Справа № 817/1801/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р.
м.Київ
К/800/39118/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Розваляєва
Т.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Рокитнівському районі Рівненської
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від 29
травня 2013 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 11 липня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Рокитнівському районі
Рівненської області про визнання дій
протиправними, скасування вимоги та
зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Рокитнівському районі Рівненської
області про визнання дій
протиправними, скасування вимоги від 07
травня 2013 року №Ф-68 про сплату боргу та
зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначає про протиправність
вимоги відповідача про сплату боргу,
оскільки вона є фізичною
особою-підприємцем та знаходиться на
спрощеній системі оподаткування та
відповідно до ч.4 ст.4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільняється
від сплати єдиного внеску як пенсіонер
за віком.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 29 травня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 11 липня 2013
року, позов задоволено частково;
визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в Рокитнівському районі
Рівненської області щодо винесення
вимоги про сплату єдиного внеску в сумі
1194,03 грн. від 07 травня 2013 року №Ф68
протиправними; скасовано вимогу в сумі
1194,03 грн. від 07 травня 2013 року №Ф68; в
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В частині задоволення позовних вимог
рішення суду першої та апеляційної
інстанцій мотивовані тим, що позивач є
пенсіонером за віком, отримує
відповідно до закону пенсію, обрав
спрощену систему оподаткування, що
надає йому підстави для звільнення від
сплати за себе єдиного внеску
відповідно до п.4 ч.1 та ч.4 ст.4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Управління Пенсійного фонду України в
Рокитнівському районі Рівненської
області звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
судові рішення скасувати в повному
обсязі, прийняти нове рішення, яким
відмовити повністю у задоволенні
позову.

В касаційній скарзі відповідач
зазначає про недосягнення позивачем
встановленого ст.26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійного віку, а тому
вважає, що позивач зобов'язаний
сплачувати суми єдиного внеску.

ОСОБА_2 у поданих запереченнях просить
судові рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається та
судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 є фізичною
особою-підприємцем, з 28 грудня 2006 року
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Рокитнівському районі Рівненської
області та отримує пенсію за віком
довічно.

Позивач є платником єдиного податку,
перебуває на спрощеній системі
оподаткування з 01 січня 2012 року, що
підтверджується свідоцтвом платника
єдиного податку від 15 травня 2012 року
серії НОМЕР_1.

На підставі ст.25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» відповідачем 07
травня 2013 року сформовано вимогу №Ф-68
про сплату боргу по єдиному внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 1194,03.

Закон України від 08 липня 2010 року №2464-VI
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначає
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Відповідно до ст.1 Закону №2464-VI єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI
платниками єдиного внеску є, зокрема,
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

При цьому, Законом України від 07 липня
2011 року № 3609-VI «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України», який
набув чинності з 06 серпня 2011 року,
статтю 4 Закону №2464-VI доповнено
частиною четвертою, якою встановлено,
що особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Отже, як вірно відзначено судами
попередніх інстанцій, оскільки позивач
є пенсіонером, отримує пенсію за віком
у відповідності до ст.55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», на нього з
серпня 2011 року згідно ч.4 ст.4 Закону
№2464-VI не розповсюджується обов'язок зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

За вказаними обставинами суди
попередніх інстанцій дійшли вірного
висновку про неправомірність
винесення вимоги про сплату боргу 07
травня 2013 року №Ф-68 на підставі ст.25
Закону №2464-VI.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
першої та апеляційної інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Посилання відповідача в касаційній
скарзі на недосягнення позивачем
встановленого ст.26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійного віку колегією
суддів відхиляються як безпідставні.

Позивач отримує пенсію за віком на
пільгових умовах зі зниженням
пенсійного віку відповідно до ст.55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», відповідно до абз.1 якої
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування».

З аналізу вказаної статті можна
зробити висновок, що пенсійний вік для
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, за
відповідних умов може зменшуватися, а
отже, призначення пенсії із зменшенням
пенсійного віку не впливає на статус
позивача як пенсіонера за віком.

Отже, позивач підпадає під дію ч.4 ст.4
Закону №2464-VI, а тому у нього відсутній
обов'язок зі сплати у 2012 році єдиного
внеску.

Також колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо відсутністю підстав для
задоволення позовної вимоги про
зобов'язання відповідача припинити
нарахування єдиного внеску позивачу,
як особі, що перебуває на пенсії за
віком, і пенсійний вік для якої було
зменшено, у зв'язку з її
безпідставністю.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Рокитнівському районі Рівненської
області залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 29 травня 2013
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 11 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді