Справа № 379/1780/13-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
379/1780/13-а Головуючий у
1-й інстанції: Потеряйко С.А.
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді
Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева
Є.І.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3
на ухвалу Таращанського районного суду
Київської області від 09 жовтня 2013 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Крутогорбівської сільської
ради про усунення перешкод при
формуванні нових земельних ділянок, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Таращанського районного суду
Київської області від 09 жовтня 2013 року
у відкритті провадження за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Крутогорбівської сільської ради про
усунення перешкод при формуванні нових
земельних ділянок -відмовлено.

На вказану ухвалу суду позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить її
скасувати та направити справу до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга позивача підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в
своєму адміністративному позові
позивач ставить питання про скасування
рішень Крутогорбівської сільської
ради про відмову у виділенні земельної
ділянки, зобов'язання відповідача
усунути перешкоди по формуванню нових
земельних ділянок.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції, виходив з того, що із
поданих до суду позивачем матеріалів
позову не вбачається її визначеність
із порядком судочинства (цивільний чи
адміністративний), в якому слід
розглядати її заяву ( судовий збір
сплачений за порядком розгляду
позовних заяв у цивільному
судочинстві, а щодо вимог про
задоволення позову, позивачка
керується нормами КАСУ) та послався на
п. 1 ч. 1 статті 109 КАС України - суддя
своєю ухвалою відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі,
якщо заяву не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Однак, колегія суддів не може
погодитись з такою позицією суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
- завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії та
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 3 КАС
України - справа адміністративної
юрисдикції - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.1 статті 17 КАС України -
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень
управлінських функцій.

Згідно п. 4 Рішення Конституційного
суду України № 10-рп від 01 квітня 2010 року
- відповідно до п.п. «а», «б», «в», «г»
статті 12 Земельного кодексу до
повноважень сільських, селищних,
міських рад належить розпорядження
землями територіальних громад,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності,
вилучення земельних ділянок із земель
комунальної власності.

Конституційний суд України в своєму
рішення зазначив, що ці повноваження
охоплюються зазначеним у статті 143
Конституції України поняттям «інші
питання місцевого значення», а тому при
їх здійсненні сільські, селищні, міські
ради виступають як суб'єкти владних
повноважень, які реалізують розпорядчі
та інші функції.

Конституційний суд України вважає, що
вирішення земельних спорів фізичних та
юридичних осіб з органом місцевого
самоврядування як суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності належить до
юрисдикції адміністративних судів,
крім публічно-правових спорів, для яких
законом встановлений інший порядок
судового вирішення.

Аналогічна позиція знайшла своє
відображення в Постанові Пленуму
Вищого адміністративного суду України
№ 8 від 20 травня 2013 року, в пункті 12 якої
зазначено, що з аналізу норм статті 26
Закону № 280/97 - ВР, статті 6 Закону
України від 9 квітня 1999 року № 586-XIV «Про
місцеві державні адміністрації», ч. 1
статті 116 Земельного кодексу України
від 25 жовтня 2001 року № 2768-ІІІ випливає,
що управління та розпорядження
державним і комунальним майном є
організаційно-правовою діяльністю
суб'єктів владних повноважень - органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, які здійснюють її
шляхом прийняття актів з дотриманням
встановленої процедури.

Відповідно до положень статей 13, 14
Конституції України, статей 177, 181, 324,
глави 30 Цивільного кодексу України від
16 січня 2003 року № 435-IV, статті 148
Господарського кодексу України від 16
січня 2003 року № 436-IV власниками землі є
держава, Автономна Республіка Крим та
територіальні громади. Конституційний
Суд України в Рішенні від 1 квітня 2010
року № 10-рп/2010 у справі за
конституційним поданням Вищого
адміністративного суду України щодо
офіційного тлумачення положень
частини першої статті 143 Конституції
України, пунктів «а», «б», «в», «г»
статті 12 Земельного кодексу України, п.
1 ч. 1 статті 17 КАС України вирішив, що
органи місцевого самоврядування у
земельних відносинах з громадянами та
юридичними особами, в тому числі щодо
вирішення питань розпорядження,
передачі у власність, у користування
земельних ділянок, а також їх
вилучення, виступають виключно як
суб'єкти владних повноважень.

Земельні спори фізичних чи юридичних
осіб з органом місцевого
самоврядування як суб'єктом владних
повноважень, пов'язані з оскарженням
його рішень, дій чи бездіяльності,
належать до публічно-правових спорів,
на які поширюється юрисдикція
адміністративних судів.

Відповідно до статті 69 Закону України
від 16 жовтня 1996 року «Про
Конституційний суд України» - рішення і
висновки Конституційного суду України
рівною мірою є обов'язковими до
виконання.

З урахуванням вказаного Рішення
Конституційного суду України такі
правила визначення юрисдикції
адміністративних судів поширюються на
земельні спори за участю сільських рад.

Пунктом 1 ч. 2 статті 17 КАС України
визначено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Отже, обов'язковою ознакою
публічно-правового спору із суб'єктом
владних повноважень є здійснення цим
суб'єктом владних управлінських
функцій, які повинні здійснюватися
відповідним суб'єктом саме у тих
правовідносинах, в яких виник спір.

Відповідачем у справі є суб'єкт владних
повноважень - орган місцевого
самоврядування, наділений владними
управлінськими функціями на основі
законодавства.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
зазначає, що позивач вірно звернувся до
суду з даним позовом в порядку
адміністративного судочинства.

Отже при винесенні оскаржуваної ухвали
судом першої інстанції було допущено
порушення норм процесуального права,
що призвело до невірного по суті
вирішення справи.

Згідно до статті 204 КАС України -
підставами для скасування ухвали суду,
яка перешкоджає подальшому
провадженню у справі, і направлення
справи для продовження розгляду до
суду першої інстанції є, зокрема,
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС
України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Ухвалу Таращанського районного суду
Київської області від 09 жовтня 2013 року -
скасувати та направити справу до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку,
встановленому статтею 254 КАС України та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Файдюк В.В.

Судді:
Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.