Справа № 818/8625/13-а
Суддя: В.М. Соколов
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 р.
Справа №818/8625/13-a

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Соколова В.М.

за участю секретаря судового засідання
- Заіченко А.М.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Шульги М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу №818/8625/13-a за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Конотопської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Сумській області про скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_3)
звернулася до Сумського окружного
адміністративного суду з позовом до
Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області (Конотопська ОДПІ), в якому
просить визнати нечинними і
скасувавати податкові
повідомленння-рішення:

- № від 06.06.2013 про сплату грошового
зобов'язання з ПДФО в сумі 65927,07 грн.;

- № від 06.06.2013 про сплату грошового
зобов'язання з ПДФО в сумі 510,00 грн.;

- № від 06.06.2013 про зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість в сумі 29768,00 грн. та
штрафної санкції 7442,00 грн.;

- № від 06.06.2013 про сплату грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 26002,50 грн.;

- № від 06.06.2013 про сплату
адміністративних штрафів та санкцій в
сумі 510,00 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
прийняті за результатами перевірки
податкові повідомлення-рішення є
безпідставним та такими, що прийняті
всупереч чинному законодавству
України, а тому підлягають скасуванню,
оскільки під час перевірки
відповідачем не було досліджено всіх
документів та обставин здійснення
договірних відносин.

Представник відповідача проти позову
заперечував у повному обсязі з підстав,
викладених у письмових запереченнях
(а.с.156-160,207-216), та зазначив, що
проведеною документальною плановою
виїзною перевіркою позивача було
встановлено ряд порушень податкового
законодавства, у зв'язку з чим
правомірно були винесені оскаржені
податкові повідомлення-рішення.

Суд, заслухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності, дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, з огляду на
начтупне.

У судовому засіданні встановлено, що
посадовими особами Конотопської ОДПІ
була проведена документальна планова
виїзна перевірка дотримання вимог
податкового законодавства ФОП ОСОБА_3
за період з 01.04.2010 по 31.12.2012, за
результатами якої складено акт
№315/17-10//167 від 23.05.2013 (а.с.18-33).

Проведеною перевіркою було
встановлені наступні порушення ФОП
ОСОБА_3:

1. Вимог п.177.10. ст.177 Податкового Кодексу
України, у результаті не ведення ФОП
ОСОБА_3 книги обліку доходів і витрат у
періоді з 01.01.2010 по 31.12.2012.

2. Вимог ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про прибутковий
податок з громадян", пп.135.5.4. п.135.5. ст.135;
п.138.4. ст.138; п.177.2. ст.177 Податкового
кодексу України, а саме: ФОП ОСОБА_3 було
занижено податок на доходи фізичних
осіб в сумі 54355,29 грн., в т.ч.:

- у період з 01.04.2010 по 31.12.2010 в сумі 8068,16
грн.;

- у 2011 році в сумі 6958,57 грн.;

-у 2012 році в сумі 39328,56 грн., в результаті
заниження сум валового доходу та
завищення сум валових витрат.

3. Вимог п. 176.2. ст.176 Податкового Кодексу
України, у зв'язку з ненаданням до
Конотопської ОДПІ довідок форми 1 ДФ
про суми нарахованих (виплачених)
доходів фізичним особам-підприємцям.

4. Вимог пп. 7.3.1. п.7.3. ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість", у
результаті чого донараховано суму ПДВ
в розмірі 20802,00 грн., що підлягає сплаті
до бюджету за жовтень 2010 року та
зменшено значення рядка 25 декларації з
ПДВ за жовтень 2010 року на 29768,00 грн.

На підставі вказаного вище акта
перевірки Конотопською ОДПІ були
прийняті податкові
повідомлення-рішення:

- № від 06.06.2013 про сплату грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб в сумі 510,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями
(а.с.34);

- № від 06.06.2013 про сплату
адміністративних штрафів та санкцій в
сумі 510,00 грн. (а.с.35).

- № від 06.06.2013 про сплату грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб в сумі 65927,07 грн., у тому
числі за основним платежем 54355,29 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями -
11571,78 грн. (а.с.36);

- № від 06.06.2013 про сплату грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 26002,50 грн., у тому числі
за основним платежем 20802,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 5200,50
грн. (а.с.37);

- № від 06.06.2013 про зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість в сумі 29768,00 грн. та
штрафної санкції 7442,00 грн. (а.с.38).

На переконання суду зазначені рішення
частково не відповідають вимогам ч. 3
ст. 2 КАС України з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що не
заперечується представником позивача,
що ФОП ОСОБА_3 помилково обрахувала
дохід не за касовим методом, а
визначила дохід за видатковою
накладною. А тому, дохід за 2-4 квартали
2010 року становить 804 037,62 грн., 2011 рік - 402
220,60 грн., за 2012 рік - 543 804,07 грн. (сторінка
10 Акту перевірки).

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення Конотопської
ОДПІ № від 06.06.2013 про сплату
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб є правомірним в
частині визначення податкового
зобов'язання за основним платежем в
розмірі 6504,56 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 1104,09
грн.

Разом з тим, щодо іншої частини
позовних вимог слід зазначити
наступне.

ФОП ОСОБА_3 згідно свідоцтва про
державну реєстрацію зареєстрована як
фізична особа-підприємець виконавчим
комітетом Конотопської міської ради
Сумської області 08.09.1998, реєстраційний
запис № 1002690. Взята на облік
Конотопською ОДПІ 29.10.1998 за №6342 як
платник податків. Відповідно до
свідоцтва НОМЕР_2 від 03.08.2009 - є
платником податку на додану вартість.
Основними видами діяльності позивача є
торгівля автозапчастинами,
металопластиковими конструкціями та
будівельними матеріалами.

Щодо висновків посадових осіб
податкового органу про порушення вимог
п. 177.10 ПКУ в результаті не ведення
ОСОБА_3 книги обліку доходів та витрат у
період з 01.10.2010 по 31.12.2012 року слід
зазначити наступне.

Так, відповідно до вимог п. 177.10. ст.. 177 ПК
України, фізичні особи - підприємці
зобов'язані вести книгу обліку доходів
і витрат та мати підтверджуючі
документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та
порядок її ведення визначаються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику.

В судовому засіданні було встановлено,
що книга обліку доходів і витрат
підприємця, в якій позивач здійснював
облік велась, зареєстрована в
Конотопській МДПІ Сумської області
06.11.2009 року за номером 170540. В ній
відображені здійснені господарські
операції за період з 03.08.2009 по грудень
2012 року (а.с. 92-113). Отже висновки про
порушення ФОП ОСОБА_3 вимог п. 177.10 ст. 177
ПКУ є необґрунтованими.

Щодо висновків, сформованих посадовими
особами податкового органу, про
порушення позивачем вимог ст. 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян»,
пп.135.5.4. п.135.5. ст.135; п.138.4. ст.138; п.177.2. ст.177
Податкового кодексу України, а саме:
ФОП ОСОБА_3 було занижено податок на
доходи фізичних осіб в сумі 54355,29 грн., в
т.ч.:

- у період з 01.04.2010 по 31.12.2010 в сумі 8068,16
грн.;

- у 2011 році в сумі 6958,57 грн.;

- у 2012 році в сумі 39328,56 грн., в результаті
заниження сум валового доходу та
завищення сум валових витрат, слід
зазначити наступне.

Так в акті перевірки зазначено про
встановлення заниження валового
доходу у періоді з 01.04.2010 року по 31.12.2010
р. в сумі 13921,34 грн., у періоді з 01.01.2011
року по 31.12.2011 року в сумі 29163,01 грн. - в
результаті невірного ведення обліку
доходів у зазначеному періоді, а саме: у
книзі обліку доходів і витрат,
відповідно і в податковій звітності
підприємцем зазначалися дані доходу
невірно, а саме: не в повному обсязі
відображалися суми доходів, які
надходили на розрахунковий рахунок
платника.

При цьому, як зазначено вище, позивач
погоджується з такими доводами
позивача та визнає наявність порушення
податкового законодавства в цій
частині.

Щодо заниження валового доходу у
періоді з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року в
сумі 246213,03 грн. в результаті невірного
відображення даних про отримані доходи
в книзі обліку доходів і витрат та в
податкових деклараціях про майновий
стан і доходи за 2012 рік в результаті не
включення до складу доходів 2012 року
суми простроченої кредиторської
заборгованості в розмірі 283800 грн. слід
зазначити наступне.

Відповідно до вимог п.п. 135.5.4. п. 135.5. ст.135
ПК України, інші доходи включають,
зокрема, вартість товарів, робіт,
послуг, безоплатно отриманих платником
податку у звітному періоді, визначена
на рівні не нижче звичайної ціни, суми
безповоротної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи.

На переконання посадових осіб
податкового органу зазначене
порушення виникло внаслідок того, що
ФОП ОСОБА_3 не було включено до складу
загального оподаткованого доходу за 2012
рік суму простроченої (безнадійної)
кредиторської заборгованості в
розмірі 283800,00 грн., яка сформувалася
перед ФОП ОСОБА_4

Так ФОП ОСОБА_3 було придбано у ФОП
ОСОБА_4 товарно-матеріальні цінності
(задвижки та цемент) на загальну суму
283800,00 грн., що підтверджується
видатковою накладною № 9 від 23 вересня
2009 року (а.с. 74), податковою накладною
від 23.09.2009 року № ((а.с. 73).

Згідно «Акта звіряння розрахунків з
дебіторами та кредиторами» від 23
серпня 2012 року сторони підтвердили
наявність заборгованості покупця
(позивач) за накладною №9 від 23.09.2009 року
в сумі 283800,00грн.

01 вересня 2012 року ФОП ОСОБА_4 на адресу
позивач було направлено
претензію-вимогу до позивача про
сплату заборованості.

05.09.2012року Позивач надає Відповідь на
претензію, якою визнає факт наявності
заборгованості та звертається з
проханням про відстрочку сплати
заборгованості (а.с. 125).

Листом 07.09.2012 року (а.с. 126) ФОП ОСОБА_4
погодила строк сплати боргу до 31 грудня
2013 року. Тобто у строк, який раніше
вказувала Позивач у проханні про
відстрочку сплати боргу.

Разом з тим, статтями 256, 257 і 258
Цивільного кодексу України
встановлено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Для окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Відповідно до положень частин першої,
п'ятої статті 261 Цивільного кодексу
України, перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила. За зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання. За
зобов'язаннями, строк виконання яких не
визначено або визначено моментом
вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання.

Отже, виходячи з аналізу зазначених
вище норм Цивільного кодексу України, -
для з'ясування питання спливу строку
позовної давності по кредиторській
заборгованості позивача, посадові
особи податкового органу мали
дослідити умови угод, укладених
позивачем з контрагентом за відповідні
періоди з метою з'ясування моменту з
якого починається перебіг строку
позовної давності.

Як вбачається з Акту перевірки (арк.11),
відповідач рахував початок перебігу
строку позовної давності від дати
видаткової накладної ФОП ОСОБА_4, при
цьому умови договірних відносин та
наведене вище листування не були
прийнято до уваги.

Крім того, відповідно до вимог ст.264
Цивільного кодексу України, перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Таким чином, посадові особи
податкового органу дійшли
необґрунтованого висновку щодо
заниження Позивачем доходу внаслідок
не включення до загального
оподаткованого доходу за 2012 рік суми
простроченої (безнадійної)
кредиторської заборгованості у сумі 283
800,00грн.

Щодо завищення позивачем витрат у 2-4
кварталі 2010 року та 2011 році слід
зазначити наступне.

Так на сторінці 13 Акту перевірки
зазначено, що до загальної суми валових
витрат, понесених підприємцем, за
період з 01.04.2010 року по 31.12.2010 року
безпідставно були включені витрати у
суму 39866,37 грн. у зв'язку з придбанням
товару, який не був реалізований у
вказаному періоді.

Крім того, в акті зазначено, що склад
витрат, пов'язаних з одержанням доходу
від підприємницької діяльності за
період з 01.01.2011 по 31.12.2011 року за
результатами перевірки з урахуванням
прямих валових витрат, що відповідають
фактичній сумі отриманого в цьому
періоді валового доходу в будь-якій
формі від визначеного виду діяльності
та підтверджені документально,
наведений у таблиці №2. З аналізу
наведених у таблиці даних випливає, що
у 2011 році позивачем завищено витрат
всього на суму 17227,48 грн.

Разом з тим, відповідно до вимог п. 1.7.
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок щодо
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
платниками податків - фізичними
особами, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
14.03.2013 №395, факти виявлених порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та повною мірою, з
посиланнями на первинні або інші
документи, які зафіксовані в обліку та
підтверджують наявність зазначених
фактів.

При цьому позивачем не зазначено які
саме суми і за якими первинними
документами були безпідставно
включені до складу витрат, у зв'язку з
чим суд дійшов висновку про
необґрунтованість таких висновків
посадових осіб податкового органу.

Також в акті перевірки встановлено, що
в порушення вимог п. 177.4 ст. 177 ПК України
у період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року ФОП
ОСОБА_3 безпідставно було включено до
складу валових витрат - 279,34 грн. Дане
порушення виникло внаслідок
безпідставного, в порушення вимог п.
177.4. ст. 177 ПК України, включення до
складу валових витрат грошових коштів
сплачених в якості відсотків за
кредитом. З даним порушенням в ході
судового розгляду справи представник
позивача погодилась.

Крім того, за висновками посадових осіб
податкового органу позивачем було
порушено вимоги пп.7.3.1. Закону України
«Про податок на додану вартість»
внаслідок заниження податку на додану
вартість за жовтень 2010 року на суму
50570,14 грн. В результаті не включення до
податкового зобов'язання з ПДВ обсягу
реалізованих товарів на загальну суму
252 850,70 грн. (без ПДВ) ПДВ- 50 570,17 грн. (стор.
21 Акту).

Разом з тим, суд не може погодитись з
такими висновками посадових осіб
податкового органу з огляду на
наступне.

Використовуючи дані, щодо придбання,
переміщення та реалізації цементу,
зазначені в книзі обліку доходів і
витрат ФОП ОСОБА_3, копія якої наявна в
матеріалах справи, а також інші
первинні документи, досліджені в ході
судового розгляду справи та наявні в
матеріалах справи, з урахуванням даних,
що викладені в актах перевірки від
01.11.2010 року № 408/17-1//457 (а.с. 42-72) та
від 23.05.2013 року № 315/17-10//167 (а.с. 18-33)
можна дійти наступних висновків.

Так посадовими особами податкового
органу в акті перевірки зазначено, що
за даними попередньої планової
перевірки (акт від 01.11.2010 року №
408/17-1//457 (а.с. 42-72) залишки
товарно-матеріальних цінностей станом
на 01.04.2010 року складали:

Цемент ПЦ 400 - 272,098 т.

Цемент ПЦ 500 - 169,296 т.

У період з 0.04.2010 року по 31.10.2010 року
позивачем придбано цементу:

ПЦ 400 - 611 т.

ПЦ 500 - 470 т.

У період з 0.04.2010 року по 31.10.2010 року
позивачем реалізовано цементу:

ПЦ 400 - 753,45 т.

ПЦ 500 - 359,80 т.

Згідно висновків посадових осіб
податкового органу залишки ТМЦ станом
на 31.10.2010 року складають:

ПЦ 400 - 129,648 т.

ПЦ 500 - 279,496 т.

Всього залишки цементу ПЦ 400 та ПЦ
500 станом на 31.10.2010 року складають у
вартісному виразі - 232664,75 грн., сума ПДВ -
46532,95.

Крім того, посадові особи
податкового органу в ході перевірки
сформували висновок про наявність у
позивача залишків запчастин по цінах
придбання на загальну суму 20185,95 грн.,
сума ПДВ 4037,19 грн. (а.с. 29-30, аркуш акту
перевірки 23-24).

При цьому, в акті перевірки
зазначено, що за даними Акту
контрольної перевірки інвентаризації
цінностей, яка проводилась в ході
попередньої планової перевірки, станом
на 20.10.2010 року залишки ТМЦ - відсутні. У
зв'язку з цим, посадові особи
податкового органу дійшли висновку, що
зазначені вище ТМЦ були реалізовані
позивачем.

Відповідно до вимог п.п. 7.3.1. п. 7.3.
ст.. 7 Закону України «Про ПДВ», датою
виникнення податкових зобов'язань з
поставки товарів (робіт, послуг)
вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше:

або дата зарахування коштів від
покупця (замовника) на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів (робіт, послуг), що підлягають
поставці, а у разі поставки товарів
(робіт, послуг) за готівкові грошові
кошти - дата їх оприбуткування в касі
платника податку, а при відсутності
такої - дата інкасації готівкових
коштів у банківській установі, що
обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для
робіт (послуг) - дата оформлення
документа, що засвідчує факт виконання
робіт (послуг) платником податку.

З посиланням на наведену норму, з
урахуванням викладених вище обставин,
посадові особи податкового органу
дійшли висновку про те, що ФОП ОСОБА_3 до
складу податкового кредиту з ПДВ за
жовтень 2010 року не було включено обсяг
реалізованих товарів на суму 252850,70 грн.,
що призвело до заниження суми податку
на додану вартість за жовтень 2010 року
на суму ПДВ 50570,145 грн.

Разом з тим наведені доводи та
розрахунки, зазначені вище, не знайшли
свого підтвердження в ході судового
розгляду справи, з огляду на наступне.

Так, зокрема, в попередньому акті
перевірки (акт від 01.11.2010 року №
408/17-1//457 (а.с. 42-72)) відсутня
розшифровка цементу за марками,
зазначена загальна кількість - 459,9 т.

Крім того, під час попередніх
перевірок інвентаризація залишків
товару не проводилась, залишки товару
станом на 31.03.2013 року не встановлені.

Документально підтверджено
придбання цементу:

ПЦ - 400 - 611 т. на загальну суму 295735,60 грн.

ПЦ 500 - 402,00 на загальну суму 234662,70 грн.

Реалізація цементу:

ПЦ - 400 - 753,45 тонн на суму 412139,24 грн.

ПЦ - 500 - 288,80 тонн на загальну суму 175199,31
грн.

Враховуючи відсутність даних про
залишки ТМЦ на початок періоду, для їх
встановлення необхідно використати
наступний підхід: до залишку товарів на
початок облікового періоду, що
вказаний в інвентаризаційному опису
необхідно додати вартість товарів, які
надійшли на протязі
міжінвентаризаційного періоду,
відняти вартість задокументованого
реалізованого товару = залишок товарів
на кінець облікового періоду.

Цемент ПЦ 400: використовуючи цей метод
обліковуємо, що станом на 20.10.2010 залишки
відсутні, придбано 611 т, продано 753,45 т.
то станом на 31.03.2010 року залишки
складають:

Х=753,45-611+0

Х=142,45т

Тобто, 142,45+611-753,45 = 0 залишок на 20.10.2010
року

Цемент ПЦ 500: придбано 402 т, продано 288,8т,
залишок на 20.10.2010 року 132 т. Х=132+288,8-402

Х= 18,8т

Таким чином, на 20.10.2010 року залишок ТМЦ
складає:

Цемент ПЦ 400 - 0 т.

Цемент ПЦ 500 - 132 т.

Щодо залишків запчастин, слід
зазначити наступне.

В акті перевірки від 23.05.2013 року №
315/17-10//167 (а.с.18-33) залишки запчастин
станом на 20.10.2010 року обчислені згідно
первинних документів визначені в
таблиці на сторінці 23 акту та складають
у грошовому виразі 20185,95 грн., сума ПДВ -
4037,19 грн. (а.с. 29-30), натомість фактично
відсутні.

Разом з тим, вході судового
розгляду справи наведені доводи були
спростовані наступним.

Відповідачу для перевірки були
надані первинні документи ФОП ОСОБА_3,
які залишились не врахованими при
формуванні висновків.

Так, відповідно до Договору зберігання
з ФОП ОСОБА_5 б/н від 14 червня 2010 року
(а.с. 130-132), Поклажедавець - Позивач
передав запчастини, а Зберігач (ФОП
ОСОБА_5) прийняв на відповідальне
зберігання: Гільза СТ (120.0) у кількості
141 шт. та гільзу СТ (100.0) у кількості 15 шт.
на загальну суму 11544,10 грн. Про що
складений Акт прийняття - передачі
матеріальних цінностей від 14.06.2010 року
(а.с. 132.).

Також, посадовими особами податкового
органу не враховано, що інші запчастини
були використані для ремонту двигунів.

Так позивач за усним договором прийняв
для ремонту Двигун А-01 М та Двигун ЯМЗ 238
від ЗАТ «Менське шляхове ремонтне -
будівельне управління № 82». Про що були
складені Акти про виявлені дефекти
устаткування.

Для ремонту Двигуна А-01 М необхідні
були запчастини, визначені в акті про
виявлені дефекти устаткування від
16.04.2010 року (а.с. 82), які пізніше були
придбані та встановлені

Для ремонту Двигуна ЯМЗ 238 також
необхідні були запчастини, визначені в
акт про виявлені дефекти устаткування
від 21.05.2010 року (а.с. 83), які пізніше були
придбані та встановлені

При цьому, не маючи найманих
працівників позивач уклав усний
договір ремонту з ТОВ „ВКП "Ротор".
Товариство відремонтувало вищевказані
двигуни з використанням запчастин
отриманих від Позивача. Документальним
підтвердженням є:

- акт здачі - прийомки виконаних робіт №
14 від 20.05.2010 р. (а.с. 77);

- податкова накладна від 20.05.2010 р. № 30.
Продавець: ТОВ „ВКП "Ротор".

Покупець: ФОП ОСОБА_3., сума 6170,00 грн. (а.с.
78);

- акт здачі - прийомки виконаних робіт №
21 від 11.06.2010 р. (а.с. 75);

- податкова накладна від 14.06.2010 р. № 43.
Продавець: ТОВ „ВКП "Ротор".

Покупець: ФОП ОСОБА_3, сума 5430,00 грн. (а.с.
76).

Позивач, після завершення ремонту,
повернув відремонтований двигун А-01 М
за накладною № 15 від 20.05.2010 р., сума 23574,00
грн. (а.с. 84), який отримав представник
ЗАТ «Менське шляхове ремонтне -
будівельне управління № 82» Ларченко
В.І за довіренністю ЯПС № 778613 від 20.05.2010
р. (а.с. 85). В свою чергу, двигун ЯМЗ 238 - за
накладною № 25 від 11.06.2010 р. сума 38220,00
грн. (а.с. 88) отримав представник ЗАТ
«Менське шляхове ремонтне - будівельне
управління № 82» Ларченко В.І за
довіреністю ЯПС № 778615 від 11.06.2010р. (а.с.
89).

В книзі доходів та витрат (сторінка 6,
а.с. 95) визначено чистий дохід з
проведеного ремонту двигунів в сумі
186,33 за 20.05.2013 року та 1155,80 грн. за 11.06.2013
року.

Позивачем були сформовані податкові
зобов'язані за наведеними
господарськими операціями згідно
податкових накладних: від 16.04.2010 р. № 7/1.,
сума 10000,00 грн. (а.с. 86), від 20.05.2010 р. № 15.,
сума 13574,00 грн. (а.с. 87), 21.05.2010 р. № 21. сума
2880,00 грн. (а.с. 90), від 11.06.2010 р. № 25. сума
35340,00 грн. (а.с. 91).

З огляду на викладені вище обставини,
суд дійшов висновку про
необґрунтованість висновків посадових
осіб податкового органу про порушення
позивачем вимог п.п. 7.3.1. п. 7.3. ст. 7
Закону України «Про Податок на додану
вартість».

Щодо висновків посадових осіб
податкового органу про порушення
позивачем вимог п.176.2 ПКУ у зв'язку з
неподанням до Конотопської ОДПІ
довідок форми 1ДФ про суми
нарахованих(виплачених) доходів
фізичним особам-підприємцям.

Так, відповідно до вимог п 176.2. ст.. 176 ПК
України особи, які відповідно до цього
Кодексу мають статус податкових
агентів, зобов'язані, зокрема:

а) своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до
контролюючого органу за місцем свого
розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду. Запровадження інших форм
звітності з зазначених питань не
допускається.

В свою чергу, відповідно до вимог п.п.
14.1.180. п. 14.1. ст.. 14 ПУ України, податковий
агент щодо податку на доходи фізичних
осіб - юридична особа (її філія,
відділення, інший відокремлений
підрозділ), самозайнята особа,
представництво нерезидента - юридичної
особи, інвестор (оператор) за угодою про
розподіл продукції, які незалежно від
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками та/або форми нарахування
(виплати, надання) доходу (у грошовій
або негрошовій формі) зобов'язані
нараховувати, утримувати та сплачувати
податок, передбачений розділом IV цього
Кодексу, до бюджету від імені та за
рахунок фізичної особи з доходів, що
виплачуються такій особі, вести
податковий облік, подавати податкову
звітність контролюючим органам та
нести відповідальність за порушення
його норм в порядку, передбаченому
статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46
Податкового кодексу України, податкова
декларація, розрахунок - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

Статтею 51 Податкового кодексу України
визначено порядок подання відомостей
про суми виплачених доходів платникам
податків - фізичним особам.

Так, податковий агент зобов'язаний
подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податків, а також сум
нарахованого та утриманого з них
податку органу державної податкової
служби за місцем свого обліку.

Наказом ДПА України від 24.12.2010 № 1020
затверджено «Порядок заповнення та
подання податковими агентами
Податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників, податку, і сум утриманого з
них податку». Останній визначає
порядок заповнення і подання органам
державної податкової служби України
податкового розрахунку сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, та сум утриманого з
них податку (далі - податковий
розрахунок) відповідно до вимог статті
51, підпункту 70.16.1 пункту 70.16 статті 70,
підпункту «б» пункту 176.2 статті 176
Податкового кодексу України.

Дія даного Порядку поширюється на
податкових агентів, а саме: юридичних
осіб (їх філії, відділення, інші
відокремлені підрозділи), самозайнятих
осіб, представництва нерезидентів -
юридичних осіб, які незалежно від
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками та/або форми нарахування
(виплати, надання) доходу (у грошовій
або негрошовій формі) нараховують
(виплачують, надають) доходи фізичній
особі та/або зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати податок,
передбачений розділом IV Кодексу, до
бюджету від імені та за рахунок
фізичної особи з доходів, що
виплачуються такій особі.

Відповідальність за податкові
правопорушення в частині неподання,
подання з порушенням встановлених
строків, подання не у повному обсязі, з
недостовірними відомостями або з
помилками податкової звітності про
суми доходів, нарахованих (сплачених)
на користь платника податків, суми
утриманого з них податку передбачена
пунктом 119.2 статті 119 Податкового
кодексу України.

Разом з тим, п.119.2 ст.192 Податкового
кодексу України відповідальність
встановлена за факт не подання
податкової звітності податковими
агентами. Однак позивач не є податковим
агентом бо не виплачує доходи на
користь платників податків - фізичних
осіб, не утримує суми податків. Позивач
не має найманих працівників. Позивач не
може бути податковим агентом по
відношенню до приватних підприємців -
постачальників. Вони є суб'єктами
підприємницької діяльності,
самостійно визначають об'єкт
оподаткування та сплачують податки за
себе.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов
висновку про необґрунтованість
тверджень посадових осіб податкового
органу про порушення позивачем вимог
п. 176.2 ПКУ у зв'язку з ненаданням до
Конотопської ОДПІ довідок форми 1ДФ про
суми нарахованих(виплачених) доходів
фізичним особам-підприємцям.

З огляду на викладені обставини, суд
дійшов висновку про необхідність
часткового задоволення позову, з
урахуванням правомірності нарахування
частини податкових зобов'язань в
податковому повідомленні-рішенні
№ від 06.06.2013 в розмірі 6504,56 грн. - за
основним платежем та 1104,09 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями. У
зв'язку з цим підлягають визнанню
протиправними та скасуванню податкові
повідомлення-рішення Конотопської
ОДПІ № від 06.06.2013 про сплату
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб в частині
податкового зобов'язання за основним
платежем в розмірі 47850,73 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 10467,69 грн.; № від 06.06.2013 про
сплату грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб в сумі
510,00 грн.; № від 06.06.2013 про
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в сумі 29768,00 грн. та штрафної
санкції 7442,00 грн.; № від 06.06.2013 про
сплату грошового зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 26002,50
грн.; № від 06.06.2013 про сплату
адміністративних штрафів та санкцій в
сумі 510,00 грн.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Таким чином, судовий збір, сплачений
позивачем при поданні позову до суду,
що підтверджується квитанцією № 3084.194.1
від 22.10.2013 у сумі 1301,60 грн. (а.с.133),
підлягає відшкодуванню ФОП ОСОБА_3 з
Державного бюджету України
пропорційно задоволеним позовним
вимогам.

Варто зазначити, що відповідно до п.п. 3.1
ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий
збір" (зі змінами, внесеними згідно із
Законом України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
сплати судового збору" від 19.09.2013 року
№590, який набрав чинності 23.10.2013) ставка
судового збору за подання до
адміністративного суду позову
майнового характеру становить 2%
розміру майнових вимог, але не менше 1,5
та не більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

З огляду на викладене вище, з
урахуванням норм ст. 4 Закону України
"Про судовий збір", судовий збір
підлягає відшкодуванню ФОП ОСОБА_3 з
Державного бюджету України
пропорційно задоволеним позовним
вимогам у сумі 245,09 грн.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Конотопської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Сумській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень - задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомленння-рішення
Конотопської ОДПІ № від 06.06.2013 про
сплату грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб в
частині податкового зобов'язання за
основним платежем в розмі 47850,73 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями в
розмірі 10467,69 грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомленння-рішення
Конотопської ОДПІ № від 06.06.2013 про
сплату грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб в сумі
510,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомленння-рішення
Конотопської ОДПІ № від 06.06.2013 про
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в сумі 29768,00 грн. та штрафної
санкції 7442,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомленння-рішення
Конотопської ОДПІ № від 06.06.2013 про
сплату грошового зобов'язання з
податку на додану вартість в сумі 26002,50
грн.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомленння-рішення
Конотопської ОДПІ № від 06.06.2013 про
сплату адміністративних штрафів та
санкцій в сумі 510,00 грн.

В задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Відшкодувати фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з
Державного бюджету України витрати зі
сплати судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам у сумі
245,09 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
В.М. Соколов

Повний текст постанови складено 10.02.2014
року.

З оригіналом згідно

Суддя
В.М. Соколов