Справа № 2а/2470/905/11
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/70841/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Штульман І.В.,

розглянувши в письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до начальника відділу
організаційного та
нормативно-правового забезпечення -
державного інспектора праці
територіальної державної інспекції
праці у Чернівецькій області
Панчишиної Валентини Леонідівни про
визнання нечинним акту та припису за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 18 травня 2011
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 31 серпня 2011 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Чернівецького
окружного адміністративного суду з
позовом до начальника відділу
організаційного та
нормативно-правового забезпечення -
державного інспектора праці
територіальної державної інспекції
праці у Чернівецькій області
Панчишиної Валентини Леонідівни про
визнання нечинним акту та припису.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 18 травня 2011
року відмовлено в задоволенні позову.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 31 серпня 2011
року постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями суду
попередніх інстанцій, позивач
звернувся з касаційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та прийняти нове,
яким задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення норм
матеріального права, що призвело до
ухвалення незаконних рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, суд, в межах ст. 220 КАС України,
дійшов до висновку про залишення
касаційної скарги без задоволення з
таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлені наступні обставини:

21 січня 2011 року начальником відділу
організаційного та
нормативно-правового забезпечення -
державним інспектором праці
Панчишиною В.Л. була проведена
перевірка додержання законодавства
про працю фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_4 під час укладання та виконання
трудових договорів з найманими
працівниками.

За результатами проведеної перевірки
додержання законодавства про працю був
складений акт №24-02-21/006 від 21 січня 2011
року та виданий припис №24-02-21/006 від 21
січня 2011 року на усунення фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 виявлених
порушень з визначенням терміну щодо
інформування інспектора праці про
прийняті заходи щодо його виконання в
строк до 21 лютого 2011 року.

За результатами проведених заходів на
виконання вимог припису позивачем у
встановлений законом строк надана
письмова відповідь б/н від 01 лютого 2011
року щодо виконання запропонованих
пропозицій, взяття до уваги вимог
процесуального порядку під час
оформлення на роботу найманих
працівників, ведення обліку
оплачуваних відпусток та проведення
необхідних донарахувань індексації і
компенсації за невикористану
відпустку, відповідно проведена
виплата донарахованих сум.

Однак, не погоджуючись із вищевказаним
актом перевірки та приписом, позивач
звернувся до Чернівецького окружного
адміністративного суду з вимогою про
визнання їх нечинними.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погодився
Вінницький апеляційний
адміністративний суд дійшли висновку,
що відповідачем здійснено перевірку
правомірно та законно, тобто на
підставі, у спосіб та у межах
повноважень, що передбачені чинним
законодавством.

Свої висновки обґрунтовували
наступними правовими нормами.

Відповідно до ч.1 ст.2 КЗпП України
працівники реалізують право на працю
шляхом укладення трудового договору
про роботу на підприємстві, в установі,
організації або з фізичною особою.

Згідно зі статтею 21 КЗпП України
трудовий договір - це є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до п.2 Наказу Міністерства
праці та соціальної політики України
№260 від 08 червня 2001 року контроль за
додержанням законодавства про працю
України фізичною особою, яка
використовує найману працю, здійснює
Міністерство праці та соціальної
політики України, у складі якого діє та
підпорядковується йому Державний
департамент нагляду за додержанням
законодавства про працю та його
територіальні органи відповідно до
покладених завдань.

Згідно Порядку проведення перевірки
стану додержання законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженим
Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України 21 березня
2003 року №72 (далі - Порядок) посадові
особи Державного департаменту нагляду
за додержанням законодавства про працю
та територіальних державних інспекцій
праці (головні державні інспектори
праці, їх заступники, державні
інспектори праці) контролюють
додержання законодавства про працю та
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в частині
забезпечення прав і гарантій
застрахованих осіб шляхом проведення
перевірок роботодавців та робочих
органів виконавчих дирекцій фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пункт 4.1 Порядку передбачає, що за
результатами кожної перевірки
обов'язково складається акт перевірки,
а в разі виявлення порушень
законодавства про працю чи
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - припис щодо їх
усунення.

Враховуючи викладене, суд касаційної
інстанції погоджується з тим, що дії
відповідача щодо проведення перевірки
та припис територіальної державної
інспекції праці у Чернівецькій області
№24-02-21/006 від 21 січня 2011 року щодо
виявлених порушень фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 прийняті на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачений нормами
чинного законодавства України.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України, вважає, що постанова
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 18 травня 2011
року та ухвала Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 31 серпня 2011 року ґрунтуються на
вірно встановлених фактичних
обставинах справи, яким дана належна
юридична оцінка, правильно застосовані
норми матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини, та не
допущено порушень процесуального
закону, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи, доводи викладені в касаційній
скарзі не спростовують висновків суду
інстанції, тому підстави для
скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС
України суд, -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від 18
травня 2011 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 31 серпня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ф.
Ситников

В.В.
Малинін

І.В. Штульман