Справа № 826/1154/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2014 року № 826/1154/14
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарник К.Ю.
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Приватного підприємства
Фірми "Транс-Рава ЛТД" до третя особа
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Товариство з
обмеженою відповідальністю «Порше
Лізинг Україна»провизнання незаконним
Приватне підприємство Фірма
«Транс-Рава ЛТД» (далі по тексту -
позивач) звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції (далі по тексту - відповідач), за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, ТОВ
«Порше Лізинг Україна», в якому просить
суд: зупинити виконавче провадження №
38627387, що знаходиться на виконанні
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції; визнати незаконними постанови
державного виконавця про розшук майна
боржника та про відкриття виконавчого
В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що відповідачем в порушення
Закону України «Про виконавче
провадження» не направлено на адресу
боржника постанову про виконавче
провадження, що позбавило позивача
права на добровільне виконання
виконавчого напису. Крім цього, на
думку позивача, виконавчий напис
нотаріуса не підлягає виконанню,
оскільки заходи примусового виконання
напису не зазначені у резолютивній
Представник відповідача у судове
засідання 19 лютого 2014 року не з'явився,
заперечень проти позову не надав, хоча
про дату, час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином. На виконання вимог ухвали
Окружного адміністративного суду
міста Києві про відкриття провадження
від 11 лютого 2014 року надав через
канцелярію суду 27 лютого 2014 року
завірені належним чином копії
матеріалів спірного виконавчого
провадження № 38627387.
Представник третьої особи у
судове засідання 19 лютого 2014 року також
не з'явився, хоча про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
Керуючись приписами частини 4
статті 122 та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.
Особливості провадження у
справах з приводу рішень, дій або
бездіяльності державної виконавчої
служби визначаються статтею 181 Кодексу
адміністративного судочинства
Досліджуючи питання строку
звернення до адміністративного суду,
який встановлений частиною 2 статті 181
Кодексу адміністративного судочинства
України, встановлено, що
адміністративний позов Приватного
підприємства Фірми «Транс-Рава ЛТД»
подано без порушень 10-ти денного
строку, оскільки позивач стверджує, що
про відкриття спірного виконавчого
провадження позивачу стало відомо 24
січня 2014 року, а тому, за відсутності
доказів направлення на адресу боржника
постанови про відкриття виконавчого
провадження та про розшук майна, суд
приймає доводи скаржника та вважає
позовну заяву такою, що подано в межах
встановлено строку звернення.
Вирішуючи адміністративну справу
по суті, суд, керуючись частиною 1
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, виходить з того,
що оскільки позивачем як спосіб
захисту порушеного права обрано
оскарження постанов державного
виконавця, суд досліджуючи надані
сторонами докази повинен встановити
відповідність рішення суб'єкта владних
повноважень чинному законодавству та
законність їх прийняття.
Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Матеріали справи свідчать, що на
підставі заяви Товариства з обмеженою
відповідальністю «Порше Лізинг
Україна» від 27 червня 2013 року
відповідачем відкрито виконавче
провадження по примусовому виконанню
виконавчого напису приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_1 від 20
червня 2013 року про повернення
лізингоодержувачем - Приватним
підприємством Фірмою «Транс-Рава ЛТД»
на користь лізингодавця Товариства з
обмеженою відповідальністю «Порше
Лізинг Україна» об'єкту фінансового
лізингу - автомобіль марки VOLKSWAGEN,
модель - CARAVELLE 2.0, номер шасі (кузова,
рами) - WV2ZZZ7HZBH005255, тип - легковий
пасажирський - В, рік випуску - 2010,
реєстраційний номер - АА3463КА, колір -
коричневий, вартістю 183 631,95 грн., що
був переданий в користування на
підставі договору про фінансовий
лізинг № 00002047, укладеного 19 липня 2010
року та підлягає поверненню за
невиплачені лізингові платежі.
У подальшому, постановою Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції від 05 липня 2013 року у зв'язку з
невиконанням вимог виконавчого
документу у добровільному порядку,
оголошено у розшук спірний
Вирішуючи адміністративну справу
по суті заявлених вимог з урахуванням
вищенаведеного, суд виходить з
Закон України "Про виконавче
провадження" визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.
Статтею 17 цього Закону зазначено,
що примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Відповідно до цього Закону
підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи: виконавчі листи, що
видаються судами, і накази,
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті; ухвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних,
кримінальних справах та справах про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом; судові
накази; виконавчі написи нотаріусів;
посвідчення комісій по трудових
спорах, що видаються на підставі
відповідних рішень таких комісій;
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом;
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу; рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу; рішення
Європейського суду з прав людини з
урахуванням особливостей,
передбачених Законом України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
Крім цього, статтею 18 цього ж
Закону встановлено, що основні вимоги
до виконавчого документу, зокрема,
резолютивна частина рішення та строк
пред'явлення виконавчого документа.
З аналізу вищезазначеного
вбачається, що статтею 17 Закон України
"Про виконавче провадження"
встановлено вичерпний перелік
документів, які підлягають виконанню
державною виконавчою службою, серед
яких виконавчий напис нотаріуса
визначений як виконавчий документ,
який підлягає виконанню державною
Таким чином, державний виконавець
зобов'язаний відкрити виконавче
провадження на підставі заяви сягувача
про примусове виконання виконавчого
напису нотаріуса, в разі його складення
у відповідній формі та подання в межах
встановленого строку.
Пунктом 4 глави 16 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22 лютого 2012 року №
296/5 визначено, що виконавчий напис має
містити: дату (рік, місяць, число)
вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по
батькові нотаріуса, який вчинив
виконавчий напис; найменування та
місце проживання (місцезнаходження)
стягувача; найменування та місце
проживання (місцезнаходження)
боржника, дату й місце його народження,
місце роботи (для фізичних осіб), номери
рахунків в установах банків (для
юридичних осіб); строк, за який
провадиться стягнення; суми, що
підлягають стягненню, або предмети, які
підлягають витребуванню, у тому числі
пеня, проценти, якщо такі належать до
стягнення; розмір плати, суму
державного мита, сплачуваного
стягувачем, або мита, яке підлягає
стягненню з боржника; номер, під яким
виконавчий напис зареєстровано; дату
набрання чинності виконавчим написом;
строк пред'явлення виконавчого напису
до виконання; підпис нотаріуса, який
вчинив виконавчий напис, скріплений
печаткою; інші відомості, передбачені
статтею 18 Закону України "Про виконавче
Пунктом 8 глави 16 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22 лютого 2012 року №
296/5 встановлено, що стягнення за
виконавчим написом провадиться в
порядку, встановленому цивільним
процесуальним законодавством для
виконання судових рішень та Законом
України "Про виконавче провадження".
Таким чином, дослідивши
виконавчий напис приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_1 від 20 червня 2013 року
судом встановлено, що зазначений
документ складений у відповідності до
вимог глави 16 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 22 лютого 2012 року №
296/5, поданий в межах встановленого
строку пред'явлення виконавчого напису
до виконання, а отже підлягає виконанню
у відповідності до Закону України "Про
виконавче провадження".
За таких обставин, посилання
позивача на неправомірні дії
державного виконавця, що виявились у
відкритті виконавчого провадження по
примусовому виконанні виконавчого
напису приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_1 від 20
червня 2013 року є необґрунтованими та
відхиляються судом.
Водночас, суд погоджується із
твердженням позивача про порушення
відповідачем порядку направлення
постанови про відкриття виконавчого
провадження з огляду на наступне.
Відповідно до статті 31 Закону №
606-IV копії постанов державного
виконавця та інші документи
виконавчого провадження (далі -
документи виконавчого провадження), що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.
Пунктом 4.1.1. Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України 15 грудня 1999 року № 74/5,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 15 грудня 1999 року за
№ 865/4158 (далі по тексту -Інструкції № 74/5)
встановлено, що державний виконавець,
починаючи виконувати рішення, повинен
пересвідчитись, чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження і чи здійснені
ним дії, спрямовані на добровільне
виконання рішення у встановлений
Суд зазначає, що матеріали справи
містять лише копію супровідного листа
від 27 червня 2013 року №
1600/10 про направлення Боржнику
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 27 червня 2013 року, проте
докази направлення на адресу Боржника
та отримання останнім спірної
Суд звертає увагу, що належним
доказом повідомленням про отримання
постанови про відкриття виконавчого
провадження в даному випадку вважалось
би повідомлення про вручення поштового
відправлення із підписом
уповноваженого представника позивача
про отримання. За відсутності таких
доказів, суд погоджується із доводами
позивача про неотримання спірної
Проте, такі обствини, на думку
суду, не можуть бути підставою для
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження від 27 червня
2013 року, оскільки як вже встановлено
судом виконавчий документ - виконавчий
напис приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_1
від 20 червня 2013 року складений у
відповідності до вимог глави 16 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 22
лютого 2012 року № 296/5, а отже підлягає
виконанню у відповідності до Закону
України "Про виконавче провадження".
Відповідно до частини 2 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.
Суд зазначає, що встановлена в
межах даної справи несвоєчасність
направлення постанови про відкриття
виконавчого провадження, може
слугувати підставою для визнання
протиправними дій державного
виконавця щодо не направлення, проте
така несвоєчасність не вказує на
протиправність спірної постанови про
відкриття виконавчого провадження.
Відтак, позовна вимога про
визнання протиправним та скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 27 червня 2013 року ВП №
38627387 не підлягає задоволенню.
Вирішуючи адміністративну справу
в частині визнання протиправним та
скасування постанови про розшук майна
боржника суд виходить з наступного.
Враховуючи, що спірна постанова
про розшук майна боржника винесена у
зв'язку з невиконанням виконавчого
документу у добровільному порядку,
суду належить встановити чи мало місце
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
Закону України "Про виконавче
провадження" для самостійного його
Згідно постанови про відкриття
виконавчого провадження від 27 червня
2013 року державним виконавцем для
добровільного виконання рішення суду
згідно з виконавчим документом надано
семиденний строк з моменту отримання
Враховуючи, що доказів
направлення на адресу Боржника та
отримання останнім спірної постанови
про відкриття виконавчого провадження
матеріали справи не містять, а позивач
стверджує, що про відкриття спірного
виконавчого провадження йому стало
відомо 24 січня 2014 року у зв'язку з
затриманням автомобіля VOLKSWAGEN, модель -
CARAVELLE 2.0, номер шасі (кузова, рами) -
WV2ZZZ7HZBH005255, тип - легковий пасажирський -
В, рік випуску - 2010, реєстраційний номер
- АА3463КА, суд вважає, що строк на
добровільне виконання виконавчого
документу в даному випадку
розпочинається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події незалежно від того, який
день наступатиме після визначеної дати
або настання події - робочий, вихідний,
святковий чи інший неробочий день,
тобто з 25 січня 2014 року та закінчується
Відповідно до частини 1 статті 40
Закону України «Про виконавче
провадження» у разі необхідності
розшуку транспортного засобу боржника
державний виконавець виносить
постанову про такий розшук, яка є
обов'язковою для виконання органами
внутрішніх справ.
Таким чином, враховуючи, що
постанова про розшук майна винесена до
закінчення строку на добровільне
виконання виконавчого документу, вона
порушує права та інтереси позивача, а
отже така постанова державного
виконавця є неправомірною.

Водночас, вирішуючи питання про
скасування постанови про розшук майна
боржника від 05 липня 2013 року, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для її скасування, оскільки
станом на момент розгляду справи у суді
постановою Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції від 25
січня 2014 року звільнено майно боржника
(автомобіль VOLKSWAGEN, модель - CARAVELLE 2.0,
номер шасі (кузова, рами) - WV2ZZZ7HZBH005255, тип
- легковий пасажирський - В, рік випуску
- 2010, реєстраційний номер - АА3463КА) з під
розшуку. Тобто, спірна
постанова на момент розгляду справи
відмінена відповідачем.

Згідно матеріалів виконавчого
провадження, виконавчий напис
нотаріуса виконано, автомобіль згідно
акту державного виконавця від 28 січня
2014 року повернуто Стягувачу, а
виконавче провадження № 38627387
закінчено згідно постанови Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції від 29 січня 2014 року.

Також, відповідно до пункту 2
постанови Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції від 29
січня 2014 року про закінчення
виконавчого документу припинено
чинність арешту майна боржника та
скасовано інші заходи примусового
виконання рішення.

З огляду на викладене, суд вважає,
підстави для задоволення позовної
вимоги про скасування постанови про
розшук майна боржника від 05 липня 2013
року відсутні, оскільки такий захід
примусового виконання рішення як
оголошення розшуку майна станом на
момент розгляду справи скасований.

З приводу вимоги позивача про
зупинення виконавчого провадження №
38627387, що знаходиться на виконанні
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції до вирішення справи по суті суд
зазначає, що враховуючи встановлену
відсутність підстав для скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження та постанови про розшук
майна боржника, така вимога є
неналежним способом захисту
порушеного права, оскільки порядок і
строки зупинення виконавчого
провадження передбачені статтею 39
Закону України «Про виконавче
провадження» та не можуть бути
застосовані в даному випадку.

Крім цього, суд наголошує що така
вимога могла бути заявлена позивачем в
порядку забезпечення позову
відповідно до статті 117 Кодексу
адміністративного судочинства
України, проте, посилань на зазначену
статтю позивач на наводив як у судовому
засіданні так і у позовній заяві.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням вимог, встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, виходячи з системного аналізу
положень законодавства України та
доказів, наявних у матеріалах справи,
суд дійшов висновку, що
адміністративний позов Приватного
підприємства Фірми «Транс-Рава ЛТД» не
підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163, 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні
адміністративного позову Приватного
підприємства Фірми «Транс-Рава ЛТД»
відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник