Справа № 5166/10/2270
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/4460/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Державної
інспекції з контролю за цінами в
Хмельницькій області на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 травня 2011
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 30 листопада 2011 року у справі за
позовом Державної інспекції з контролю
за цінами в Хмельницькій області до
комунального підприємства
"Ізяславтепломережа" про стягнення
коштів,

в с т а н о в и л а:

Державна інспекція з контролю за
цінами в Хмельницькій області
звернулась до суду з позовом до
комунального підприємства
"Ізяславтепломережа" про стягнення
необґрунтовано одержаної виручки в
сумі 468 369,75 грн. та штрафу у розмірі 936
739,50 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
комунальним підприємством
"Ізяславтепломережа" у добровільному
порядку не сплачено суму економічних
санкцій, застосованих до відповідача
за порушення порядку формування
тарифів на підставі рішення від 07.06.2010
№101.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 травня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 30 листопада
2011 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Державна
інспекція з контролю за цінами в
Хмельницькій області із посиланням на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просила скасувати оскаржувані
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та постановити
нове, про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, Державною
інспекцією з контролю за цінами в
Хмельницькій області проведено
планову перевірку комунального
підприємства "Ізяславтепломережа"
щодо дотримання державної дисципліни
цін при формуванні та застосуванні
тарифів на послуги з теплопостачання,
за результатами якої складено акт
перевірки від 04.06.2010 №352.

Перевіркою встановлено порушення
відповідачем вимог пункту 5 статті 32
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги", статей 8, 9, 25 Закону України
"Про засади державно регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності", що призвело до
необґрунтованого отримання виручки за
період з 01.05.2009 по 01.05.2010 у розмірі 468 369,75
грн.

На підставі акту перевірки від 04.06.2010
№352 Державною інспекцією з контролю за
цінами в Хмельницькій області прийнято
рішення від 07.06.2010 №101 про застосування
фінансових санкцій за порушення
державної дисципліни цін, згідно з яким
вирішено вилучити у відповідача в
дохід державного бюджету 468 369,75 грн.
необґрунтовано одержаної виручки та
стягнути штраф у розмірі 936739,50 грн.

Вказуючи на відсутність факту сплати
зазначених коштів у добровільному
порядку, Державна інспекція з контролю
за цінами в Хмельницькій області
звернулась до суду із вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з протиправності рішення
Державної інспекції з контролю за
цінами в Хмельницькій області від
07.06.2010 №101, що підтверджена, зокрема,
постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 02.09.2010 у
справі №2-а-4652/10/2270/08 за позовом
комунального підприємства
"Ізяславтепломережа" до Державної
інспекції з контролю за цінами в
Хмельницькій області про визнання
незаконним та скасування рішення від
07.06.2010 №101.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується з
позицію судів попередніх інстанцій
щодо відсутності підстав для
задоволення позову, з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що постановою
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 02.09.2010 у
справі №2-а-4652/10/2270/08 позов комунального
підприємства "Ізяславтепломережа" до
Державної інспекції з контролю за
цінами в Хмельницькій області про
визнання незаконним та скасування
рішення від 07.06.2010 №101 задоволено:
рішення Державної інспекції з контролю
за цінами в Хмельницькій області від
07.06.2010 №101 визнано незаконним та
скасовано.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15.03.2011
апеляційну скаргу Державної інспекції
з контролю за цінами в Хмельницькій
області залишено без задоволення, а
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 02.09.2010 у
справі №2а-4652/10/2270/08 - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 20 жовтня 2011 року касаційну
скаргу Державної інспекції з контролю
за цінами в Хмельницькій області
залишено без задоволення, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 02.09.2010 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15.03.2011 - без
змін.

Відповідно до частини п'ятої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України постанова або ухвала суду
апеляційної чи касаційної інстанції за
наслідками перегляду, постанова
Верховного Суду України набирають
законної сили з моменту проголошення, а
якщо їх було прийнято за наслідками
розгляду у письмовому провадженні, -
через п'ять днів після направлення їх
копій особам, які беруть участь у
справі.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З урахуванням викладеного, зважаючи на
те, що протиправність рішення
Державної інспекції з контролю за
цінами в Хмельницькій області від
07.06.2010 №101 встановлена, зокрема,
постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 02.09.2010 у
справі №2-а-4652/10/2270/08, колегія суддів
вказує на обґрунтованість висновків
судів попередніх інстанцій щодо
відсутності підстав для стягнення сум
економічних санкцій, застосованих до
відповідача на підставі вказаного
рішення, у примусовому порядку.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами попередніх інстанції не
допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної інспекції з
контролю за цінами в Хмельницькій
області відхилити, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 травня 2011
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 30 листопада 2011 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: