Справа № 806/569/14
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
Житомир справа № 806/569/14

категорія 2

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Романченко
Є.Ю., розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Прокурора Коростишівського
району Житомирської області до
Коростишівського міського голови,
Коростишівської міської ради про
визнання дій протиправними та визнання
незаконним, протиправним і скасування
рішення №718 від 31.01.2014 р.,

встановив:

Прокурор Коростишівського району
звернувся до суду з позовом до
Коростишівського міського голови та
Коростишівської міської ради, в якому
просив визнати протиправними дії
Коростишівської міської ради щодо
включення до порядку денного 36
(позачергової) сесії шостого скликання
питання "Про суспільно - політичну
ситуацію в країні та на території
Коростишівської міської ради" та
прийняття на 36 (позачерговій) сесії
шостого скликання рішення № 718 "Про
суспільно - політичну ситуацію в країні
та на території Коростишівської
міської ради"; визнати незаконним,
протиправним та скасувати рішення 36
(позачергової) сесії шостого скликання
Коростишівської міської ради № 718 від
31.01.2014 року "Про суспільно - політичну
ситуацію в країні та на території
Коростишівської міської ради". В
обґрунтування своїх позовних вимог
прокурор зазначав, що відповідно до
норм чинного законодавства України
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяли лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Прокурор вважає, що
вказане рішення є незаконним та таким,
що суперечить вимогам чинного
законодавства, порушує конституційні
засади місцевого самоврядування,
оскільки Коростишівська міська рада не
є органом, який здійснює контроль за
діяльністю органів центральної влади
України, та не уповноважена вимагати
закрити кримінальні провадження,
звільнити та притягнути до
відповідальності певних осіб; негайно
підписати та опублікувати закони,
прийняті Верховною Радою України 28
січня 2014 року; повернути Конституцію
України в редакції 2004 року; провести
одночасні позачергові вибори
Президента України та Верховної ради
України, органів місцевого
самоврядування у відповідності до
Конституції 2004 року; Президенту
України та новоствореному Уряду
невідкладно розпочати адміністративно
- територіальну реформу з формування
комплексної, ефективної діючої системи
місцевого самоврядування. Також
позивач вказав, що приймаючи
оскаржуване рішення відповідач
вирішив питання, які перебувають за
межами наданих законодавством
повноважень місцевого значення, грубо
порушив визначений законом порядок
скликання та проведення позачергової
сесії ради, не дотримався
встановленого порядку щодо
попереднього оприлюднення проекту
рішення, яке підлягало обговоренню на
сесії, тому наявні підстави для
визнання його протиправним і
скасування.

Прокурор надав заяву з проханням
розгляд справи здійснювати в порядку
письмового провадження. Позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представники відповідачів до суду не
прибули, про час та місце судового
розгляду справи були повідомлені
належним чином. Надійшли письмові
заперечення проти позову, в яких
вказано, що рішення 36 (позачергової)
сесії шостого скликання № 718 "Про
суспільно - політичну ситуацію в країні
та на території Коростишівської
міської ради" прийнято з дотриманням
норм чинного законодавства.

Суд вважає за можливе розглянути
справу у письмовому провадженні,
відповідно до частини 6 статті 128 КАС
України, на підставі наявних у ній
доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог з наступних підстав.

Встановлено, що до порядку денного
тридцять шостої (позачергової) сесії
Коростишівської міської ради шостого
скликання було включено, зокрема,
питання про суспільно-політичну
ситуацію в країні та на території
Коростишівської міської ради.

31 січня 2014 року Коростишівської
міською радою прийнято рішення № 718
"Про суспільно - політичну ситуацію в
країні та на території Коростишівської
міської ради". У цьому рішенні
Коростишівська міська рада вирішила
вимагати від Президента України В.Ф.
Януковича ініціювати:

1.1. Продовжити проведення
всеукраїнського круглого столу
представників всіх політичних партій,
громадських об'єднань та народних
лідерів громадського руху з метою
мирного врегулювання конфлікту,
налагодження постійного
конструктивного діалогу навколо
питань цілісності України, недопущення
її розколу та продовження курсу
держави і народу на євроінтеграцію,
наближення життя громадян України до
Європейських стандартів.

1.2. Негайно звільнити всіх затриманих
активістів майдану, як у м. Києві, так і
на місцях, закрити кримінальні
провадження та припинити
переслідування активістів і
журналістів.

1.3. Негайно підписати та опублікувати
закони, Прийняті Верховною Радої
України 28 січня 2014 року.

1.4. Повернути підрозділи міліції,
внутрішніх військ та спец підрозділів
за місцями їх постійної дислокації.

1.5. Лідерам опозиційних партій, лідерам
громадського супротиву в разі
виконання умов мітингувальників,
забезпечити звільнення державних
установ та приміщень.

1.6. Провести розслідування
протиправних дій та притягнення до
відповідальності тих, хто порушив
чинне законодавство, здійснивши
фізичне насильство над людьми,
законодавчо захистити життя та
здоров'я мітингувальників, сторін
конфлікту.

1.7. Повернути Конституцію України в
редакції 2004 року, тим самим повернутись
до парламентсько - президентської
держави.

1.8. Провести одночасні позачергові
вибори Президента України та Верховної
Ради України, органів місцевого
самоврядування у відповідності до
Конституції 2004 року.

1.9. Президенту України та
новоствореному Уряду невідкладно
розпочати адміністративно -
територіальну реформу з формуванням
комплексної, ефективно діючої системи
місцевого самоврядування.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд
зважає на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У частинах 2 і 3 статті 5 Конституції
України закріплено, що носієм
суверенітету і єдиним джерелом влади в
Україні є народ. Народ здійснює владу
безпосередньо і через органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування. Право визначати і
змінювати конституційний лад в Україні
належить виключно народові і не може
бути узурповане державою, її органами
або посадовими особами.

Згідно із частиною 1 статті 6
Конституції України, державна влада в
Україні здійснюється на засадах її
поділу на законодавчу, виконавчу та
судову.

Статтею 7 Конституції України
передбачено, що в Україні визнається і
гарантується місцеве самоврядування.

Місцеве самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України (ч. 1 ст. 140 Конституції
України).

Відповідно до ч. 3 ст. 140 Конституції
України, місцеве самоврядування
здійснюється територіальною громадою
в порядку, встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи.

Таким чином, місцеве самоврядування є
одним із проявів здійснення народом, у
формі територіальної громади, влади,
яка, в свою чергу, не належить до жодної
із гілок державної влади, що
характеризується самостійністю у
вирішенні певного кола питань.

У частині 1 статті 143 Конституції
України зазначено, що територіальні
громади села, селища, міста
безпосередньо або через утворені ними
органи місцевого самоврядування
управляють майном, що є в комунальній
власності; затверджують програми
соціально-економічного та культурного
розвитку і контролюють їх виконання;
затверджують бюджети відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць і контролюють їх виконання;
встановлюють місцеві податки і збори
відповідно до закону; забезпечують
проведення місцевих референдумів та
реалізацію їх результатів; утворюють,
реорганізовують та ліквідовують
комунальні підприємства, організації і
установи, а також здійснюють контроль
за їх діяльністю; вирішують інші
питання місцевого значення, віднесені
законом до їхньої компетенції.

Статтею 146 Конституції України
передбачено, що інші питання
організації місцевого самоврядування,
формування, діяльності та
відповідальності органів місцевого
самоврядування визначаються законом.

Отже, предметом відання місцевого
самоврядування є не будь-які питання
суспільного життя, а питання саме
місцевого значення, тобто ті, що
пов'язані передусім із життєдіяльністю
територіальних громад.

Висновки аналогічного характеру
наведені у рішенні Конституційного
Суду України від 26.03.2002 №6-рп/2002 у справі
за конституційним поданням
Міністерства внутрішніх справ України
щодо офіційного тлумачення положення
частини другої статті 28 Закону України
"Про статус депутатів місцевих Рад
народних депутатів" (справа про охорону
трудових прав депутатів місцевих рад)
(пункт 4).

Європейською хартією місцевого
самоврядування (ратифікована Законом
України від 15.07.1997 №452/97-ВР) закріплено,
що головні повноваження і функції
місцевих властей визначаються
конституцією або законом. Однак це
положення не перешкоджає наділенню
місцевих властей повноваженнями і
функціями для спеціальних цілей
відповідно до закону. Місцеві власті в
межах закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу (ч.1, ч.2 ст. 4).

Із системного аналізу зазначених норм
права слідує, що органи місцевого
самоврядування в межах закону мають
право вільно вирішувати будь-яке
питання місцевого значення, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу.

У свою чергу, повноваження сільських,
селищних, міських рад передбачені
главою 1 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" від 21.05.1997
року № 280/97-ВР (зі змінами та
доповненнями).

Перелік питань, які вирішуються
виключно на пленарних сільської,
селищної, міської ради наведено в
статті 26 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" від 21.05.1997
року № 280/97-ВР (зі змінами та
доповненнями), далі - Закон.

Вказана стаття не відносить ні до
загальної, ні до виключної компетенції
міських рад питання щодо пред'явлення
вимоги про призначення позачергових
виборів Президента України, Верховної
Ради України та органів місцевого
самоврядування у відповідності до
Конституції 2004 року.

Також не віднесено до компетенції
міської ради питання підписання,
опублікування та скасування законів;
діяльності Збройних Сил України, МВС,
інших правоохоронних органів;
звільнення засуджених (затриманих)
осіб, притягнення певних осіб до
відповідальності, вимагання від
представників всіх політичних партій,
громадських об'єднань та народних
лідерів громадського руху вчиняти дії
певні дії, зокрема, продовжувати
проведення всеукраїнського круглого
столу.

Конституцією України та законами
України визначено інший порядок
вирішення зазначених питань.

Так, інститут Президента України
ґрунтується на сукупності норм, що
містяться у розділі V Конституції
України, згідно з якими Президент
України визначений, зокрема, главою
держави, виступає від її імені, є
гарантом державного суверенітету,
територіальної цілісності України,
додержання Конституції України, прав і
свобод людини і громадянина. З огляду
на це Президент України потребує і
належного рівня правового захисту.

Відповідно до ст. 108 Конституції
України, повноваження Президента
України припиняються достроково у
разі: відставки; неможливості
виконувати свої повноваження за станом
здоров'я; усунення з поста в порядку
імпічменту; смерті.

Відставка Президента України набуває
чинності з моменту проголошення ним
особисто заяви про відставку на
засіданні Верховної Ради України (ст. 109
Конституції України).

Згідно із ч.3 ст. 15 Закону України "Про
вибори Президента України" від 05.03.1999
року № 474-XIV, позачергові вибори
Президента України проводяться у
зв'язку із достроковим припиненням
повноважень Президента України у
випадках, передбачених Конституцією
України.

Єдиним органом законодавчої влади в
Україні є парламент - Верховна Рада
України (ст. 75 Конституції України).

До повноважень Верховної Ради України,
згідно із ст. 85 Конституції України,
належить, зокрема: внесення змін до
Конституції України в межах і порядку,
передбачених розділом XIII цієї
Конституції; призначення
всеукраїнського референдуму з питань,
визначених статтею 73 цієї Конституції;
прийняття законів; призначення
чергових та позачергових виборів до
органів місцевого самоврядування.

У статті 106 Конституції України
визначено, що Президент України
призначає позачергові вибори до
Верховної Ради України у строки,
встановлені цією Конституцією.

Згідно із приписами статті 124
Конституції України, правосуддя в
Україні здійснюється виключно судами.
Делегування функцій судів, а також
привласнення цих функцій іншими
органами чи посадовими особами не
допускаються.

Окрім цього, суд зазначає, що
відповідно до частини 1 статті 46 Закону,
сільська, селищна, міська, районна у
місті (у разі її створення), районна,
обласна рада проводить свою роботу
сесійно. Сесія складається з пленарних
засідань ради, а також засідань
постійних комісій ради.

Сесія ради скликається в міру
необхідності, але не менше одного разу
на квартал, а з питань відведення
земельних ділянок та надання
документів дозвільного характеру у
сфері господарської діяльності - не
рідше ніж один раз на місяць (ч. 5 ст. 46
Закону).

Згідно із ч. 7 ст. 46 Закону, сесія
сільської, селищної, міської, районної
у місті ради повинна бути також
скликана за пропозицією не менш як
однієї третини депутатів від
загального складу відповідної ради,
виконавчого комітету сільської,
селищної, міської, районної у місті
ради, а сесія районної, обласної ради -
також за пропозицією не менш як однієї
третини депутатів від загального
складу відповідної ради або голови
відповідної місцевої державної
адміністрації.

У частині 12 статті 46 Закону визначено,
що пропозиції щодо питань на розгляд
ради можуть вноситися сільським,
селищним, міським головою, постійними
комісіями, депутатами, виконавчим
комітетом ради, головою місцевої
державної адміністрації, головою
районної, обласної ради, загальними
зборами громадян. Пропозиції щодо
прийняття рішень, які відповідно до
закону є регуляторними актами,
вносяться з урахуванням вимог Закону
України "Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності".

Враховуючи все викладене вище, суд
дійшов висновку, що Коростишівська
міська рада, приймаючи на позачерговій
сесії спірне рішення від 31 січня 2014
року № 718, вирішила питання, які не
стосуються життєдіяльності
територіальної громади міста, не
належать до її компетенції, а віднесені
законом до повноважень інших органів.

З огляду на те, що питання, які вимагає
Коростишівська міська рада від
Президента України в пунктах 1.1 - 1.9 не
стосуються питань життєдіяльності
територіальної громади міста, то
викладення їх у формі рішення міської
ради та, як наслідок, надання йому,
згідно із положеннями ч. 1 ст. 144
Конституції України, ознак
обов'язковості, є виходом за межі
повноважень відповідача, визначених
законом.

Згідно із частинами 1, 2 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Коростишівською міською радою доказів
правомірності прийняття рішення від
31.01.2014 року № 718 суду не надано. Доводи
відповідача, викладені у письмових
запереченнях проти позову, жодним
належним доказом підтвердженні не
були, тому суд не приймає їх до уваги.

Частиною 10 статті 59 Закону визначено,
що акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що дії Коростишівської міської ради
щодо включення до порядку денного 36
(позачергової) сесії шостого скликання
питання "Про суспільно - політичну
ситуацію в країні та на території
Коростишівської міської ради" та
прийняття на 36 (позачерговій) сесії
шостого скликання вказаного рішення є
протиправними, відтак рішення
Коростишівської міської ради "Про
суспільно - політичну ситуацію в країні
та на території Коростишівської
міської ради" від 31 січня 2014 року № 718
слід скасувати як незаконне, а позов
прокурора Коростишівського району
Житомирської області - задовольнити.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії
Коростишівської міської ради щодо
включення до порядку денного 36
(позачергової) сесії шостого скликання
питання "Про суспільно - політичну
ситуацію в країні та на території
Коростишівської міської ради" та
прийняття на 36 (позачерговій) сесії
шостого скликання рішення № 718 "Про
суспільно - політичну ситуацію в країні
та на території Коростишівської
міської ради".

Визнати незаконним та скасувати
рішення 36 (позачергової) сесії шостого
скликання Коростишівської міської
ради № 718 від 31.01.2014 року "Про суспільно -
політичну ситуацію в країні та на
території Коростишівської міської
ради".

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Є.Ю. Романченко