Справа № П/805/247/14
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 р.
Справа №П/805/247/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 12 година
55 хвилин

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

при секретарі судового засідання
Залмаєвій О.М.,

за участю

представника позивача - ОСОБА_1 - на
підставі договору,

представника відповідача 1 - не
з'явився,

відповідача 2 - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Реєстраційної служби
Мар'їнського районного управління
юстиції Донецькій області, Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Мар'їнського
районного управління юстиції
Донецькій області Дзиза Юлії Юріївни
про визнання протиправним та
скасування рішення і зобов'язання
вчинити певні дії, -

встановив:

08 січня 2014 року ОСОБА_2 (далі - Позивач)
звернувся до Донецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Мар'їнського
районного управління юстиції
Донецької області (далі - Відповідач 1
або Реєстраційна служба), в якому
просив:

- визнати протиправним та скасувати
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень № 5335952
від 28 серпня 2013 року;

- зобов'язати Реєстраційну службу
зареєструвати речове право оренди
земельної ділянки, площею 6,34 га,
кадастровий номер :02:000:0697,
відповідно до наданої заяви та доданих
до неї документів.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач
зазначив, що на підставі державного
акта про право власності на земельну
ділянку серії ЯГ № 726917 він є власником
двох земельних ділянок площею 6,34 га та
0,69 га, які розташовані на території
Старомихайлівської селищної ради
Мар'їнського району Донецької області.

24 квітня 2005 року позивач уклав договір
оренди вказаних земельних ділянок з
сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю
«Універсал-Агро» терміном дії до 31
грудня 2011 року. Після закінчення строку
дії вказаного договору жодних
договорів оренди, предметом яких були
згадані вище земельні ділянки, із
вказаним суб'єктом господарювання
позивач не укладав.

27 травня 2013 року ОСОБА_2 уклав договір
оренди земельних ділянок з товариством
з обмеженою відповідальністю
Агрофірма «Агропромсервіс».

12 серпня 2013 року позивач звернувся до
Реєстраційної служби із заявами про
реєстрацію речового права, а саме права
оренди земельних ділянок, додавши до
них всі документи, необхідність
подання яких передбачена
законодавством.

28 серпня 2013 року позивач отримав витяг
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
оренди щодо земельної ділянки, площею
0,69 га, кадастровий номер :02:000:0698.

Стосовно земельної ділянки, площею 6,34
га, кадастровий номер :02:000:0697,
державним реєстратором прав на
нерухоме майно Дзиза Ю.Ю. прийнято
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень № 5335952
від 28 серпня 2013 року. В державній
реєстрації права оренди вказаної
земельної ділянки позивачу відмовлено
з посиланням на те, що заявлене для
реєстрації право вже зареєстроване.

Позивач вважав спірне рішення
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню, оскільки в державній
реєстрації прав йому відмовлено з
підстав, не передбачених ст.24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Крім того, позивач відзначав, що з
заявою про реєстрацію речового права
оренди земельної ділянки товариство з
обмеженою відповідальністю Агрофірма
«Агропромсервіс» до Реєстраційної
служби не зверталося.

З урахуванням наведеного позивач
наполягав на задоволенні позовних
вимог (а.с.3-5).

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені вимоги з
підстав, викладених в
адміністративному позові, надав
пояснення, аналогічні тим, що наведені
у позовній заяві, просив задовольнити
позов.

Про дату, час і місце судового розгляду
Реєстраційна служба повідомлена
належним чином з дотриманням вимог
ст.ст.33-36 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС
України), про що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с.55).

Реєстраційна служба явку свого
представника в судове засідання не
забезпечила, про причини неявки суд не
повідомила, свого ставлення до
заявлених позовних вимог не висловила.

Ухвалою від 10 січня 2014 року до участі у
справі у якості другого відповідача
залучена державний реєстратор прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Мар'їнського районного управління
юстиції Донецької області Дзиза Юлія
Юріївна (далі - Відповідач 2 або
Держреєстратор) (а.с.14).

Про дату, час і місце судового розгляду
Держреєстратор повідомлена належним
чином з дотриманням вимог ст.ст.33-36 КАС
України, що підтверджено
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення (а.с.55).

Держреєстратор в судове засідання не
з'явилася, про причини неявки суд не
повідомила, свого ставлення до
заявлених позовних вимог не висловила.

З урахуванням наведеного, на підставі
положень ч.4 ст.128 КАС України суд вважав
за можливе розглянути справу за
відсутності представника
Реєстраційної служби та
Держреєстратора.

З'ясовуючи чи мали місце обставини,
якими обґрунтовуються вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, а також чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, суд встановив наступне.

На підставі розпорядження голови
Мар'їнської районної державної
адміністрації від 05 жовтня 2006 року № 538
ОСОБА_2 є власником земельної ділянки
загальною площею 7,030 га, призначеної
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва і
розташованої на території
Старомихайлівської селищної ради
Мар'їнського району Донецької області.

Як свідчить державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯГ
№ 726917, виданий Мар'їнською районною
державною адміністрацією Донецької
області 07 березня 2007 року та
зареєстрований Мар'їнським районним
відділом земельних ресурсів, земельна
ділянка, власником якої є ОСОБА_2,
фактично складається з двох ділянок:

- ділянка НОМЕР_2, площею 6,340 га,
кадастровий номер :02:000:0697, з
наступними межами: від А до Б - землі
Старомихайлівської селищної ради, від
Б до В - землі ОСОБА_4, від В до Г - землі
Старомихайлівської селищної ради, від
Г до А - землі ОСОБА_5;

- ділянка НОМЕР_3, площею 0,690 га,
кадастровий номер :02:000:0698, з
наступними межами: від А до Б - землі
власників сертифікатів, від Б до В -
землі ОСОБА_6, від В до Г - землі ОСОБА_7,
від Г до Д - землі ОСОБА_5, від Д до Е -
землі Старомихайлівської селищної
ради, від Е до А - землі ОСОБА_4 (а.с.7).

Згідно з Витягом з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності (індексний
номер витягу: 5782035, дата, час формування:
05 липня 2013 року 17:14:02) 17 червня 2013 року до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно державним реєстратором
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Мар'їнського районного
управління юстиції Донецької області
Безносою К.М. внесений запис про
реєстрацію права власності за номером
1540795.

Підставою виникнення права власності
слугував державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯГ
№ 726917.

Запис про державну реєстрацію права
власності внесений на підставі рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (з відкриттям розділу),
індексний номер: 3706755 від 05 липня 2013
року 17:01:37. Форма власності: приватна,
розмір частки: 1/1, власник: ОСОБА_2
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків: НОМЕР_1).

Відомості про об'єкт нерухомого майна:
реєстраційний номер об'єкта нерухомого
майна: 3, об'єкт нерухомого майна:
земельна ділянка, адреса: Донецька обл.,
Мар'їнський р-н, Старомихайлівська
селищна рада; кадастровий номер:
:02:000:0697, цільове призначення: для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площа: 6,34 га (а.с.8).

Таким чином, право власності ОСОБА_2 на
земельну ділянку з кадастровим номером
:02:000:0697 зареєстроване в
Державному реєстрі прав на нерухоме
майно.

Згідно з Витягом з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності (індексний
номер витягу: 5780354, дата, час формування:
05 липня 2013 року 16:53:39) 17 червня 2013 року о
14:16:29 до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Мар'їнського
районного управління юстиції
Донецької області Безносою К.М.
внесений запис про реєстрацію права
власності за номером 1540385.

Підставою виникнення права власності
слугував державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯГ
№ 726917.

Запис про державну реєстрацію права
власності внесений на підставі рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (з відкриттям розділу),
індексний номер: 3705847 від 05 липня 2013
року 16:44:14. Форма власності: приватна,
розмір частки: 1/1, власник: ОСОБА_2
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків: НОМЕР_1).

Відомості про об'єкт нерухомого майна:
реєстраційний номер об'єкта нерухомого
майна: 3, об'єкт нерухомого майна:
земельна ділянка: адреса: Донецька обл.,
Мар'їнський р-н, Старомихайлівська
селищна рада; кадастровий номер:
:02:000:0698, цільове призначення: для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площа: 0,69 га (а.с.9).

Таким чином, право власності ОСОБА_2 на
земельну ділянку з кадастровим номером
:02:000:0698 зареєстроване в
Державному реєстрі прав на нерухоме
майно.

27 травня 2012 року між ОСОБА_2 як
орендодавцем і товариством з обмеженою
відповідальністю Агрофірма
«Агропромсервіс» як орендарем
укладений договір оренди землі (а.с.47-50).

За умовами вказаного договору
орендодавець надав, а орендар прийняв в
строкове платне користування земельні
ділянки сільськогосподарського
призначення, які знаходяться за межами
населених пунктів на території
Старомихайлівської селищної ради
Мар'їнського району Донецької області
під кадастровими номерами :02:000:0697,
:02:000:0698 (п.1 договору).

Відповідно до п.2 договору в оренду
передаються земельні ділянки
загальною площею 7,030 га, в тому числі:
6,340 га ріллі та 0,690 га пасовищ згідно з
державним актом на право власності на
земельну ділянку серії ЯГ № 726917.

Договір укладено на 25 років, що
передбачено п.8 цього договору.

Згідно з п.42 договору цей договір
набирає чинності після підписання
сторонами та його державної
реєстрації.

Невід'ємними частинами вказаного
договору є план (схема) земельної
ділянки (а.с.42-44), акт приймання-передачі
об'єкта оренди (а.с.51), акт встановлення
меж земельної ділянки в натурі (а.с.45).

27 травня 2012 року ОСОБА_2 та директором
товариства з обмеженою
відповідальністю Агрофірма
«Агропромсервіс» Пожидаєвим О.В.
підписаний акт приймання-передачі
земельної ділянки (а.с.51).

Межі земельних ділянок, які передані в
оренду на підставі договору від 27
травня 2012 року, встановлені в натурі (на
місцевості), про що свідчить акт
встановлення меж земельних ділянок від
27 травня 2012 року, підписаний директором
товариства з обмеженою діяльністю
Агрофірма «Агропромсервіс» Пожидаєвим
О.В. та директором товариства з
обмеженою відповідальністю
«Проектно-вишукувальне підприємство
«Східземресурс» Бабашовим О.В. (а.с.45).

12 серпня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Реєстраційної служби з заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (щодо іншого речового права), в
якій просив зареєструвати виникнення
права оренди земельної ділянки,
кадастровий номер :02:000:0697, яка
знаходиться за адресою: Донецька обл.,
Мар'їнський р-н, Старомихайлівська
селищна рада, реєстраційний номер
об'єкта нерухомого майна 3 (а.с.40-41).

28 серпня 2013 року державний реєстратор
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Мар'їнського районного
управління юстиції Донецької області
Дзиза Ю.Ю., розглянувши заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, прийняту 12 серпня 2013 року о
10:22:06 за реєстраційним номером 2470715, яку
подав ОСОБА_2 для проведення державної
реєстрації іншого речового права -
права оренди земельної ділянки з
кадастровим номером :02:000:0697 та
документи, подані для проведення
державної реєстрації прав, встановила,
що заявлене право вже зареєстроване.

Враховуючи викладене та керуючись ст.24
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», п.п.16, 23 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, 28 серпня 2013 року
Держреєстратор прийняла рішення за №
5335952 про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень, яким ОСОБА_2
відмовлено у державній реєстрації
іншого речового права - права оренди
земельної ділянки на земельну ділянку
з кадастровим номером :02:000:0697
(а.с.10).

Ухвалою від 10 січня 2014 року, отриманою
відповідачами 17 січня 2014 року, суд
зобов'язував останніх надати облікову
(реєстраційну) справу, заведену за
заявою ОСОБА_2 від 12 серпня 2013 року з
реєстраційним номером 2470715 (а.с.14, 17-19).

Ухвалою від 10 лютого 2014 року суд
витребував з Реєстраційної служби
засвідчені у встановленому законом
порядку копії матеріалів облікової
(реєстраційної) справи, заведеної за
заявою ОСОБА_2 від 12 серпня 2013 року з
реєстраційним номером 2470715 (а.с.31).

10 лютого 2014 року через відділ
діловодства та документообігу
Донецького окружного
адміністративного суду Реєстраційною
службою надані копії наступних
документів: квитанції про сплату
позивачем державного мита за державну
реєстрацію (а.с.36), паспорта позивача
(а.с.37-39), картки платника податків
позивача (а.с.39), заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.40-41),
договору оренди земельної ділянки від
27 травня 2012 року з додатками до нього
(а.с.42-51), державного акта на право
власності на земельну ділянку (а.с.52),
витягу з Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 05 липня 2013 року № 5782035
(а.с.53-54).

Інші документи, які були предметом
розгляду Держреєстратора, за
результатами якого прийняте спірне
рішення, відповідачами надані не були.

Відповідно до ч.4 ст.71 КАС України
суб'єкт владних повноважень повинен
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі. У разі
невиконання цього обов'язку суд
витребовує названі документи та
матеріали.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів, що передбачено ч.6 ст.71 КАС
України.

З урахуванням положень ч.ч.4, 6 ст.71 КАС
України розгляд справи здійснено на
підставі наявних у справі доказів.

Із вказаним позовом ОСОБА_2 звернувся
до Донецького окружного
адміністративного суду 27 грудня 2013
року, про що свідчить штамп
підприємства зв'язку на конверті, в
якому позовна заява надіслана на
адресу суду (а.с.13).

Отже, позивач реалізував своє право на
оскарження рішення суб'єкта владних
повноважень в межах шестимісячного
строку звернення до адміністративного
суду, передбаченого ч.2 ст.99 КАС України.

Вирішуючи справу по суті, до спірних
правовідносин суд застосовує
нижченаведені правові норми.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав та інтересів
фізичних та юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, їхніх посадових і службових осіб
при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства (ч.1 ст.2 КАС України).

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.182 Цивільного
кодексу України право власності та
інші речові права на нерухомі речі,
обтяження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації. Державна
реєстрація прав на нерухомість є
публічною, здійснюється відповідним
органом, який зобов'язаний надавати
інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом. Порядок
проведення державної реєстрації прав
на нерухомість та підстави відмови в
ній встановлюються законом.

Спеціальним законом, що визначає
правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації за цим Законом,
та їх обтяжень і спрямований на
забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна
є Закон України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004
року № 1952-IV (далі - Закон № 1952).

На час виникнення спірних
правовідносин процедуру проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна,
визначав Порядок державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 року
№ 703 (далі - Порядок № 703).

Державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, що передбачено
абз.2 ч.1 ст.2 Закону № 1952.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону № 1952 державна
реєстрація прав є обов'язковою.
Інформація про права на нерухоме майно
та їх обтяження підлягає внесенню до
Державного реєстру прав.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону № 1952 права
на нерухоме майно та їх обтяження, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Право оренди земельної ділянки, як одне
з речових прав на нерухоме майно,
підлягає обов'язковій державній
реєстрації, що передбачено п.2 ч.1 ст.4
Закону № 1952.

При цьому, речові права на нерухоме
майно, зазначені в п.п.2 і 3 ч.1 цієї
статті, є похідними і реєструються
після державної реєстрації права
власності на таке майно, крім випадків,
передбачених ст.4-1 цього Закону.

Отже, державній реєстрації права
оренди земельної ділянки як похідного
права має передувати державна
реєстрація права власності на цю
ділянку.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону № 1952
систему органів державної реєстрації
прав становлять: Міністерство юстиції
України; центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державної реєстрації прав;
органи державної реєстрації прав,
утворені Міністерством юстиції
України в установленому
законодавством порядку.

Згідно з приписами ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади, їхні
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

П.1 ч.1 ст.8 Закону № 1952 визначено, що до
повноважень органу державної
реєстрації прав належить проведення
державної реєстрації прав та їх
обтяжень або відмова у їх реєстрації.

П.п.1-2 ч.2 ст.9 Закону № 1952 встановлено, що
державний реєстратор: 1) встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: відповідність
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у випадках, встановлених
законом); відповідність повноважень
особи, яка подає документи на державну
реєстрацію прав та їх обтяжень;
відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах; наявність
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до вимог
цього Закону; наявність факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав; 2) приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав.

У спірних правовідносинах відповідачі
виступають у якості суб'єкту владних
повноважень, а спірні правовідносини
виникли внаслідок реалізації ними
владних управлінських функцій в сфері
державної реєстрації прав.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону № 1952
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених ст.18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Правові норми, що містяться у ч.ч.1, 3, 5, 7
ст.16 Закону № 1952, передбачають
наступне.

Заява про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень подається до органу
державної реєстрації прав у паперовій
або електронній формі у випадках,
передбачених цим Законом. Разом із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень у паперовій формі
подаються оригінали документів,
необхідних для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, їх копії,
засвідчені в установленому порядку.

При отриманні заяви та документів,
необхідних для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, проводиться
реєстрація заяви у базі даних про
реєстрацію заяв та запитів із
зазначенням дати і часу реєстрації.

Державна реєстрація прав проводиться
на підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим Законом.

Відповідно до п.7 Порядку № 703 для
проведення державної реєстрації прав
заявник подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові заяву про
державну реєстрацію, форму та вимоги до
заповнення якої встановлює Мін'юст.

П.10 Порядку № 703 передбачено, що заявник
разом із заявою про державну
реєстрацію подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові необхідні
для такої реєстрації документи,
визначені цим Порядком, їх копії,
документ, що підтверджує внесення
плати за надання витягу з Державного
реєстру прав, та документ про сплату
державного мита.

Згідно з вимогами п.12 Порядку № 703 під
час розгляду заяви про державну
реєстрацію і документів, що додаються
до неї, державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами на
нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема
щодо:1) обов'язкового дотримання
письмової форми правочину та його
нотаріального посвідчення (у
встановлених законом випадках);2)
повноважень заявника; 3) відомостей про
нерухоме майно, речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах; 4) наявності обтяжень прав
на нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до закону; 5) наявності факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав.

Підстави для державної реєстрації прав
наведені у ст.19 Закону № 1952, відповідно
до ч.1 якої державна реєстрація прав
проводиться на підставі: 1) договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом; 2) свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, виданих відповідно
до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

П.27 Порядку № 703 визначено, що
документами, які підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є: 1) укладений в
установленому законом порядку договір,
предметом якого є нерухоме майно, права
щодо якого підлягають державній
реєстрації, або речове право на
нерухоме майно, чи його дублікат; 2)
свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з подружжя, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; 3) свідоцтво
про право на спадщину, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; 4) свідоцтво
про придбання майна з прилюдних торгів
(аукціонів) та свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів (аукціонів),
якщо прилюдні торги (аукціони) не
відбулися, видані нотаріусом, чи їх
дублікати; 5) свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
цього Порядку; 6) свідоцтво про право
власності, видане органом приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді; 7) свідоцтво про право власності
на нерухоме майно, видане органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком; 8) рішення про
закріплення нерухомого майна на праві
оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
9) державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою; 10) рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно; 11)
ухвала суду про затвердження (визнання)
мирової угоди; 12) заповіт, яким
встановлено сервітут на нерухоме
майно; 13) закон, яким встановлено
сервітут на нерухоме майно; 14) рішення
уповноваженого законом органу
державної влади про повернення об'єкта
нерухомого майна релігійній
організації; 15) рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність; 16)
інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

За результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації, що передбачено п.16
Порядку № 703.

П.23 Порядку № 703 визначено, що державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень виключно за наявності підстав
для відмови в державній реєстрації
прав, що визначені у Законі України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень».

Перелік підстав для відмови у
державній реєстрації прав наведений у
ч.1 ст.24 Закону № 1952, згідно з якою у
державній реєстрації прав може бути
відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене
право, обтяження не підлягає державній
реєстрації відповідно до цього Закону;
2) об'єкт нерухомого майна, розміщений
на території іншого органу державної
реєстрації прав; 3) із заявою про
державну реєстрацію прав звернулася
неналежна особа; 4) подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених ч.9 ст.15 цього Закону; 5-2)
заяву про державну реєстрацію речових
прав, похідних від права власності,
подано за відсутності державної
реєстрації права власності, крім
випадків, установлених ч.9 ст.15 цього
Закону; 5-3) під час подання заяви про
державну реєстрацію права власності на
підприємство як єдиний майновий
комплекс, житловий будинок, будівлю,
споруду (їх окремі частини), що виникло
на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку; 5-4)
після завершення п'ятиденного строку з
дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення; 5-5) заяву про
державну реєстрацію прав під час
вчинення нотаріальної дії з нерухомим
майном, об'єктом незавершеного
будівництва подано не до нотаріуса,
який вчинив таку дію; 5-6) заяву про
державну реєстрацію прав в електронній
формі подано особою, яка не є державним
кадастровим реєстратором або
державним виконавцем; 6) заявником
подано ті самі документи, на підставі
яких заявлене право вже зареєстровано
у Державному реєстрі прав.

Наведений перелік підстав для відмови
в державній реєстрації прав є
вичерпним, про що свідчить ч.4 ст.24
Закону № 1952 та п.23 Порядку № 703.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону № 1952 за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Як встановлено судом, 12 серпня 2013 року
ОСОБА_2 звернувся до Реєстраційної
служби з заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо
іншого речового права), в якій просив
зареєструвати виникнення права оренди
земельної ділянки, кадастровий номер
:02:000:0697, яка знаходиться за
адресою: Донецька обл., Мар'їнський р-н,
Старомихайлівська селищна рада,
реєстраційний номер об'єкта нерухомого
майна 3.

28 серпня 2013 року Держреєстратор,
розглянувши заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень,
прийняту 12 серпня 2013 року о 10:22:06 за
реєстраційним номером 2470715, та
документи, подані для проведення
державної реєстрації прав, встановила,
що заявлене право вже зареєстроване.

28 серпня 2013 року Держреєстратором
прийнято рішення за № 5335952 про відмову
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень, яким ОСОБА_2 відмовлено у
державній реєстрації іншого речового
права - права оренди земельної ділянки
з кадастровим номером :02:000:0697.

Отже, позивачу відмовлено в державній
реєстрації речового права, а саме права
оренди земельної ділянки, на тій
підставі, що заявлене право вже
зареєстроване.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

За приписами ч.ч.1-2 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При цьому згідно з ч.1 ст.69 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору, що встановлено ч.4 ст.69 КАС
України.

Наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, а саме Витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності (індексний номер витягу: 5780354,
дата, час формування: 05 липня 2013 року
16:53:39), підтверджено, що 17 червня 2013 року
до Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно державним реєстратором
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Мар'їнського районного
управління юстиції Донецької області
Безносою К.М. внесений запис про
реєстрацію права власності за номером
1540385. Підставою виникнення права
власності слугував державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯГ № 726917, виданий 07 березня 2007
року Мар'їнською районною державною
адміністрацією. Запис про державну
реєстрацію права власності внесений на
підставі рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень (з
відкриттям розділу), індексний номер:
3705847 від 05 липня 2013 року 16:44:14. Форма
власності: приватна, розмір частки: 1/1,
власник: ОСОБА_2 (реєстраційний номер
облікової картки платника податків:
НОМЕР_1).

Таким чином, зареєстрованим в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно є право власності
ОСОБА_2 на земельну ділянку з
кадастровим номером :02:000:0697.

Водночас суд звертає увагу
відповідачів на те, що 12 серпня 2013 року
ОСОБА_2 звернувся з заявою, в якій
просив зареєструвати не право
власності на земельну ділянку, а право
оренди цієї земельної ділянки.

В порушення вимог ч.4 ст.70, ч.ч.1-2 ст.71 КАС
України відповідачі не довели
належними доказами факт реєстрації в
Державному реєстрі прав права оренди
земельної ділянки кадастровий номер
:02:000:0697, (за реєстрацією якого
звертався позивач). Зокрема, суду не
наданий відповідний Витяг з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
або рішення про державну реєстрацію
речових прав та їх обтяжень (щодо
іншого речового права).

Надаючи оцінку правомірності спірного
рішення Держреєстратора в контексті
існування підстав для відмови в
державній реєстрації права оренди
земельної ділянки, суд виходить з
наступного.

Як вказано вище, перелік підстав, за
наявності яких особі може бути
відмовлено в державній реєстрації
прав, наведений у ч.1 ст.24 Закону № 1952 та
є вичерпним.

Однак такої підстави для відмови як те,
що «заявлене право вже зареєстроване»
ч.1 ст.24 Закону № 1952 не містить.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.24 Закону № 1952 у
державній реєстрації прав може бути
відмовлено у разі, якщо заявником
подано ті самі документи, на підставі
яких заявлене право вже зареєстровано
у Державному реєстрі прав.

Аналіз наведеної норми зумовлює
висновок, що на підставі п.6 ч.1 ст.24
Закону № 1952 в державні реєстрації прав
може бути відмовлено за двох умов:
по-перше, заявлене право вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав, по-друге, заявником повторно
подані ті самі документи, що вже
слугували підставою для реєстрації
такого права.

Тобто положеннями ч.6 ч.1 ст.24 Закону №
1952 унеможливлена повторна реєстрація
речового права на нерухоме майно на
підставі одних і тих самих документів.

Таким чином, відповідачі зобов'язані
були довести належними доказами той
факт, що право оренди земельної ділянки
кадастровий номер :02:000:0697, яке
виникло на підставі договору оренди
землі від 27 травня 2012 року, укладеного
між ОСОБА_2 і товариством з обмеженою
відповідальністю Агрофірма
«Агропромсервіс», а саме надати Витяг з
Державного реєстру прав на нерухоме
майно, рішення про державну реєстрацію
цього речового права тощо. Однак, такі
докази суду надані не були.

Оцінюючи той факт, що в Державному
реєстрі прав зареєстроване право
власності ОСОБА_2 на земельну ділянку
кадастровий номер :02:000:0697, суд
виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону № 1952
право власності на нерухоме майно
підлягає обов'язковій державній
реєстрації. Право оренди земельної
ділянки також підлягає обов'язковій
державній реєстрації, що встановлено
п.2 ч.1 ст.4 Закону № 1952.

При цьому, право оренди земельної
ділянки, будучи похідним від основного
речового права, підлягає реєстрації
після державної реєстрації права
власності на таке майно (ч.2 ст.4 Закону
№ 1952).

Таким чином, наявність у позивача
зареєстрованого права власності на
земельну ділянку не може слугувати
підставою для відмови в державній
реєстрації права оренди цього майна.
Більш того, державна реєстрація права
власності ОСОБА_2 на земельну ділянку
кадастровий номер :02:000:0697 є
обов'язковою передумовою для державної
реєстрації права оренди цієї ділянки.

Відповідно до положень ч.1, п.1 ч.2 ст.162
КАС України при вирішенні справи по
суті суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково. У
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень.

З урахуванням наведеного та п.10.2.
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 20
травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в
адміністративній справі», суд вважає,
що належним способом захисту прав
ОСОБА_2 є визнання протиправним та
скасування рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень № 5335952 від 28 серпня 2013 року,
оскільки в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС
України відповідачами не доведена
правомірність цього рішення.

З приводу позовних вимог ОСОБА_2 про
зобов'язання Реєстраційної служби
зареєструвати речове право оренди
земельної ділянки, площею 6,34 га,
кадастровий номер :02:000:0697,
відповідно до наданої заяви та доданих
до неї документів, суд зазначає таке.

Абз.2 ч.1 ст.1 Закону №1952 встановлено, що
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Отже, державна реєстрація прав полягає
у внесенні відповідного запису до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

Аналіз порядку державної реєстрації
прав свідчить, що внесенню запису до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно має передувати
прийняття державним реєстратором
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень, що вбачається зі змісту
п.п.3-4 ч.1 ст.15 Закону № 1952.

Більш того, відповідно до ч.1 ст.26 Закону
№ 1952 записи до Державного реєстру прав
вносяться на підставі прийнятого
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень. Аналогічні правові
норми містяться у п.п.18, 20 Порядку № 703.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 про
зобов'язання Реєстраційної служби
зареєструвати речове право оренди
земельної ділянки, площею 6,34 га,
кадастровий номер :02:000:0697,
відповідно до наданої заяви та доданих
до неї документів, є передчасними і не
підлягають задоволенню, оскільки,
виходячи з положень законодавства
України, яке регулює спірні
правовідносини, державна реєстрація
прав, тобто внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, за відсутності
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень як підстави для внесення
такого запису є неможливою.

За приписами п.2 ч.2, ч.4 ст.9 Закону № 1952
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
належить до компетенції державного
реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

У разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову,
зокрема про зобов'язання відповідача
вчинити певні дії. Суд може прийняти
іншу постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень, що передбачено п.2
ч.2 ст.162, абз.10 ч.2 ст.162 КАС України.

З огляду на викладене, належним
способом відновлення порушеного права
позивача має бути покладання на
Держреєстратора обов'язку прийняти
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень (щодо іншого речового
права) на підставі заяви ОСОБА_2 про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, прийнятої 12 серпня 2013 року за
реєстраційним номером 2470715, та доданих
до неї документів з урахуванням
встановлених судом обставин.

При цьому суд відзначає, що відповідно
до ч.2 ст.124 Конституції України, норми
якої є нормами прямої дії, юрисдикція
судів поширюється на всі
правовідносини у державі, тому
покладання на відповідача обов'язку
прийняти рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, як
обраний судом спосіб захисту прав
ОСОБА_2, порушених внаслідок
протиправної відмови у здійсненні
такої реєстрації, не є втручанням в
діяльність державного реєстратора.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, беручи до уваги, що ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
достатність і взаємний зв'язок доказів
у їх сукупності, суд дійшов висновку
про часткове задоволення позовних
вимог.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог.

Позивачем документально підтверджені
судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 68,82 грн. (а.с.2), з
урахуванням часткового задоволення
позовних вимог присудженню позивачу
підлягають судові витрати в сумі 34,41
грн.

Керуючись Конституцією України,
ст.ст.2-15, 17-20, 69-72, 94, 98, 159-163, 185-186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

постановив:

1. Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Реєстраційної служби Мар'їнського
районного управління юстиції
Донецькій області, Державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Мар'їнського
районного управління юстиції
Донецькій області Дзиза Юлії Юріївни
про визнання протиправним та
скасування рішення і зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити
частково.

2. Визнати протиправним і скасувати
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Мар'їнського районного управління
юстиції Донецької області Дзиза Юлії
Юріївни про відмову в державній
реєстрації прав та їх обтяжень № 5335952
від 28 серпня 2013 року.

3. Зобов'язати Державного реєстратора
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Мар'їнського районного
управління юстиції Донецької області
Дзиза Юлію Юріївну прийняти рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (щодо іншого речового права)
на підставі заяви ОСОБА_2 про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо
іншого речового права), прийнятої 12
серпня 2013 року за реєстраційним
номером 2470715, та доданих до неї
документів з урахуванням встановлених
судом обставин.

4. В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

5. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
34 (тридцять чотири) гривні 41 копійка.

4. Постанова прийнята у нарадчій
кімнаті, її вступна та резолютивна
частина проголошені в судовому
засіданні 25 лютого 2014 року.

5. Постанова складена у повному обсязі 28
лютого 2014 року.

6. Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд в порядку, визначеному ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч.3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

7. Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених ч.4
ст.167 Кодексу адміністративного
судочинства України, було повідомлено
про можливість отримання копії
постанови суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

8. Постанова набирає законної сили
після закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Кравченко Т.О.