Справа № 810/6786/13-а
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року 810/6786/13-а

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючий суддя: Головенко О.Д.,

при секретарі судового засідання
Вишневському Ю.А.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1;

представника відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві адміністративну
справу за позовом фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 до Тетіївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
скасування податкових повідомлень -
рішень -

в с т а н о в и в:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до
Тетіївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень від 18.09.2013 № , № та №
.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказує, що відповідачем було проведено
планову виїзну документальну
перевірку позивача з питань вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період 01.01.2012 по 31.12.2012,
за результатами якої складено акт
перевірки та на підставі якого
винесені оскаржувані податкові
повідомлення - рішення.

На думку позивача оскаржувані
податкові повідомлення - рішення є
незаконним та такими, що суперечать
нормам чинного податкового
законодавства України, оскільки
висновки відповідача, що відображені у
акті перевірки не відповідають
фактичним обставинам справи.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Просив справу
розглядати у його відсутності. Також
надав суду письмові заперечення проти
позову.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, заслухавши
пояснення позивача та відповідача, суд
вважає, що позов слід задовольнити,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачем на
підставі ст. 20, 72, 77, 81 - 83, 85, 86
Податкового кодексу України (надалі -
ПК України) та направлення від 08.08.2013 №
36 було проведено документальну планову
виїзну перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства позивачем за період з
01.01.2012 по 30.12.2012.

Підпунктом 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України
визначено право податкового органу
проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

В результаті проведеної перевірки було
складено акт від 05.09.2013
№ 69/171/НОМЕР_4 та яким встановлено
порушення п.п. 135.5.5 п. 135.5 ст. 135 ПК
України, а саме не було включено до
оподаткованого доходу не повернута
фінансова допомога, донараховано
податку на доходи фізичних осіб в сумі
11 109,15 грн., п.п. 169.2.2 п. 169.2 ст. 169 ПК
України, а саме без наявності заяви про
застосування податкової соціальної
пільги найманим працівникам,
донараховано податок на доходи
фізичних осіб в сумі 250,33 грн., п.п. 168.1.2 п.
168.1 ст. 168 ПК України, а саме позивачем
перераховано до бюджету 744,20 грн.
податку з доходів фізичних осіб з
заробітної плати, тобто з урахуванням
утриманого податку на доходи фізичних
осіб бюджет не отримав 1 798,16 грн.
податку на доходи фізичних осіб, п. 177.8
ст. 177 ПК України позивачем було
виплачено без утримання податку з
доходів фізичних осіб доходів без
копій документів, що підтверджується
їх державну реєстрацію, донараховано
податку на доходи фізичних осіб в сумі
550,65 грн., п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК
України не перераховано податку на
доходи фізичних осіб в сумі 16 579,02 грн.
та п.198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.6 ст. 201 ПК
України, в результаті чого позивачем
занижено податок на додану вартість за
січень, лютий, травень, вересень 2012 року
на суму 6 040,00 грн.

За наслідками проведеної перевірки
відповідачем були винесені спірні
податкові повідомлення - рішення від
18.09.2013 № , № та № .

Щодо порушення позивачем п.п. 135.5.5 п. 135.5
ст. 135 ПК України, а саме не включення
фінансової допомоги, що не повернута
від позивача в сумі 37 375,00 грн., суд
зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПК
України поворотна фінансова допомога -
це сума коштів, що надійшла платнику
податків у користування за договором,
який не передбачає нарахування
процентів або надання інших видів
компенсації у вигляді плати за
користування такими коштами, та є
обов'язковою до повернення.

Згідно із п. 177.1 ст. 177 ПК України
оподаткуванню підлягають доходи
фізичних осіб - підприємців, які
отримані протягом календарного року
від провадження господарської
діяльності.

Тобто, враховуючи, що отримання
фізичною особою - підприємцем
поворотної фінансової допомоги
(позики) відповідно до умов договору
підлягає обов'язковому поверненню у
визначений строк, то протягом дії
договору сума поворотної фінансової
допомоги не включається до складу
доходу суб'єкта господарювання.

При цьому, слід зазначити, якщо сума
поворотної фінансової допомоги не
повертається у визначений у договорі
термін, то вона включається до складу
доходів фізичної особи - підприємця та
оподатковується на загальних
підставах.

