Справа № 2-а-5874/11/1503
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2013-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2013 р. Справа № 2-а-5874/11/1503

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції:
Бодашко Л.І.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Джабурія О.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Одеській області на
постанову Балтського районного суду
Одеської області від 27 грудня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання провести
перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

18.11.2011р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області про визнання неправомірними
дій, зобов'язання з 01.01.2006р. здійснити
перерахунок та виплату йому пенсії, як
учаснику бойових дій, відповідно до
ст.12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії та їх
соціальний захист» в розмірі 150%
мінімальної пенсії за віком.

Постановою Балтського районного суду
Одеської області від 27.12.2011р. визнано
неправомірною відмову в перерахунку та
виплаті позивачу щомісячного
довічного утримання, як учаснику
бойових дій, відповідно до ст.12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» в
розмірі 150% мінімальної пенсії за віком;
зобов'язано відповідача провести
перерахунок та виплату позивачу
щомісячного довічного утримання, як
учаснику бойових дій, відповідно до
ст.12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в розмірі 150%
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з урахуванням
сплачених сум, починаючи з 01.07.2006р. по
16.06.2011р.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить судове рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є
учасником бойових дій та отримує
пенсію за вислугу років.

На час призначення йому пенсії, як
учаснику бойових дій, підвищення до
пенсії були передбачені Законами
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», «Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справі та деяких
інших осіб».

Частиною 4 статті 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» (із змінами,
внесеними згідно із Законами України
від 23.11.95р. N458/95-ВР, від 22.12.95р. N 488/95-ВР)
редакція якої діяла до 01 липня 2006 року
передбачалося, що учасникам бойових
дій пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії підвищується на 150%
мінімальної пенсії за віком.

Також статтею 15 Закону України «Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справі та деяких
інших осіб» (із змінами, внесеними
згідно із Законом України від 04.02.94р.
№3946-ХІІ, у редакції Закону України від
25.03.96р. №103/96-ВР), редакція якої діяла до
29 квітня 2006 року передбачалося, що
особам офіцерського складу, які мають
право на пенсію за цим Законом, які є
ветеранами війни - учасниками бойових
дій, та особам, на яких поширюється
чинність Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», пенсії за
вислугу років підвищуються на 150%
мінімальної пенсії за віком.

Позивачу виплата передбаченої
надбавки до пенсії здійснювалася
виходячи з величини мінімальної пенсії
за віком, встановленої Постановами
Кабінету Міністрів України.

Отже, при вирішенні спору, виходячи із
загальних засад пріоритету законів над
підзаконними актами, при визначені
розміру пенсії в даному випадку
підлягали застосуванню Закони України
«Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справі та деяких
інших осіб», «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», а не Постанови Кабінету
Міністрів України, які істотно
звужували обсяг встановлених законом
прав.

Кабінет Міністрів встановлював
розміри сум, з яких проводився
розрахунок пенсій, усупереч положенням
зазначених статей закону, причому ці
суми не відповідали розмірам
мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм розрахунку пенсії є
мінімальна пенсія за віком, розмір якої
згідно зі ч.1 ст.28 Закону від 9 липня 2003
року «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» встановлюється
в розмірі визначеного законом
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Положення ч.3
ст.28 цього Закону, не є перешкодою для
застосування зазначеної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для розрахунку інших пов'язаних із нею
пенсій чи доплат, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
мінімального розміру пенсії за віком,
крім передбаченого ч.1 вказаної статті.

Таким чином при розрахунку пенсії
підлягали застосуванню розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, установлений
у законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, з урахуванням якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Оскільки Законом України «Про внесення
змін до Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 5 жовтня 2005
року, внесено зміни до ч.4 ст.12 Закону,
яка з 01 липня 2006 року стала передбачати
підвищення пенсії учасникам бойових
дій на 25% прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність, то
позовні вимоги після 01 липня 2006 року є
безпідставними та задоволенню не
підлягають.

Крім того, відповідно до вимог ст.99 КАС
України - адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду встановленого
цим Кодексом або іншими Законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Так як, позивач не надав суду поважні
причини пропуску строку звернення до
суду то в порядку ст.100 КАС України,
позовні вимоги поза межами
шестимісячного строку звернення до
суду підлягають залишенню без
розгляду.

На підставі викладеного, в порядку ст.202
КАС України постанова суду підлягає
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 183-2, 100, 197, 198, 202, 205, 207
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області задовольнити,
постанову Балтського районного суду
Одеської області від 27 грудня 2011 року
скасувати.

Прийняти у справі нову постанову про
відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання провести
перерахунок пенсії, як учаснику
бойових дій за період з 18.05.2011року.

Іншу частину позовних вимог залишити
без розгляду.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: