Справа № 2а-5491/10/1770
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року м. Київ
К/9991/39583/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Островича С.Е.

Степашка О.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Кузнецовської об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 08.02.2011 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 07.06.2011

у справі 2а-5491/10/1770

за позовом Сільськогосподарського
виробничого кооперативу "Зоря"

до Кузнецовської об'єднаної
державної податкової інспекції

про визнання нечинними та
скасування рішення та податкових
повідомлень -

рішень

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарський виробничий
кооператив "Зоря" звернувся до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Кузнецовської об'єднаної державної
податкової інспекції про визнання
нечинними та скасування рішення та
податкових повідомлень - рішень.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 08.02.2011 позов
задоволено.

Ухвалою Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 07.06.2011 постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
08.02.2011 залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
під час проведеної відповідачем
перевірки Сільськогосподарського
виробничого кооперативу "Зоря" щодо
правильності нарахування та сплати
податку на додану вартість виявлено
порушення позивачем вимог п.п. 7.3.1 п. 7.3
ст. 7 Закону України "Про податок на
додану вартість", п.п.3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п.п.
6.1.1 п. 6.1 ст. 6, п. 7.1 та п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7, п.п.
8.1.1 та п.п. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8, абз. "а" п. 19.2 ст. 19,
абз. "а" п.п. 20.3.1 та п.п.20.3.2 п. 20.3 ст. 20
Закону України "Про податок з доходів
фізичних осіб", п. 2.3, 5.1 та 5.10 Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні;.за
результатами перевірки складено акт
№1295/23/00855664 від 20.10.2010.

На підставі вказаного акту
перевірки 03.11.2010 відповідачем прийнято
податкові повідомлення-рішення
№/0, яким до позивача застосовано
штрафну санкцію по податку на додану
вартість в розмірі 36243,00грн.; №/0,
яким позивачу донараховано податок на
додану вартість в розмірі 24575,00грн. та
застосовано штрафну санкцію в розмірі
12287,50 грн. (всього 36862,50 грн.); №/0,
яким позивачу донараховано податок з
доходів найманих працівників в розмірі
3781,53 грн. та застосовано штрафну
санкцію в розмірі 7563,06 грн. (всього
11344,59грн.) та рішення № про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 147538,48 грн. за
порушення ведення касових операцій.

Пункт 11.29 статті 11 Закону "Про
податок на додану вартість" та
постанова Кабінету Міністрів України
№ 271 від 26.02.1999 року, на які посилається
відповідач, не регулюють порядок
оподаткування операцій з реалізації
сільськогосподарським підприємством
молока та м'яса переробним
підприємствам, а також правовідносини
між сільськогосподарським
підприємством та товаровиробником
(населенням).

Судами попередніх інстанцій
правильно встановлено, що, податковим
законодавством України не передбачено
нарахування податкових зобов'язань з
податку на додану вартість
сільськогосподарському підприємству
за невиплату дотацій
сільськогосподарському
товаровиробнику, нараховану
переробним підприємством.

Матеріалами справи встановлено, що
договірні зобов'язання існували між
ВАТ "Володимирецький молочний завод" та
населенням, а відтак податковим
агентом щодо утримання податку з
доходів фізичних осіб за здане
переробному підприємству молоко є ВАТ
"Володимирецький молочний завод" й
відповідно до п.20.2 ст.20 Закону України
"Про податок з доходів фізичних осіб"
він несе відповідальність за
неутримання та неперерахування
податку до бюджету.

Крім того, колегія суддів зазначає,
що податкові зобов'язання по податку
на додану вартість та податок з доходів
фізичних осіб відповідачем визначено
поза межами строку давності,
встановленого п.15.1.1 Закону № 2181, тобто
більше ніж за 1095 днів.

Виходячи з вищенаведеного
колегія суддів погоджує висновок судів
попередніх інстанцій, що №/0 від 03
листопада 2010 року підлягає скасуванню.

Як вбачається з акту перевірки,
Кузнецовською ОДПІ виявлено порушення
«Положення про ведення касових
операцій у національній валюті»,
затвердженого постановою НБУ № 637 від
15.12.2004 року, у вигляді недотримання
встановленого ліміту залишку готівки,
допущеного позивачем в 2007 році.

Статтею 239 ГК України передбачено,
що однією з
адміністративно-господарських санкцій
є адміністративно-господарський штраф,
який стягується з господарюючого
суб'єкта до державного бюджету за
порушення визначених законодавством
України правил здійснення
господарської діяльності. Штрафні
санкції встановлені Указом Президента
України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки.,
відносяться до категорії
адміністративно-господарських
санкцій, загальний порядок
застосування яких встановлено Главою 27
Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.250 ГК України
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніше як через один рік з дня
порушення цим субєктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності.

Таким чином, прийняте
відповідачем рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій №
від 03 листопада 2010 року суперечить ст.
250 ГК України та підлягає скасуванню.

Відповідно до пп.17.1.3 п.17 ст.17 Закону
України № 2181, у разі коли контролюючий
орган самостійно донараховує суму
податкового зобов'язання платника
податків за підставами, викладеними у
підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2
статті 4 цього Закону, такий платник
податків зобов'язаний сплатити штраф у
розмірі десяти відсотків від суми
недоплати (заниження суми податкового
зобов'язання) за кожний з податкових
періодів, установлених для такого
податку, збору (обов'язкового платежу),
починаючи з податкового періоду, на
який припадає така недоплата, та
закінчуючи податковим періодом, на
який припадає отримання таким
платником податків податкового
повідомлення від контролюючого органу,
але не більше п'ятдесяти відсотків
такої суми та не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян сукупно за весь строк
недоплати, незалежно від кількості
податкових періодів, що минули.

Як вбачається з податкового
повідомлення-рішення № /0 від 03
листопада 2010 року, відповідачем
нарахована лише штрафна санкція по
податку на додану вартість в розмірі
36243,00 грн., а сума основного платежу по
цьому податку відсутня, а тому, воно
підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Кузнецовської об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 08.02.2011 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 07.06.2011 у
справі 2а-5491/10/1770 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кузнецовської
об'єднаної державної податкової
інспекції відхилити.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 08.02.2011 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 07.06.2011 у
справі 2а-5491/10/1770 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко