Справа № 2а/634/10 157/1741/13-а 6а/157/7/13
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
Справа №
876/194/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Курильця А.Р.,

суддів
Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області на ухвалу Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
16 грудня 2013 року у справі за заявою
ОСОБА_1 про зміну способу та порядку
виконання постанови
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 22 листопада 2010
року в справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області про зобов'язання нарахувати і
виплатити надбавку до пенсії як дитині
війни,-

в с т а н
о в и в :

У грудні 2013 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернулася до суду із заявою в якій
просила змінити спосіб і порядок
виконання судового рішення шляхом
стягнення з Управління Пенсійного
фонду України в Камінь-Каширському
районі Волинської області (далі - УПФУ)
на користь ОСОБА_1 нарахованих, але не
виплачених коштів в сумі 1102 грн. 34 коп.

Ухвалою Камінь-Каширського районного
суду Волинської області від 16 грудня 2013
року заяву позивача задоволено
частково. Змінено спосіб і порядок
виконання постанови суду шляхом
стягнення з УПФУ нарахованих коштів в
сумі 1102 грн. 34 коп. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій покликається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Вимоги обґрунтовує відсутністю
фінансування з Державного бюджету
України, а також зазначає, що
задоволення заяви позивача приведе до
змінення по суті змісту резолютивної
частини судового рішення.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу згідно
з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з огляду на
наступне.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд
першої інстанції виходив з того, що
частково судове рішення виконано
(шляхом проведення нарахування
заборгованості), а частково не
виконується з 2012 року, і подальше його
невиконання призведе до порушення прав
позивача, а зміна способу виконання на
стягнення не змінює сутність самого
рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно практики Європейського Суду з
прав людини судовий розгляд та
виконавче провадження є відповідно
першою і другою стадіями одного
провадження. Виконавче провадження не
має бути відокремлене від судового і ці
обидва провадження мають розглядатися
як цілісний процес. (рішення
Європейського Суду з прав людини у
справі «Стаднюк проти України»)

Ефективний доступ до суду включає
право на виконання судового рішення
без невиправданих затримок. Саме на
державу покладено обов'язок дбати про
те, щоб остаточні рішення, винесені
проти її органів, установ чи
підприємств, які перебувають у
державній власності або контролюються
державою, виконувалися відповідно до
зазначених вище вимог Конвенції.
Держава не може виправдовувати
нестачею коштів невиконання судових
рішень, винесених проти неї або проти
установ чи підприємств, які
перебувають в державній власності або
контролюються державою. Держава несе
відповідальність за виконання
остаточних рішень, якщо чинники, які
затримують чи перешкоджають їх повному
й вчасному виконанню, перебувають у
межах контролю органів влади. (рішення
Європейського Суду з прав людини у
справі «Іванов проти України»).

Закон України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень" від
05.06.2012 № 4901-VI (далі - Закон) встановлює
гарантії держави щодо виконання
судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
"Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №
606-XIV (далі - Закон № 606) та особливості їх
виконання. Частиною 1 статті 2 Закону №
4901 визначено, що держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є:
державний орган; державні
підприємство, установа, організація;
юридична особа, примусова реалізація
майна якої забороняється відповідно до
законодавства.

За статтею 7 Закону № 4901 виконання
рішень суду про зобов'язання вчинити
певні дії щодо майна, боржником за
якими є державний орган, державне
підприємство, юридична особа,
здійснюється в порядку, встановленому
Законом України "Про виконавче
провадження", з урахуванням
особливостей, встановлених цим
Законом. У разі якщо рішення суду,
зазначені в частині першій цієї статті,
не виконано протягом двох місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, крім
випадків, коли стягувач перешкоджає
провадженню виконавчих дій, державний
виконавець зобов'язаний звернутися до
суду із заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення.

За частиною 1 статті 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення слід розуміти вжиття
адміністративним судом нових заходів
для реалізації рішення. Ці заходи
повинні забезпечити виконання
конкретного судового рішення і не
поширюватися на відносини, які виникли
після його ухвалення. У цій категорії
справ зміна способу і порядку
виконання рішення можлива шляхом зміни
зобов'язання здійснити виплати на
стягнення цих виплат. Така зміна
можлива лише у разі виконання
боржником зобов'язальної частини
рішення про нарахування соціальних
виплат. При цьому адміністративний суд
повинен виходити з розміру
заборгованості боржника перед
стягувачем, що виникла під час
виконання судового рішення.

Виходячи зі змісту оскаржуваного
судового рішення, яке відповідає
усталеній практиці Вищого
адміністративного суду України у цій
категорії справ, ця апеляційна скарга є
необґрунтованою, а викладені в ній
доводи не викликають необхідності
скасування рішення суду першої
інстанції, оскільки скаржник не
наводить підстав, які б дозволили
вважати, що суд неправильно застосував
норми матеріального або
процесуального права.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо очевидної неможливості
виконання постанови суду у визначений
судом спосіб, що обумовлює зміну та
встановлення іншого способу і порядку
виконання судового рішення шляхом
визначення до стягнення з відповідача
на користь позивача відповідної суми,
що нарахована відповідачем на
виконання постанови
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 22 листопада 2010
року.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 185,195,197,199, 200,205,206,254 КАС
України, суд, -

у х в а л
и в :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області залишити без задоволення, а у
ухвалу Камінь-Каширського районного
суду Волинської області від 16 грудня 2013
року у справі №157/1741/13-а, провадження
№6-а/157/7/13 - без змін

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
А.Р.Курилець

Судді
М.П.Кушнерик

О.І.Мікула