Справа № 817/4262/13-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"24" лютого 2014 р.
Справа № 817/4262/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Франовської К.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "25" грудня
2013 р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Євро
Сервіс Груп" до Державної податкової
інспекції у м.Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення ,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «Євро
Сервіс Груп» (далі - ТзОВ «Євро Сервіс
Груп») звернулось з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у місті Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області (далі - ДПІ у м. Рівному) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 15.11.2013 року.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 25 грудня 2013
року позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення - рішення Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Рівненської області Державної
податкової служби від 15.11.2013 року №
.

Не погодившись з винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржила
відповідач- ДПІ у м.Рівному, яка
покликаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні заявлених
позовних вимог відмовити

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
представника відповідача на
підтримання поданої скарги,
заперечення представника позивача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Працівниками податкового органу
проведено позапланову виїзну
документальну перевірку ТзОВ «Євро
Сервіс Груп» з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
взаєморозрахунках з ПАП «Альтаір» за період з 01.06.2013р. по
31.07.2013р., про що складено акт №
/17-16-22-01/36905942 від 11.11.2013 року, яким
встановлено порушення підприємством
вимог :

п.44.1 ст.44 роз.1, п.185.1 ст.185, п.п.198.1, 198.2, 198.6
ст.198 роз.У Податкового кодексу України,
по причині чого завищено суму
податкового кредиту безтоварним
операціям з ПАП «Альтаір» на загальну
суму ПДВ 39858 грн., в т.ч. за червень 2013
року на суму - 19850,04 грн., липень 2013р. на
суму 20007,87 грн..

На підставі акта перевірки від 11.11.2013
року № /17-16-22-01/36905942 ДПІ у м. Рівному
прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 15.11.2013р. про збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 49823 грн. (39858
грн. - за основним платежем, 9965 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями (т.1
а.с.19).

Суд першої інстанції позов задовольнив
з тих підстав, що досліджені в судовому
засіданні докази підтверджують
реальність здійснення позивачем
господарських операцій з ПАП "Альтаір",
отже валові витрати та податковий
кредит за наслідками цієї операції
позивачем сформовані правомірно.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає їх такими, що
відповідають нормам матеріального
права та обставинам справи з огляду на
наступне.

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового
кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансові
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно пункту 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. № 88 (зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.95 року
за № 168/704), первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі)
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до пунктів 2.15, п.2.16
вищевказаного Положення,
забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать законодавчим та
нормативним актам.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення. Отже,
будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Відповідач вважає, що господарські
операції між позивачем та його
контрагентом є безтоварними та не
спрямовані на настання реальних
наслідків на здійснення господарської
діяльності. До таких висновків, при
проведенні перевірки позивача,
відповідач дійшов використавши акт
перевірки ДПІ у м. Херсоні , якою
складено акт від 17.09.13 р. № 1468/21-03-22-05/3156-
514 "Про неможливість проведення
зустрічної звірки ПАП "Альтаір" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства про
фінансово-господарських відносинах з
контрагентами - покупцями за
червень-липень 2013 року".

Проте колегія суддів апеляційного суду
з такими доводами відповідача не
погоджується з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 01 червня 2013 року
між позивачем (покупець) та ПАП
«Альтаір» (Продавець) укладено договір
поставки №08, згідно якого Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю товар, а Покупець
зобов'язується прийняти цей товар та
оплатити його (т.2 а.с.173-174).

Асортимент, кількість, ціна товару та
загальна сума товару визначається у
видаткових накладних. По придбанню
позивачем овочів та фруктів у ПАП
«Альтаір» позивачем надано видаткові
накладні №23 від 01.06.2013р., №28 від 04.06.2013р.,
№34 від 06.06.2013р., №42 від 08.06.2013р., №45 від
12.06.2013р., №48 від 12.06.2013р., №57 від 14.06.2013р.,
№59 від 17.06.2013р., №62 від 18.06.2013р., №61 від
19.06.2013р., №63 від 21.06.2013р., №64 від 22.06.2013р.,
№65 від 26.06.2013р., №66 від 29.06.2013р., №118 від
01.07.2013р., №119 від 12.07.2013р. №120 від 22.07.2013р.,
№121 від 31.07.2013р. та податкові накладні
№4/2 від 01.06.2013 року, №8/2 від 04.06.2013р., №14/2
від 06.06.2013р., №21/2 від 08.06.2013р., №23/2 від
12.06.2013р., №26/2 від 12.06.2013р., №33/2 від
14.06.2013р., №36/2 від 17.06.2013р., №38/2 від
18.06.2013р., №37/2 від 19.06.2013р., №39/2 від
21.06.2013р., №40/2 від 22.06.2013р., №41/2 від
26.06.2013р., №42/2 від 29.06.2013р., №75/2 від
01.07.2013р., №76/2 від 12.07.2013р., №77/2 від
22.07.2013р., №78/2 від 31.07.2013р. (т.1 а.с.82-127).

Як вбачається із даних податкових
накладних вони містять реквізити про
назву документа; дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції; підставу
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення від постачальника та від
отримувача.

На думку суду, вказані накладні
оформлені у відповідності до вимог
чинного законодавства та містять всі
необхідні реквізити передбачені
Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та пунктом 2.2 «Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України №88 від 24.05.1995 року.

Розрахунки за поставлений товар між
сторонами здійснено у безготівковій
формі на суму 300 000 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями №249 від 29.08.2013р., №263 від
30.08.2013р., №268 від 05.09.2013р., №281 від 11.09.2013р.,
№284 від 13.09.2013р., №286 від 17.09.2013р. (т.1
а.с.76-81).

З описової частини акта перевірки від
11.11.2013р. № /17-16-22-01/36905942 вбачається, що
ТзОВ «Євро Сервіс Груп» для проведення
перевірки були надані вищевказані
первинні документи по
взаєморозрахунках із ПАП «Альтаір»
(договір поставки від 01.06.2013р. №08,
податкові, видаткові накладні,
платіжні доручення,
товарно-транспортні накладні, реєстри
отриманих та виданих податкових
накладних).

Подальша реалізація, придбаних у ПАП
«Альтаір» овочів та фруктів
підтверджується наявними в матеріалах
справи документами. Так, придбані овочі
та фрукти позивач в подальшому
реалізовував торговим магазинам та
закладам громадського харчування, які
знаходяться в м.Львові та в Львівській
області, зокрема: ТОВ «МЕТРО Кеш енд
Кері Україна», ТзОВ «Континіум-Трейд»,
ТВК «Львівхолод», Підприємство ГНК
«Гетьман» ОПЛ, ТзОВ «Західпаб», ПП
«Флорес», ТзОВ «Сушия» і т.д., що
підтверджується договорами
купівлі-продажу, видатковими та
податковими накладними (т.1 а.с.30-75, 128-250,
т.2 а.с.1-129).

Згідно п.п.3.1.2 договору №08 від 01.06.2013р.
доставка товару здійснюється
транспортом Покупця або транспортом
Продавця, але за рахунок Покупця.
З огляду на це між ПП
«Інформаційно-консалтингова група»
(Перевізник) та ТзОВ «Євро Сервіс Груп»
(Замовник) було укладено договір на
надання транспортно-експедиційних
послуг, предметом якого стала
організація Перевізником за плату і за
рахунок Замовника виконання послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажів
автомобільним транспортом (т.1 а.с.28-29).

Факт виконання умов Договору
підтверджується товарно-транспортними
накладними на перевезення овочів за
маршрутом м.Каховка Херсонської
області до м.Львова за адресою
вул.Конюшинній, 6, автопідприємством у
яких зазначено ПП «ІКГ»
(Інформаційно-консалтингова група) (т.2
а.с.158-172).

За даною адресою позивач орендує
складське приміщення площею 204 кв.м. та
офісне приміщення (два кабінети),
площею 32 кв.м., що підтверджується
договорами оренди №40 та №42 від 06.11.2012
року (т.1 а.с.26, 27).

Відповідно до вимог п.198.3 ст.198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п.198.6 ст.198 цього Кодексу не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

З врахуванням наведеного, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
викладені в акті перевірки ТОВ
висновки податкового органу про
безтоварність господарських операцій
між ТзОВ «Євро Сервіс Груп» та ПАП
"Альтаір" не знайшли свого
підтвердження в ході з'ясування
обставин у справі по суті, відтак
встановлення податковим органом
завищення позивачем валових витрат та
податкового кредиту є необґрунтованим
та безпідставним.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах про оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що позовні вимоги
є обґрунтованими, судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Таким чином, приведені в апеляційні
скарзі доводи, висновку суду не
спростовують, а зводяться до
переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"25" грудня 2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
К.С. Франовська

судді:
І.Ф.Бондарчук

С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
обмеженою відповідальністю "Євро
Сервіс Груп" вул. Кавказька,11
кв.11,м.Рівне,33000

3- відповідачу/відповідачам: Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області вул.
Відінська,8,м.Рівне,33023