнання
загально технічного використання), а
покупець зобов'язується приймати цей
товар та своєчасно здійснювати його
оплату на умовах даного договору;
договір купівлі-продажу №503 від 03
травня 2012 року, за умовами якого
продавець зобов'язався продати
покупцеві, а покупець зобов'язався
прийняти від продавця і сплатити товар
(обладнання), відповідно до рахунків, що
виставляються продавцем.

На підтвердження реальності виконання
вищевказаних договорів позивачем
надано рахунки-фактури, специфікації,
видаткові накладні, податкові
накладні, довіреності на отримання
товару, платіжні доручення щодо
підтвердження перерахування коштів на
рахунки контрагентів, а також
документи щодо підтвердження
використання придбаного товару у
власній господарській діяльності,
основними видами якої є виробництво
електронних компонентів, виробництво
електродвигунів, генераторів і
трансформаторів, оптова торгівля
електронним і телекомунікаційним
устаткованням, деталями до нього, та
його подальша реалізація покупцям - ТОВ
«Партнер Тек», ТДВ «Електронагрівач»,
ПАТ «Електротехнічний завод», ТОВ
«Акку-енерго», НВП «Геліос-РРС», ТОВ
«Кріо холод», ТОВ «РА Розчерк пера», ТОВ
«Аеропракт», ТОВ «Навітас», ТОВ «Луч»,
ТОВ «Укренергопром», КНВП «Елеком»,
ТОВ «Елта», ТОВ «Укртеплоліфтсервіс»,
НВПП «Медпромсервіс», ТОВ «Торговий
дім заводу «Прогрес», ТОВ «ВІРС».

Судова практика вирішення податкових
спорів виходить з презумпції
добросовісності платників та інших
учасників правовідносин у сфері
економіки. У зв'язку з цим презюмується,
що дії платника, результатом яких є
отримання податкової вигоди,
вважаються економічно виправданими, а
відомості, що містяться у податковій та
бухгалтерській звітності платника, -
достовірні. Подання платником до
контролюючого органу усіх належним
чином оформлених первинних документів,
передбачених податковим
законодавством, з метою отримання
податкової вигоди є підставою для її
отримання, якщо податковий орган не
доведе неправдивість, недостовірність
або суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах. Доводи ж
податкового органу про отримання
платником необґрунтованої податкової
вигоди мають ґрунтуватись на
сукупності доказів, що безспірно
підтверджують існування обставин, які
виключають право платника, зокрема, на
формування валових витрат та
податкового кредиту. Разом з тим, у
справі, що переглядається, податковим
органом не доведено існування таких
обставин.

З матеріалів справи вбачається, що
висновки відповідача грунтуються на
акті ДПІ у Солом'янському районі
м.Києва ДПС від 15 березня 2013 року
№531/22.4-13/37817014 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Онікс Компані ЛТД» щодо підтвердження
господарських відносин із
підприємствами-продавцями та
підприємствами-покупцями за період
листопад-грудень 2011 року та
січень-березень 2012 року, акті ДПІ у
Солом'янському районі м.Києва ДПС від 13
листопада 2012 року №7594/22-7/37817020 про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Константа-Інкорпорейтед» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на прибуток та
податку на додану вартість за період з
01 липня 2011 року по 30 червня 2012 року, акті
ДПІ у Солом'янському районі м.Києва ДПС
від 01 березня 2013 року №429/22.3-17/37889288 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Компанія «Мармур ЛТД» щодо
підтвердження господарських відносин
із постачальниками та покупцями за
період з 01 січня 2012 року по 30 жовтня 2012
року, акті ДПІ у Солом'янському районі
м.Києва ДПС від 13 листопада 2012 року
№7593/22-7/37889322 про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «Комерційна фірма
«Горизонталь» з питань дотримання
вимог податкового законодавства з
податку на прибуток та податку на
додану вартість за період з 01 жовтня 2011
року по 30 червня 2012 року, в яких
зазначено, що діяльність контрагентів
позивача має ознаки фіктивності,
оскільки встановлено відсутність
трудових ресурсів, виробничого
обладнання, складських та торгівельних
приміщень, транспорту та торгівельного
обладнання, сировини (матеріалів) для
здійснення відповідних видів
діяльності.

Суд першої інстанції обґрунтовано не
взяв до уваги посилання відповідача на
вищезазначені акти перевірок, оскільки
юридична відповідальність має
індивідуальний характер, тому позивач
не може нести відповідальність за
можливі протиправні дії інших
юридичних осіб.

Чинне законодавство не ставить умовою
дійсності правочинів, а також
виникнення податкових зобов'язань
платника у залежність від стану
податкового обліку його контрагентів,
фактичного знаходження їх за місцем
реєстрації та наявності чи відсутності
основних фондів у останніх. Позивач не
може нести відповідальність за
невиконання його контрагентами своїх
податкових зобов'язань, адже поняття
«добросовісний платник», яке
вживається у сфері податкових
правовідносин, не передбачає
виникнення у платника додаткового
обов'язку з контролю за дотриманням
його постачальниками правил
оподаткування, а сам платник не
наділений повноваженнями податкового
контролю для виконання функцій,
покладених на податкові органи, не може
володіти інформацією відносно
виконання контрагентом податкових
зобов'язань, а тому за умови
невстановлення податковим органом
наявності замкнутої схеми руху
грошових коштів, яка б могла свідчити
про узгодженість дій позивача та його
постачальника для одержання
товариством незаконної податкової
вигоди, останнє не може зазнавати
негативних наслідків внаслідок діянь
інших осіб, що перебувають поза межами
його впливу.

Відомості, що є обов'язковими для
перевірки підприємством стосовно
свого контрагента, це включення його до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, а
також наявність свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість на час здійснення
господарських операцій. На період
господарських взаємовідносин між
позивачем та ТОВ «Онікс Компані ЛТД»,
ТОВ «Константа-Інкорпорейтед», ТОВ
«Компанія «Мармур ЛТД», ТОВ
«Комерційна фірма «Горизонталь»
останні були зареєстровані в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а також
платниками податку на додану вартість.

Разом з тим, згідно ч.4 ст.70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору. Однак, відповідачем не надано
належних та допустимих доказів щодо
неведення господарської діяльності
ТОВ «Онікс Компані ЛТД», ТОВ
«Константа-Інкорпорейтед», ТОВ
«Компанія «Мармур ЛТД», ТОВ
«Комерційна фірма «Горизонталь» та
відсутності реального здійснення
договорів, укладених між даними
товариствами та позивачем.

За таких обставин, враховуючи, що
позивачем у відповідності до вимог
чинного законодавства до складу
податкового кредиту включено суми
податку на додану вартість на підставі
податкових накладних, отриманих від
платників податку - ТОВ «Онікс Компані
ЛТД», ТОВ «Константа-Інкорпорейтед»,
ТОВ «Компанія «Мармур ЛТД», ТОВ
«Комерційна фірма «Горизонталь», на
підставі первинних документів
сформовано валові витрати,
встановлення судом на підставі
матеріалів справи реальності
здійснення господарських операцій,
наявності поставленого товару та
проведення оплати за нього,
використання придбаного товару у
господарській діяльності позивача, суд
приходить до висновку про
недоведеність відповідачем в
порушення ч.2 ст.71 КАС України
правомірності оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень від 10 червня 2013 року
№, №, які є протиправними та
підлягають скасуванню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 23 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 03
березня 2014 року.

Головуючий суддя
В.Е.Мацедонська

Судді
В.П.Мельничук

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя
Мацедонська В.Е.

Судді:
Лічевецький І.О.

Мельничук В.П.