Суд встановив, що договори
безпроцентної фінансової поворотної
позики, що укладі позивачем мають
термін граничного строку повернення
коштів у 2013 році, однак перевірка
здійснювалась за період з 01.01.2012 по
31.12.2012, тобто за період коли граничний
строк сплати не вийшов, а як було
вищевказано протягом дії договору сума
поворотної фінансової допомоги не
включається до складу доходу суб'єкта
господарювання.

Щодо спірного податкового
повідомлення - рішення № , суд
зазначає наступне.

Як вбачається з акту перевірки дане
податкове повідомлення - рішення, яким
зараховано податок з доходів найманих
працівників в розмірі 5 288,93 грн., з яких
2 599,14 грн. за основним
зобов'язанням та 2 689,79 грн. - за
штрафними санкціями, прийнято, на думку
відповідача на підставі порушень п. 177.8.
ст. 177 ПК України було виплачено без
утримання податку з доходів фізичних
осіб - підприємців дохід на користь
позивача без копій документів, що
підтверджують їх державну реєстрацію
та донараховано податку на доходи
фізичних осіб в сумі 550,65 грн.

Разом з тим, згідно з п. 177.8 ст. 177 ПК
України під час нарахування (виплат)
фізичній особі - підприємцю доходу від
здійснення ним підприємницької
діяльності, об'єкт господарювання
та/або самозайнята особа, які
нараховують (виплачують) такий дохід,
не утримують податок на доходи у
джерела виплати, якщо фізичною особою -
підприємцем, яка отримує такий дохід,
надано копію документу, що підтверджує
її державну реєстрацію відповідно до
закону як суб'єкта підприємницької
діяльності. Це правило не
застосовується в разі нарахування
(виплати) доходу за виконання певної
роботи та/або надання послуги згідно з
цивільно - правовим договором, коли
буде встановлено, що відносини за таким
договором фактично є трудовими, а
сторони договору можуть бути
прирівняні до працівника чи
роботодавця відповідно до підпунктів
14.1.195 та 14.1.222 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу.

Таким чином, для неутримання
податковим агентом податку на доходи
фізичних осіб об'єктом господарювання,
який має господарські відносини з
фізичною особою підприємцем необхідно
встановити чи є документ,
підтверджуючий, що фізична особа
зареєстрована суб'єктом в
підприємницької діяльності.

Як вбачається з акту перевірки
відповідачем не спростовується, що
позивачем сплачено дохід саме фізичній
особі - підприємцю Враховуючи
зазначене, дохід виплачений позивачем
фізичній особі - підприємцю
включається до бази оподаткування
податком на доходи фізичних осіб. У
зв'язку з цим позивач, не є податковим
агентом відносно таких осіб і
звільнена від обов'язку подання щодо
них розрахунків форми № 1-ДФ, а дохід
виплачений таким особам не включається
до бази оподаткування податком на
доходи фізичних осіб.

Податковим повідомленням - рішенням
№ нараховано податок на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) в розмірі 7 550,00
грн., з яких 6 040,00 грн. за
основним зобов'язанням та 1 510,00 грн. - за
штрафними санкціями, прийняте
відповідачем у зв'язку із порушенням п.
198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.6 ст. 201 ПК України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість за січень, лютий,
травень, вересень 2012 року на суму 6 040,00
грн.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України визначено,
що не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог ст. 201
цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Платники податку, що застосовували
касовий метод до набрання чинності цим
Кодексом або застосовують касовий
метод, мають право на включення до
податкового кредиту сум податку на
підставі податкових накладних,
отриманих протягом 60 календарних днів
з дати списання коштів з банківського
рахунка платника податку.

Для банківських установ при одержанні
ними права власності на заставне майно
з метою подальшого продажу таке право
зберігається до моменту продажу такого
заставленого майна.

Суд дослідивши акт перевірки встановив
велику кількість розбіжностей, як з
поясненнями позивача так і з
письмовими запереченнями відповідача,
оскільки відображенні обґрунтування
заперечень та висновків акту перевірки
є різними.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами
в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно ч. 2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач, як суб'єкти
владних повноважень проігнорувавши
вимоги вищевказаних норм закону не
надав суду належних та допустимих
доказів спростування позовних вимог
ФОП ОСОБА_1, а тому за наведених
обставин суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Керуючись статтями 11-14, 69-71, 79, 86, 94, 122,
159-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Тетіївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 18.09.2013 № , № та №
.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 судовий збір в сумі 172 (сто
сімдесят дві) грн. 06 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо не скасовано,
набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду у порядку,
встановленому статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання апеляційної
скарги через Київський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Головенко О.Д.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 10 лютого 2014 р.