Справа № 810/6089/13-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № № 810/6089/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Мацедонської В.Е.,

суддів Мельничука
В.П., Лічевецького І.О.,

при секретарі
Горяіновій Н.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які
беруть участь в справі, відповідно до
ч.1 ст.41 КАС України у відкритому
судовому засіданні в м.Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 20 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання недійсною податкової
консультації,-

в с т а н о в и в:

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 20 листопада
2013 року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
недійсною податкової консультації
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів порушення
норм матеріального права та прийняти
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачем подані письмові
заперечення на апеляційну скаргу, які
залучені судом до матеріалів справи.

Особи, які беруть участь в справі в
судове засідання не з'явилися, про дату
та час слухання справи були
повідомлені належним чином, тому у
відповідності до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС
України фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного:

Як правильно встановлено судом першої
інстанції, позивач, в особі свого
представника звернувся до відповідача
з письмовою заявою щодо надання
позивачеві податкової консультації
щодо оподаткування об'єкта спадщини, що
успадковується від спадкодавця
спадкоємцем, який є нерезидентом. При
цьому, такий спадкоємець-нерезидент є
членом сім'ї спадкодавця першого
ступеню спорідненості.

Також судом першої інстанції
встановлено, що позивач постійно
проживає за межами України (в
Німеччині). В матеріалах справи
містяться копії сторінки паспорту
громадянина України для виїзду за
кордон, належного позивачеві, з яких
вбачається, що позивач постійно
проживає в Німеччині та перебуває на
обліку Генерального консульства
України в Німеччині з 27 травня 2003 року.

За результатами розгляду відповідачем
зазначеної вище заяви позивача щодо
надання податкової консультації,
Білоцерківською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області підготовлено лист
№681/728/10-02-17-06 від 12 вересня 2013 року, зі
змісту якого вбачається, що податковий
орган дійшов висновку, що позивач є
нерезидентом України, внаслідок чого
спадщина, як дохід нерезидента на
території України, має
оподатковуватись за ставкою 15% (17%). В
обґрунтування такої позиції
податковий орган виходив з положень
пп.174.2.3 п.174.2 ст.174 Податкового кодексу
України, у відповідності до якого для
будь-якого об'єкта спадщини, що
успадковується
спадкоємцем-нерезидентом,
застосовуються ставки, які
визначаються п.167.1 ст.167 Податкового
кодексу України.

Не погоджуючись із зазначеними
висновками відповідача, ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом про
визнання такої податкової
консультації недійсною.

Відповідно до п.53.3 ст.53 Податкового
кодексу України, платник податків може
оскаржити до суду як правовий акт
індивідуальної дії податкову
консультацію контролюючого органу,
викладену в письмовій або електронній
формі, яка, на думку такого платника
податків, суперечить нормам або змісту
відповідного податку чи збору.
Визнання судом такої податкової
консультації недійсною є підставою для
надання нової податкової консультації
з урахуванням висновків суду.

На думку позивача, об'єкт спадщини, який
ним успадковується, має бути
оподаткований за нульовою ставкою
податку на підставі п.а) пп.174.2.1 п.174.2
ст.174 Податкового кодексу України,
оскільки він є сином померлого
спадкодавця. В обґрунтування своєї
позиції у справі позивач посилається
на пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу
України, у відповідності до якої
податкове законодавство України
ґрунтується на презумпції
правомірності рішень платника податку
в разі, якщо норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов
висновку, що податкове законодавство
України містить дві норми, які
встановлюють різні ставки
оподаткування об'єкту спадщини залежно
від певного критерію: в залежності від
ступеня спорідненості платника
податку зі спадкодавцем (пп.174.2 ст. 174
Податкового кодексу України) або в
залежності від наявності у платника
податку статусу резидента/нерезидента.

У відповідності до положень п.170.10 ст.170
Податкового кодексу України, доходи з
джерелом їх походження в Україні, що
нараховуються (виплачуються,
надаються) на користь нерезидентів,
оподатковуються за правилами та
ставками, визначеними для резидентів (з
урахуванням особливостей, визначених
деякими нормами цього розділу для
нерезидентів).

Згідно пп.174.2.3 п.174.2 ст.174 Податкового
кодексу України, об'єкти спадщини
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу, для будь-якого об'єкта
спадщини, що успадковується
спадкоємцем від
спадкодавця-нерезидента, та для
будь-якого об'єкта спадщини, що
успадковується
спадкоємцем-нерезидентом від
спадкодавця-резидента.

Положеннями п.167.1 ст.167 Податкового
кодексу України передбачено, що ставка
податку становить 15 відсотків бази
оподаткування щодо доходів,
нарахованих (виплачених, наданих) (крім
випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5
цієї статті), у тому числі, але не
виключно у формі заробітної плати,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат або інших виплат
і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена
з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164
цього розділу щодо доходів, зазначених
в абзаці першому цього пункту, в
календарному місяці перевищує
десятикратний розмір мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня звітного податкового року, до
суми такого перевищення
застосовується ставка 17 відсотків.

Таким чином, суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваної постанови
дійшов вірного висновку, що в даному
конкретному випадку кваліфікуючою
ознакою при оподаткуванні доходу у
вигляді спадщини є статус спадкоємця,
який є нерезидентом, незалежно від його
ступеню спорідненості зі спадкодавцем,
а тому до даних правовідносин слід
застосовувати положення пп.174.2.3 п.174.2
ст.174 Податкового кодексу України та
оподатковувати об'єкт спадщини
відповідно до положень п.167.1 ст.167
Податкового кодексу України.

Перевіряючи відповідність податкової
консультації нормам податкового
законодавства України, Київський
окружний адміністративний суд дійшов
висновку про відповідність
оскаржуваної консультації положенням
п.174.4 ст.174 Податкового кодексу України,
з чим погоджується також і колегія
суддів.

Згідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Будь- яких додаткових доказів, які б
свідчили про незаконність
оскаржуваної податкової консультації,
позивачем в ході судового розгляду
надано не було.

Щодо доводів апеляційної скарги про те,
що судом першої інстанції порушено
пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу
України, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Презумпція правомірності рішень
платника означає, що у разі, якщо норма
закону чи іншого нормативно-правового
акта, виданого на підставі закону, або
коли норми різних законів чи різних
нормативно-правових актів припускають
неоднозначне (множинне) трактування
прав та обов'язків платників податків
або контролюючих органів , внаслідок
чого є можливість прийняти рішення на
користь як платника податків, так і
контролюючого органу, рішення
приймається на користь платника.

Таким чином, для можливості
застосування принципу презумпції
правомірності рішення платника
податку необхідною умовою є наявність
ознаки неоднозначного (множинного)
трактування прав та обов'язків
платників податків або контролюючих
органів, які встановлюються податковим
законодавством.

Водночас, спеціальні норми Податкового
кодексу України щодо оподаткування
доходу фізичних осіб застосовуються в
залежності наявності/відсутності у
платника податку відповідних
кваліфікуючих ознак
(резидент/нерезидент, ступені в
родинних відносинах, тощо). Можливість
застосування спеціальних норм
Податкового кодексу України в
залежності від наявності тієї чи іншої
кваліфікаційної ознаки у платника
податку не є неоднозначністю
(множинністю) трактування прав та
обов'язків платника податку.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги про порушення судом першої
інстанції пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Податкового
кодексу України не приймаються як
необґрунтовані.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 20 листопада
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 03
березня 2014 року.

Головуючий суддя
В.Е.Мацедонська

Судді
В.П.Мельничук

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя
Мацедонська В.Е.

Судді:
Лічевецький І.О.

Мельничук В.П.