Справа № 2а-9887/10/1370
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 р.
Справа № 9688/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.

суддів
Іщук Л.П., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання
Луки Х.М.

розглянувши у відкритому судовому
засідання в місті Львові апеляційну
скаргу приватного підприємства
виробничо - комерційної фірми
«Суверен» на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 24
січня 2011 року по справі за позовом
приватного підприємства виробничо -
комерційної фірми «Суверен» до
державної податкової інспекції у
Галицькому районі місті Львова про
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ПП ВКФ «Суверен» звернулося з
адміністративним позовом до ДПІ у
Галицькому районі м. Львова, в якому
просить скасувати (визнати нечинними)
податкові повідомлення - рішення
відповідача від 11.06.2010 року № /0 та
від 26.08.2010 року № /1, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 23079 грн., у
тому числі за основним платежем - 21980
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 1099 грн.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що 30.03.2010 року
підприємство подало до відповідача
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок до
податкової декларації з податку на
додану вартість за жовтень 2009 року
разом з додатками 5 та 1. Додаток 1 був
оглянутий працівником податкового
органу, але не прийнятий до уваги та не
введений в програму з причини
відсутності потреби внесення даних
цього додатку, який працівниками ДПІ у
Галицькому районі м. Львова не взято до
уваги.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 24 січня 2011
року в задоволені позовних вимог
відмовлено. Суд виходив із п.5.1 ст.5
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», надалі Закон № 2181-III, де
зазначається, що у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 15
цього Закону) платник податків
самостійно виявляє помилки у
показниках раніше поданої податкової
декларації, такий платник податків має
право надати уточнюючий розрахунок.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, сторона позивача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та постановити
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Покликання маються на те, що
працівниками ДПІ у Галицькому районі
не взято до уваги уточнюючий
розрахунок разом з додатком № 5 та
скарги ПП ВКФ «Суверен», а відтак
винесено неправомірні податкові
повідомлення-рішення від 11.06.2010 року №
/0 та повідомлення-рішення від
26.08.2010 року № /1.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення учасників
розгляду, перевіривши матеріали справи
і обговоривши підстави апеляційної
скарги, вважає за необхідне її
відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено, що додаток 1 до
уточнюючого розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок до
податкової декларації з податку на
додану вартість за жовтень 2009 року ПП
ВКФ «Суверен» до податкового органу не
подано.

Відповідно до підпункту 4.1.2. пункту 4.1.
статті 4 Закону № 2181-III прийняття
податкової декларації є обов'язком
контролюючого органу. Податкова
декларація приймається без
попередньої перевірки зазначених у ній
показників через канцелярію, чий
статус визначається відповідним
нормативно-правовим актом. Відмова
службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
покликання позивача є безпідставними,
оскільки відсутні докази подання
Додатку № 1, а також не оскаржено дії
посадових осіб з приводу відмови з
прийняття податкових декларацій.
Відтак, судове рішення не може
ґрунтуватися на припущеннях, домислах,
і фактичних обставинах, котрі на момент
його ухвалення, хронологічно ще не
відбулися.

З огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу приватного
підприємства виробничо - комерційної
фірми «Суверен» залишити без
задоволення, постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 24
січня 2011 року по справі №2а- 9887/10/9104, без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня
виготовлення ухвали в повному обсязі,
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

суддів
Л.П. Іщук

Р.П. Сеник

Повний текст виготовлено 24.02. 2014 року