Справа № 815/6197/13-а
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 р. Справа № 815/6197/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Бжассо Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.при
секретаріПолянській А.М.

за участю сторін: ДПІСавецька Н.С.
(довіреність)ПозивачВисоцький В.Е.
(довіреність)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Іллічівську Головного
Управління Міндоходів в Одеській
області на Постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 26
вересня 2013 року по справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Одесаспеценерго» до
Державної податкової інспекції у м.
Іллічівську Головного Управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення від
21.08.2013 року, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Іллічівську Головного
Управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення від 21.08.2013 року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2013 року позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Іллічівську
Головного Управління Міндоходів в
Одеській області № від 21.08.2013
року.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні вимог
позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
09.08.2013 року, ДПІ у м. Іллічівську ГУ
Міндоходів в Одеській області була
проведена позапланова невиїзна
перевірка ТОВ «Одесаспеценерго» з
питань взаємовідносин із платником
податків ТОВ «Спецбуденергопостач» за
період травень, червень, серпень 2012
року їх реальності та повноти
відображення в обліку, про що складено
акт перевірки від 09.08.2013 року №
257/22-15-03-22-02-0304/34490487.

За результатами проведеної перевірки,
податковим органом встановлено
порушення товариством п. 198.1, п. 198.2, п.
198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, в результаті чого було
донараховано податок на додану
вартість в сумі 22 383 грн., в тому числі в
розрізі звітних податкових періодів:
травень 2012 року на суму ПДВ 5 250 грн.;
червень 012 року на суму ПДВ 9 583 грн.;
серпень 2012 року на суму ПДВ 7 550 грн.

На підставі акту перевірки, ДПІ у м.
Іллічівську ГУ Міндоходів в Одеської
області прийнято податкове
повідомлення - рішення від 21.08.2013 року
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання в розмірі 22 383 грн. - за
основним платежем, 5 596 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Висновки податкового органу
обґрунтовані тим, що діяльність
контрагенту позивача, ТОВ
«Спецбуденергопостач», підпадає під
ознаки фіктивної діяльності суб'єкта
господарювання, передбачених у ст. 551
Господарського кодексу України, у
зв'язку з чим, правочини, укладені ТОВ
«Одесаспеценерго» з ТОВ
«Спецбуденергопостач» в травні,
червні, серпні 2012 р., спрямовані
винятково на зменшення баз
оподаткування та не має під собою
розумної, економічно - обґрунтованої,
необхідної і достатньої ділової
(господарської) мети.

Відповідно до п.5.2 Наказу ДПА від 22.12.2010
року № 984 "Про затвердження Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства", у разі встановлення
перевіркою порушень податкового
законодавства за кожним відображеним в
акті фактом порушення необхідно: чітко
викласти зміст порушення з посиланням
на конкретні пункти і статті
законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень; зазначити первинні
документи, на підставі яких вчинено
записи у податковому та
бухгалтерському обліку, навести
регістри бухгалтерського обліку,
кореспонденцію рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів, та докази,
що підтверджують наявність факту
порушення.

Таким чином, наявність порушень
платником податків, відносно якого
проводиться перевірка вимог
податкового законодавства, має бути
вмотивоване та обґрунтовано з
посилання на відповідні норми закону.

Висновки перевірки щодо
безпідставності формування
податкового кредиту позивачем по
взаємовідносинам з його контрагентом,
обґрунтовані податковою інформацією,
що надійшла від інших податкових
органів, стосовно самого контрагенту
позивача та його контрагентів по
попереднім ланцюгам постачання,
стосовно яких встановлені дефекти у
правовому стані (ТОВ « Маркітан Груп»
акт перевірки ДПІ у Києво -
Святошинському районі Київської
області ДПС від 25.03.2013 року № 176/22-2/37866462;
ТОВ «Транс Сервіс Груп Плюс» акт
перевірки ДПІ у Бабушкінському районі
м. Дніпропетровська від 23.01.2013 р. № 143;
ТОВ «Консалтінгова група «Вікторі»,
акт перевірки у Бабушкінському районі
м. Дніпропетровська від 23.01.2013 року №
148/224/38112585).

В суді першої інстанції представник
позивача пояснив, що в безпосередніх
господарських правовідносинах з вище
переліченими суб'єктами
господарювання, він не перебував.

Відносно безпосереднього контрагенту
позивача, ТОВ «Спецбуденергопостач», в
акті перевірки відповідач посилається
на акт ДПІ у Печерському районі м.
Києва від 17.04.2013 року № 1387/22.1/37268630 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Спецбуденергопостач» за період
травень, червень, серпень 2010 року», суд
приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень п. 73.5 ст. 75
Податкового кодексу України, з метою
отримання податкової інформації
контролюючі органи мають право
проводити зустрічні звірки даних
суб'єктів господарювання щодо платника
податків.

Зустрічною звіркою вважається
співставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, що
здійснюється контролюючими органами з
метою документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і
проводяться в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

За результатами зустрічних звірок
складається довідка, яка надається
суб'єкту господарювання у десятиденний
термін.

До суду першої інстанції надано копію
акта ДПІ у Печерському районі м. Києва
ДПС від 17.04.2013 року № 1387/22.1/37268639 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Спецбуденергопостач» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово - господарських
взаємовідносин з ТОВ «Маркітант Груп»
за травень 2012 року, червень 2012 року,
серпень 2012 року».

За результатом проведеної звірки в
акті про неможливість її проведення,
зазначено, що перевіркою встановлені
порушення, а саме, правочини, укладені з
контрагентами порушують публічний
порядок, суперечать інтересам держави
та суспільства, вчинені удавано з метою
ухилення від сплати податків третіх
осіб.

З урахуванням положень ст. 75
Податкового Кодексу України, суд
вважає неприпустимим застосування в
обґрунтування висновків перевірки
позивача, результатів звірки інших
суб'єктів господарювання, оскільки
такі звірки проводяться виключно з
метою збору податкової інформації та
жодних висновків щодо дотримання або
порушення податкового законодавства
містити не повинні, оскільки звірки не
є перевірками.

Вирішуючи питання правомірності
формування позивачем податкового
кредиту по взаємовідносинам з ТОВ
«Спецбуденергопостач», суд першої
інстанції встановив, що ДПІ у м.
Іллічівську ГУ Міндоходів в Одеській
області було надано запити на адресу
ТОВ «Одесаспеценерго» (лист від 19.06.2013
року № 9690/10/22-0404) з проханням надати
бухгалтерські та податкові документи
щодо взаємовідносин з ТОВ
«Спецбуденергопостач» за період
травень, червень, серпень 2012 року.

Листом від 03.077.2013 року, позивачем були
надані пояснення та первинна
документація, яка була об'єктом
перевірки та є письмовими доказами
долученими до матеріалів справи, а
саме: договір підряду № 3-ПР/СП12 від
20.03.2012 року, договір підряду № 9-ПР/СП/12
від 08.06.2012 року, договір підряду № 11/2
ЭМР - ПР/СП/12 від 08.06.2012, договір підряду
№ 8-ПР/СП/12 від 12.06.2012 р, договір підряду
№ 13-ЄМР/СП/12 від 18.6.2012 року; акт здачі -
прийняття виконаних робіт від 25.06.2012
року, акт здачі - прийняття виконаних
робіт від 01.11.2012 року, акти прийняття
виконаних будівельних робіт від 28.09.2012
року, податкові накладні № 80, № 123, № 124,
№ 148, виписки по особовому рахунку.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 16.07.1999
р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового Кодексу
України, для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних непідтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Згідно положень п. 198.1, 198.2, 198.6 ст. 198
Податкового Кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше; дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Таким чином, на запит податкового
органу було надано первинну
документацію по взаємовідносинам з
контрагентом, відносно якої податковий
орган не висловив зауважень, щодо її
наявності та правильності оформлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 215, ч. 3 ст. 228
Цивільного кодексу України
недійсність правочину повинна
встановлюватись виключно судом.

Рішення суду про недійсність
правочинів, укладених між позивачем та
його контрагентом, відповідачем
надані не були.

За результатом дослідження письмових
доказів по справі, суд першої інстанції
цілком обґрунтовано дійшов до
висновку, що наявність належно
оформлених документів, необхідних для
внесення певних сум до податкового
кредиту, є недостатньою умовою для
встановлення правомірності його
формування, але разом з цим,
спростування факту реальності
правочинів покладається на податковий
орган, який відповідно до вимог ст. 72
КАС України має довести правомірність
та обґрунтованість своїх висновків, що
в ході розгляду зазначеної справи
доведено не було, оскільки не є
підставою для відмови у праві на
податковий кредит з податку на додану
вартість акт не проведеної звірки
контрагенту позивача, висновки якого
суперечать положенню та змісту ст. 75
Податкового Кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); добросовісно;
розсудливо.

Отже, позивач довів суду ті обставини,
на які посилався в обґрунтування
позовних вимог і вони підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги один в один
дублюють заперечення проти
адміністративного позову (а.с. 94), були
предметом дослідження в суді першої
інстанції та висновків останнього не
спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Іллічівську
Головного Управління Міндоходів в
Одеській області, - залишити без
задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2013 року по справі № 815/6197/13-а, - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі - 26
лютого 2014 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль