Справа № 826/485/14
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1Вн. № 1/9
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 лютого 2014 року 18:38
№ 826/485/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого Клочкової Н.В., суддів
Саніна Б.В., Скочок Т.О., при секретарі
судового засідання Висоцькій Ю.М.
вирішив адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрекспреспошта" до
1) Міністерства інфраструктури
України, 2) Міністерства доходів і
зборів України про визнання
протиправною бездіяльності, визнання
наявності повноважень,
зобов'язання вчинити дії, за участі
представників сторін:

представник позивача Проскурін С.І.;

представник відповідача-1 Семененко
Ю.П.;

представник відповідача-1 Радкевич С.О.;

представник відповідача-2 Піддубняк
А.В.,

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 10 лютого 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укрекспреспошта"
(далі - позивач, ТОВ "Укрекспреспошта")
звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Міністерства
інфраструктури України (далі -
відповідач-1, Мінінфраструктури),
Міністерства доходів і зборів України
(далі - відповідач-2, Міндоходів України)
про визнання протиправною
бездіяльності, визнання наявності
повноважень та зобов'язання вчинити
певні дії.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21.01.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 826/485/14.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21.01.2014 закінчено
підготовче провадження в
адміністративній справі № 826/485/14 і
призначено справу до судового
розгляду.

Представником позивача 07.02.2014 до
відділу документального обігу та
контролю суду було подано заяву про
доповнення позовних вимог. Позовні
вимоги в останній редакції викладено
наступним чином:

- визнати протиправною бездіяльність
відповідача-1, що полягала у
неприйнятті рішення за результатами
розгляду заяви позивача про визначення
місця міжнародного поштового обміну
від 07.10.2013;

- визнати наявність повноважень
відповідача-1 у визначенні місця
міжнародного поштового обміну згідно
Порядку визначення та обладнання місць
міжнародного поштового обміну,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України № 10 від
19.01.2010 (зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 08.02.2010 за № 138/17433);

- визнати наявність повноважень
відповідача-2 у визначенні місця
міжнародного поштового обміну згідно
Порядку визначення та обладнання місць
міжнародного поштового обміну,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України № 10 від
19.01.2010 (зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 08.02.2010 за № 138/17433);

- зобов'язати відповідача-1 розглянути
заяву позивача про визначення місця
міжнародного поштового обміну від
07.10.2013 та прийняти відповідне рішення
згідно Порядку визначення та
обладнання місць міжнародного
поштового обміну, затвердженого
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України № 10 від 19.01.2010
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 08.02.2010 за № 138/17433).

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав, викладених у позовній заяві,
та просив задовольнити позов у повному
обсязі.

Представники відповідача-1 та
відповідача-2 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнали та просили
відмовити у задоволенні позову з
підстав, викладених у запереченнях до
адміністративного позову.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
встановив наступне.

Стосовно позовних вимог про визнання
наявності повноважень відповідача-1 у
визначенні місця міжнародного
поштового обміну згідно Порядку
визначення та обладнання місць
міжнародного поштового обміну,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України № 10 від
19.01.2010, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 08.02.2010 за № 138/17433, та
прийняття відповідачем-1 відповідного
рішення згідно вказаного Порядку,
колегія суддів зазначає наступне.

Процедура визначення та обладнання
місць міжнародного поштового обміну
здійснювалася відповідно до Порядку
визначення та обладнання місць
міжнародного поштового обміну,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України № 10 від
19.01.2010, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 08.02.2010 за № 138/17433 (далі -
Порядок № 10).

Згідно пункту 1.2 Порядку № 10 визначення
місць міжнародного поштового обміну
(далі - ММПО) здійснюється Державною
адміністрацією зв'язку (правонаступник
- Мінінфраструктури) за погодженням з
Держмитслужбою (правонаступник -
Міндоходів України).

Пункти 2.3, 2.4, 2.6 та 2.7 Порядку № 10 також
вказують, що Державною адміністрацією
зв'язку приймається рішення про
визначення або про відмову у
визначенні ММПО.

При цьому, діючою редакцією Митного
кодексу України (далі - МК України)
встановлено, що місця міжнародного
поштового обміну визначаються
самостійно операторами поштового
зв'язку за погодженням з центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування і реалізує
державну політику у сфері надання
послуг поштового зв'язку, та
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику
(частина 13 статті 233 МК України).

Центральний орган, який забезпечує
формування та реалізацію політики у
сфері поштового зв'язку є
Мінінфраструктури відповідно до
Положення про Мінінфраструктури,
затверджене Указом Президента України
від 12.05.2011 № 581/2011.

Отже, згідно МК України
Мінінфраструктури здійснює погодження
визначення ММПО, а не його визначення.

Колегія суддів звертає увагу, що
відповідно до листа Міністерства
юстиції України від 30.01.2013 № 10.1-19/9 "Про
стан виконання законодавства про
державну реєстрацію
нормативно-правових актів за 2012 рік" (Т.
1, арк. 46 - 86) Порядок № 10 включено до
переліку нормативно-правових актів,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України, які підлягають перегляду та
приведенню у відповідність до
Конституції України і законодавства
України, та станом на момент розгляду
судом даної справи проводиться робота
по визнанню Порядку № 10 таким, що
втратив чинність.

Таким чином, враховуючи, що МК України
має більшу юридичну силу. Крім цього,
суд приймає до уваги також те, що згідно
заперечень відповідачів на даний час
проводиться робота по визнанню Порядку
№ 10 таким, що втратив чинність, у
зв'язку із змінами в законодавстві та
проведенням урядом держави
адміністративної реформи центральних
державних органів виконавчої влади.
Отже, колегія суддів дійшла висновку,
що Мінінфраструктури не має підстав
для визначення ММПО.

На момент розгляду судом даної справи
нормативний акт, який встановлював би
механізм реалізації повноважень
Мінінфраструктури щодо погодження
визначення ММПО, відсутній.

Таким чином, враховуючи приписи
частини 2 статті 19 Конституції України,
якою передбачено, що органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
колегія суддів дійшла висновку, що
Мінінфраструктури не мало повноважень
для визначення чи надання відмови у
визначенні ММПО для ТОВ
"Укрекспреспошта", а тому відсутні
підстави для визнання дій чи
бездіяльності відповідача-1
протиправними.

Крім того, колегія суддів вважає
доцільним зазначити, що станом на
момент розгляду даної справи відсутні
підстави для визначення ММПО приватним
операторам поштового зв'язку.

Так, згідно частин 7 та 13 статті 233 МК
України міжнародні поштові
відправлення при переміщенні через
митний кордон України повинні пройти
митний контроль в місцях міжнародного
поштового обміну.

Відповідно до пункту 31 частини 1 статті
4 МК України до міжнародних поштових
відправлень відносяться поштові
відправлення, упаковані та оформлені
відповідно до вимог Актів Всесвітнього
поштового союзу (далі - ВПС) та Правил
надання послуг поштового зв'язку.

Акти ВПС, зокрема, це Всесвітня поштова
конвенція, Регламент письмової
кореспонденції й Регламент поштових
посилок та ін., є обов'язковими для
України, як члена ВПС, яка повинна
забезпечувати їх виконання тільки
через призначених операторів (стаття 22
Статуту ВПС (зміни до цієї статті
ратифіковані Україною згідно Закону
України "Про ратифікацію Восьмого
додаткового протоколу до Статуту ВПС"
від 06.07.2011 № 3595-VI, дата набрання
чинності для України - 24.10.2011).

В інтересах забезпечення стабільного
обміну міжнародною поштою між
призначеними операторами ВПС розробив
бланки і документи, які є невід'ємними
складовими частинами Актів ВПС (стаття
РК 265 Регламенту письмової
кореспонденції, стаття РП 217 Регламенту
поштових посилок, Збірник технічних
стандартів ВПС).

Статтею РК 169 Регламенту письмової
кореспонденції ВПС передбачено, що
обмін депешами (що супроводжуються
поштовими бланками) міжнародними
поштовими відправленнями відбувається
між установами обміну (ММПО). При цьому,
на поштовому бланку вказується в
обов'язковому порядку назва установи
обміну (ММПО) та назва призначеного
оператора, який відповідає за цю
установу обміну.

Таким чином, Акти ВПС регламентують
обмін міжнародними поштовими
відправленнями тільки між
призначеними поштовими операторами.

Колегією суддів встановлено, що в
Україні призначеним оператором є
національний оператор Українське
державне підприємство поштового
зв'язку "Укрпошта" (далі - УДППЗ
"Укрпошта").

Згідно статті 2 Всесвітньої поштової
конвенції країни-члени повідомляють в
Міжнародне бюро назву й адресу
оператора чи операторів, які офіційно
призначені для надання універсальних
поштових послуг та виконання
зобов'язань, що випливають із Актів
Союзу, на своїй території.

Відповідно до статті 15 Закону України
"Про поштовий зв'язок" від 04.10.2001 №
2759-ІІІ національний оператор
забезпечує надання на всій території
України універсальних послуг
поштового зв'язку за переліком, який
затверджується Кабінетом Міністрів
України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів
України від 10.01.2002 № 10-р "Про
національного оператора поштового
зв'язку" передбачено, що УДППЗ
"Укрпошта" виконує функції
національного оператора поштового
зв'язку.

Наказом Мінінфраструктури від 14.06.2013 №
405, зареєстрованим Міністерством
юстиції України 05.07.2013 за № 1123/23655,
визначено УДППЗ "Укрпошта" оператором
поштового зв'язку, призначеним
оператором для здійснення поштових
послуг і виконання зобов'язань, що
випливають із Актів ВПС.

Відтак, враховуючи вищевказані
положення Актів ВПС та українського
законодавства, в Україні офіційно
призначено УДППЗ "Укрпошта" оператором
для надання поштових послуг та
виконання зобов'язань, що випливають із
Актів ВПС, на території України.

Крім того, згідно з Резолюцією Конгресу
ВПС С 63/2008 (Т. 1, арк. 43 - 45), членом якого
Україна є з 1947 року, постановлено про
продовження тимчасового припинення
подачі прохань приватних компаній про
реєстрацію місць міжнародного
поштового обміну.

При цьому, Резолюцією Конгресу ВПС С
6/2012 (Т. 1, арк. 39 - 41) було вирішено
дотримуватись положень Резолюції С
63/2008.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що здійснювати
міжнародний поштовий обмін через ММПО
мають право тільки призначені
оператори країн-членів ВПС, а
комерційні (приватні) оператори не
мають права відкривати (визначати) ММПО
для здійснення обміну поштовими
відправленнями.

Отже, єдиним оператором, який має право
на здійснення обміну поштовими
депешами в ММПО, є УДППЗ "Укрпошта".

Відтак, станом на момент розгляду судом
даної справи відсутні підстави для
визначення місць міжнародного
поштового обміну приватним операторам
поштового зв'язку, яким є позивач, тому
позовні вимоги в цій частині не
підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про визнання
наявності повноважень відповідача-2 у
визначенні місця міжнародного
поштового обміну згідно Порядку
визначення та обладнання місць
міжнародного поштового обміну,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України № 10 від
19.01.2010, (далі - Порядок № 10)
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 08.02.2010 за № 138/17433, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2.3 Порядку № 10 у
разі прийняття рішення щодо можливості
визначення ММПО Державна
адміністрація зв'язку має направляти
на розгляд та погодження до
Держмитслужби лист разом із
документами, поданими заявником, про що
інформувати заявника.

Пунктами 2.4, 2.5 Порядку № 10 передбачено,
що Держмитслужба має розглядати такі
документи та погодити рішення
Державної адміністрації зв'язку щодо
можливості визначення ММПО, про що його
письмово повідомити.

Колегією суддів встановлено, що лист
відповідача-1 про направлення
документів, наданих ТОВ
"Укрекспреспошта" для погодження
рішення про визначення ММПО, до
відповідача-2 у зв'язку з наведеними
вище обставинами, не надходив.

При цьому, відповідно до Порядку № 10
відповідач-2 розглядає документи про
визначення ММПО тільки після прийняття
відповідного рішення відповідачем-1.

Колегія суддів звертає увагу, що
відповідач-2 не приймає рішення про
визначення ММПО, а лише погоджує таке
рішення відповідача-1.

Враховуючи відсутність підстав для
визначення місць міжнародного
поштового обміну приватним операторам
поштового зв'язку, яким є позивач, у
зв'язку з чим відповідач-1 не направляв
на розгляд та погодження до
відповідача-2 лист позивача про
визначення або про відмову у
визначенні ММПО разом із документами,
поданими позивачем, колегія суддів
дійшла висновку, що відповідач-2 ніяким
чином не порушив права позивача, відтак
позовні вимоги в цій частині також не
підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про визнання
протиправною бездіяльності
відповідача-1, що полягала у
неприйнятті рішення за результатами
розгляду заяви позивача про визначення
місця міжнародного поштового обміну
від 07.10.2013 та зобов'язання відповідача-1
розглянути вказану заяву позивача, суд
зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
07.10.2013 до Мінінфраструктури надійшло
звернення позивача № 7-10. Згідно даного
звернення позивач просив відповідно до
Порядку № 10 розглянути заяву про
узгодження місця міжнародного
поштового обміну, погодити ММПО і
надіслати заяву до Міндоходів України
для подальшого погодження.

Мінінфраструктури в порядку Закону №
393/96-ВР листом від 30.10.2013 № 12247/12/10-13 (Т. 1,
арк. 12) повідомило позивача про
наступне:

"Мінінфраструктури спільно з
Міндоходів України здійснюють заходи
щодо розробки проекту спільного наказу
"Про порядок погодження місць
міжнародного поштового обміну,
визначених операторами поштового
зв'язку".

Разом з тим, Мінінфраструктури, як
уповноважений орган УДППЗ "Укрпошта",
на яке розпорядженням Кабінету
Міністрів України від 10.01.2002 № 10-р "Про
національного оператора поштового
зв'язку" покладено виконання функцій
національного оператора поштового
зв'язку, пропонує розглянути
можливість співпраці з цим
підприємством на предмет надання ним
послуг у вже існуючих ММПО.".

Крім цього, суд звертає увагу на те, що
позивачем п. 2.1. вимоги Порядку № 10
виконані не були.

Зокрема, п.2.1. Порядку № 10 передбачає, що
для визначення ММПО оператор поштового
зв'язку (далі - оператор) повинен подати
до Держзв'язку заяву за формою згідно з
додатком. До заяви додаються у двох
примірниках засвідчені в
установленому законодавством порядку
такі документи та відомості:

- копії установчих і реєстраційних
документів суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності
(статуту, установчого договору,
свідоцтва про державну реєстрацію,
ліцензії на провадження господарської
діяльності з пересилання поштових
переказів, простих та реєстрованих
листів, поштових карток, бандеролей та
посилок масою до 30 кілограмів);

- техніко-економічне обґрунтування
доцільності організації ММПО із
зазначенням мережі поштового зв'язку,
очікуваних річних обсягів вхідних та
вихідних МПВ (за видами);

- документи, що підтверджують право
власності або користування площами, на
яких планується розташування ММПО;

- перелік наявного обладнання та
технічних засобів
(вантажно-розвантажувальних,
транспортних, зв'язку, оргтехніки,
технічних засобів контролю), достатніх
для забезпечення функціонування ММПО;

- копії договорів (протоколів про
наміри) про обмін МПВ з іноземними
операторами (для операторів
недержавної форми власності);

- графік роботи ММПО;

- копія ліцензії на провадження
посередницької діяльності митного
брокера;

- плани територій і приміщень ММПО із
зазначенням: оглядових залів, місць
зберігання МПВ, митне оформлення яких
не завершено, службових приміщень для
посадових осіб підрозділу митного
оформлення, розміщення технічних
засобів контролю тощо;

- плани (схеми) охоронної та
протипожежної сигналізації, погоджені
відповідними службами;

- технологія оброблення МПВ у ММПО зі
схемами розмежування напрямків
вхідних та вихідних МПВ.

Згідно п. 2.2.Порядку № 10 на
підставі поданих документів
Держзв'язку приймає відповідне
рішення.

Проте, позивачем до заяви було
додано лише копію статуту, протоколу
зборів учасників, виписки з ЄДРПОУ та
копію довідки від 19.04.2014 р.

Інші, передбачені Порядком № 10
документи позивачем не були надані,
відтак відповідач був позбавлений
можливості прийняти рішення про
надання згоди. Проте, суд звертає увагу
на те, що відповідь на заяву позивача
була надана письмово, відтак
стверджувати про бездіяльність
підстав не вбачається.

Враховуючи наведене, колегія
суддів дійшла висновку, що
відповідачем-1 було вчинено всі
необхідні дії щодо розгляду і надання
обґрунтованої і своєчасної відповіді
на заяву позивача.

Відтак, беручи до уваги вищевикладені
положення законодавства та
встановлені по справі обставини,
колегія суддів прийшла до висновку, що
позовні вимоги в цій частині також не
підлягають задоволенню.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) передбачено, що у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи все вищевикладене у своїй
сукупності, колегія суддів дійшла
висновку, що позовні вимоги ТОВ
"Укрекспреспошта" є необґрунтованими
та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Відмовити у задоволенні позову
товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрекспреспошта"
повністю.

2. Судові витрати стягненню не
підлягають.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, після закінчення
строку на апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо постанова не оскаржена в
апеляційному порядку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Головуючий
Н.В. Клочкова

Судді
Б.В. Санін

Т.О. Скочок