Справа № 2а-176/12/0970
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року Справа № 54823/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
головного управління праці та
соціального захисту населення
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2012
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
головного управління праці та
соціального захисту населення
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації про зобов'язання вчинити
дії,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом, у
якому просив визнати протиправними дії
головного управління праці та
соціального захисту населення
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації (далі - ГУПСЗН) щодо
відмови у перереєстрації на нього
автомобіля марки ЗАЗ моделі 110206, 2005
року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1,
кузов № НОМЕР_2 та зобов'язати
відповідача прийняти рішення щодо
перереєстрації згаданого автомобіля.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 13
лютого 2012 року у справі № 2а-176/12/0970
згаданий позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі ГУПСЗН
просило зазначене судове рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права. Апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що законодавством
України чітко регламентується
використання автомобілів, визнаних
гуманітарною допомогою. Зазначає, що
оскільки внук померлого інваліда
проживав з ним без реєстрації, то
законних підстав для залишення
автомобіля позивачу відсутні.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив із того,
що позивач фактично проживав у
квартирі свого дідуся ОСОБА_2 до його
смерті, був зареєстрований в цьому ж
будинку цього ж населеного пункту, а
тому дії ГУПСЗ щодо відмови у
перереєстрації на позивача автомобіля
марки ЗАЗ моделі 110206, 2005 року випуску,
реєстраційний № НОМЕР_1, кузов №
НОМЕР_2, яким був забезпечений його
покійний дідусь як інвалід війни II
групи, слід визнати протиправними та
зобов'язати прийняти рішення щодо
перереєстрації за позивачем вказаного
транспортного засобу.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, не
відповідають фактичним обставинам
справи і нормам матеріального права з
огляду на таке.

Як безспірно встановлено судом першої
інстанції, позивач ОСОБА_1 з 2001 року
проживає в АДРЕСА_1. У вказаній квартирі
він проживав зі своїми бабусею ОСОБА_3
та дідусем ОСОБА_2 та доглядав за ними.
Після смерті бабусі 27.06.2006 року
залишився проживати з дідусем. В
сусідньому під'їзді цього ж будинку, в
АДРЕСА_2 проживали його батьки. Батько
позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
являється інвалідом II групи по
загальному захворюванню (а.с. 16, 19-21).

ОСОБА_2 був інвалідом війни II групи, що
підтверджується дослідженим у
судовому засіданні посвідченням від
30.06.1996 року серії НОМЕР_3 (а.с. 18).

Як інвалід війни він був забезпечений
транспортним засобом автомобілем
марки ЗАЗ моделі 110206, 2005 року випуску,
реєстраційний № НОМЕР_1, кузов №
НОМЕР_2. Транспортний засіб був
виділений йому на підставі рішення
колегії ГУПСЗН від 29.11.2005 року за № 27 з
оплатою 7% вартості автомобіля.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_2 помер (а.с. 17).

Згідно з довідкою ЖЕО № 4 від 20.10.2011 року
за № 2264 ОСОБА_1 проживав в АДРЕСА_1 без
реєстрації та здійснював догляд за
ОСОБА_2 до дня його смерті (а.с. 22).

Після смерті ОСОБА_2 його онук - ОСОБА_1
звернувся до відповідача із зверненням
про надання йому, як члену сім'ї
померлого інваліда, дозволу на
перереєстрацію вказаного автомобіля.

ГУПСЗН листом від 31 жовтня 2011 року, з
посиланням на Порядок забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19 липня 2006 року № 999, відмовило
позивачу у наданні такого дозволу у
зв'язку з тим, що внук померлого
інваліда проживав з ним без реєстрації.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» після смерті
інваліда, дитини-інваліда автомобіль,
виданий безоплатно чи на пільгових
умовах, у тому числі визнаний
гуманітарною допомогою, за бажанням
членів його сім'ї може бути переданий у
їх власність безоплатно у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України. Технічні та інші засоби
реабілітації можуть бути залишені у
власності членів сім'ї померлого
інваліда, дитини-інваліда в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 19 липня 2006 року № 999 затверджений
Порядок забезпечення інвалідів
автомобілями.

Відповідно до пункту 16 цього Порядку (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) після смерті
інваліда автомобіль, яким він був
забезпечений головним управлінням
соціального захисту або управлінням
виконавчої дирекції, строк
експлуатації якого більше ніж 10 років,
залишається безоплатно члену сім'ї,
який на час смерті інваліда проживав та
був зареєстрований за місцем
постійного проживання і реєстрації
інваліда.

Автомобіль, строк експлуатації якого
від 5 до 10 років, залишається безоплатно
члену сім'ї, який на час смерті інваліда
проживав та був зареєстрований за
місцем постійного проживання і
реєстрації інваліда і
середньомісячний сукупний дохід сім'ї
якого за шість місяців, що передують
дню смерті інваліда, не перевищує
прожиткового мінімуму для сім'ї.

Автомобіль, строк експлуатації якого
менше ніж 10 років (крім випадку,
зазначеного в абзаці другому цього
пункту), після смерті інваліда
залишається у користуванні його сім'ї,
якщо в ній є інвалід, який: мав підстави
для забезпечення автомобілем на час
смерті інваліда або протягом не більше
6 місяців з дня його смерті; проживав і
був зареєстрований на час смерті
інваліда за місцем його постійного
проживання і реєстрації; не має іншого
автомобіля, у тому числі отриманого
через головне управління соціального
захисту або управління виконавчої
дирекції.

Член сім'ї померлого інваліда, який є
також інвалідом, має право повторно
стати на облік, але не раніше
закінчення строку експлуатації
автомобіля, отриманого за життя
інвалідом чи законним представником
недієздатного інваліда,
дитини-інваліда.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда,
який проживає та зареєстрований за
місцем постійного проживання і
реєстрації інваліда, автомобіль, строк
експлуатації якого менше ніж 10 років,
залишається у разі сплати ним протягом
шести місяців з дня смерті інваліда до
державного бюджету на рахунки,
відкриті в органах Державного
казначейства, а членом сім'ї померлого
інваліда внаслідок трудового каліцтва
- на рахунки відповідних управлінь
виконавчої дирекції вартості
автомобіля з урахуванням
розрахункової суми для викупу
автомобіля та суми, сплаченої за нього
інвалідом.

В іншому разі автомобіль, строк
експлуатації якого менше ніж 10 років,
повертається (вилучається) головному,
районному управлінню соціального
захисту або управлінню виконавчої
дирекції у повному комплекті.

При цьому, на переконання апеляційного
суду, у п. 16 Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями встановлено не
загальний строк експлуатації
автомобіля, а саме строк експлуатації
його інвалідом.

Так, апеляційним судом встановлено, що
строк експлуатації автомобіля
інвалідом становить менше ніж 10 років.

Крім того, абзацом 6 п. 16 зазначеного
Порядку визначено обов'язкову
передумову для переоформлення
автомобіля, а саме реєстрація члена
сім'ї за місцем постійного проживання і
реєстрації інваліда.

Як слідує з матеріалів справи, позивач
ОСОБА_1 зареєстрований не за місцем
постійного проживання та реєстрації
померлого інваліда ОСОБА_2 (а.с. 12).

Виходячи з вищенаведеного, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що відмовляючи позивачу у
перереєстрації автомобіля померлого
інваліда ГУПСЗН діяло на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, оскільки при вирішенні
даного публічно-правового спору судом
першої інстанції було допущено
порушення норм матеріального права, а
мотиви, з яких виходив суд під час
ухвалення свого рішення, не
відповідають фактичним обставинам
справи, оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нової про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу головного
управління праці та соціального
захисту населення Івано-Франківської
обласної державної адміністрації
задовольнити.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 13
лютого 2012 у справі № 2а-176/12/0970 та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук