Справа № 2а-1970/436/12
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/42919/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С.
(суддя-доповідач), Голяшкіна О.В.,
Стрелець Т.Г.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу Державної фінансової інспекції
в Тернопільській області на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 29 лютого 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 07 червня 2013 року у справі за позовом
Зборівського районного центру
зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття до Державної
фінансової інспекції в Тернопільській
області про скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2012 Зборівський районний центр
зайнятості - робочий орган виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття (далі -
Зборівський РЦЗ) пред'явив позов до
Державної фінансової інспекції в
Тернопільській області (далі - ДФІ в
Тернопільській області) про визнання
протиправними та скасування пунктів 2, 3
вимог відповідача, викладених у листі
від 13 січня 2012 року за № 19-17-13-14/76.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 29 лютого 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07 червня 2013
року, позовні вимоги задоволено
частково.

Скасовано пункт 3 вимоги
Тернопільської об'єднаної державної
фінансової інспекції (державної
фінансової інспекції в Тернопільській
області) викладених у листі № 19-17-13-14/76
від 13 січня 2012 року. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів в частині задоволення
позовних вимог скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ДФІ в
Тернопільській області, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
права, просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати в
частині задоволення позовних вимог та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що на виконання п.
1.1.2.2 Плану контрольно-ревізійної
роботи міжрайонного
контрольно-ревізійного відділу в
Зборівському та Козівському районах на
IV квартал 2011 року проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності,
цільового та законного використання
коштів в Зборівському РЦЗ за 2009 - 2011
роки.

Ревізією встановлено, що в порушення
вимог п.п. «ж» п.1, п.2 та п.8 постанови
Кабінету Міністрів України від 08
лютого 1995 року № 100 «Про затвердження
порядку обчислення середньої
заробітної плати» за період
відрядження заробітна плата
обчислювалась не із середньої
заробітної плати працівникам за
останні два місяці роботи, а виходячи
із місячної заробітної плати, в
результаті в період з 01 січня 2009 року по
01 жовтня 2011 року зайво виплачено
заробітної плати в загальній сумі 1655,71
грн.. В період з 01 січня 2009 року по 01
жовтня 2011 року недоотримано
працівниками заробітної плати в
загальній сумі 1938,26 грн.. Внаслідок
допущених переплат зайво проведено
відрахування у відповідні фонди в сумі
602,30 грн..

Також ревізією встановлено, що
Зборівським РЦЗ виплачено одноразової
допомоги по безробіттю особам, які
втратили статус безробітного з причини
працевлаштування їх до завершення
терміну, за який фактично нараховано
допомогу по безробіттю, що є порушенням
п.5.5 наказу Міністерства праці та
соціальної політики України від 20
листопада 2000 року № 307 та чим завдано
збитки Зборівському РЦЗ на загальну
суму 9885,25 грн..

З метою усунення виявлених під час
ревізії порушень законодавства
Тернопільською об'єднаною державною
фінансовою інспекцією листом №19-20-13-14/76
від 13 січня 2012 року направлено позивачу
обов'язкові до виконання вимоги.

Пунктом 2 даної вимоги зобов'язано
провести донарахування та виплату
заробітної плати на суму 1938,26 грн.;
стягнути зайво виплачену заробітну
плату в сумі 1655,71 грн.; провести
перерахунок та відповідні
взаємозвірки щодо сум внесків до
державних цільових фондів та повернути
зайво сплачені кошти в сумі 602,30 грн.

Пунктом 3 даної вимоги Зборівський РЦЗ
зобов'язано вжити всіх заходів щодо
відшкодування зайво виплаченої
допомоги по безробіттю для організації
безробітними підприємницької
діяльності на загальну суму 9885,25 грн..

Задовольняючи позовні вимоги про
скасування пункту 3 вимог, які
викладені у Листі №19-17-13-14/76, суд першої
інстанції виходив із того, що діючим
законодавством не передбачено
обов'язку особи, яка отримала допомогу
по безробіттю одноразово для
організації підприємницької
діяльності, здійснювати
підприємницьку діяльність протягом
певного терміну.

Суд першої інстанції зазначив, що
нормативними актами не передбачено
підстав та порядку повернення допомоги
по безробіттю з причин
працевлаштування особи після зняття її
з обліку у центрі зайнятості.

Суд апеляційної інстанції погодився із
висновками суду першої інстанції та
залишив постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від 29
лютого 2012 року без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується із правовою позицією
судів першої та апеляційної інстанцій
із огляду на наступне.

Відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» розроблено Порядок
надання допомоги по безробіттю у тому
числі одноразової її виплати для
організації безробітними
підприємницької діяльності, що
затверджений наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20 листопада 2000 року № 307 (далі -
Порядок № 307)

Порядком №307 визначено механізм
призначення, виплати допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової
допомоги для організації безробітними
підприємницької діяльності, та
обчислення страхового стажу.

Відповідно до пункту 7.2. Порядку №307
одноразова виплата допомоги по
безробіттю здійснюється у розмірі
річної суми допомоги по безробіттю,
визначеної конкретному безробітному.

Якщо безробітний вже отримав частину
призначеної допомоги по безробіттю, то
виплачується її залишок.

Згідно пунктів 7.3-7.4. Порядку № 307 для
розгляду питань щодо отримання
допомоги безробітний подає до центру
зайнятості такі документи: заяву про
надання одноразової допомоги; бізнес -
план.

Рішення про одноразову виплату
допомоги по безробіттю (або відмову у
її виплаті) приймається директором
центру зайнятості на підставі висновку
комісії з питань одноразової виплати
допомоги по безробіттю для організації
підприємницької діяльності (далі -
комісія), щодо здатності безробітного
до підприємницької діяльності.
Висновок комісії надається, виходячи з
результатів професійної діагностики
безробітного, набутих ним знань з
організації підприємницької
діяльності та аналізу його
бізнес-плану.

Згідно п. 7.5 Порядку №307 одноразова
виплата допомоги по безробіттю
здійснюється через установи банків у
встановленому порядку за умови подання
безробітним до центру зайнятості
протягом 10 календарних днів після
прийняття рішення про одноразову
виплату допомоги по безробіттю
засвідченої в установленому порядку
копії свідоцтва про державну і
реєстрацію фізичної особи - підприємця,
а у разі створення юридичної особи -
копії свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи та копії
установчих документів протягом 30
календарних днів з дня їх подання.

Підпунктом 1 пункту 5.5 Порядку № 307
передбачено, що виплата допомоги по
безробіттю припиняється у разі
працевлаштування безробітного,
зайняття підприємницькою або іншою
діяльністю, пов'язаною з одержанням
доходу безпосередньо від цієї
діяльності, виконання робіт (послуг) за
цивільно-правовими угодами (з дня
працевлаштування, державної
реєстрації як суб'єкта підприємницької
або іншої діяльності, виконання робіт
(послуг) за цивільно-правовими угодами).

Підпунктом 1 пункту 6.14 Порядку № 307
передбачено, що якщо під час одержання
допомоги по безробіттю безробітний
своєчасно не подав відомості про
обставини, що впливають на умови її
виплати, у тому числі встановлені під
час розслідування страхових випадків
та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28 грудня 2007 року доповнено абзацом 3
пункту 3 статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», відповідно до якого у
разі, якщо застрахована особа не
здійснювала підприємницьку діяльність
протягом шести календарних місяців з
дня отримання допомоги по безробіттю
одноразово для організації
підприємницької діяльності (за
винятком обставин, що унеможливлюють
провадження підприємницької
діяльності), виплачена сума коштів
вважається використаною нею не за
призначенням та підлягає поверненню в
порядку, установленому спеціально
уповноваженими центральними органами
влади у сфері праці та соціальної
політики, державної податкової
політики за погодженням з правлінням
Фонду.

Згідно Рішення Конституційного Суду
України №10рп/2008 від 22 травня 2008
вищевказану зміну визнано не
конституційною. Конституційний Суд
дійшов висновку, що законом про
Держбюджет не можна вносити зміни до
інших законів зупиняти їх дію чи
скасовувати їх, оскільки з об'єктивних
причин це створює протиріччя у
законодавстві, і як наслідок -
скасування та обмеження прав і свобод
людини і громадянина.

З метою приведення нормативно-правових
актів у відповідність до вимог рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року Наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
Державної податкової адміністрації
України від 13 серпня 2008 року № 364/535 «Про
визначення такими, що втратили
чинність деяких наказів Міністерства
праці соціальної політики України та
Державної податкової адміністрації»
визнано таким, що втратив чинність
Наказ Міністерства праці та соціальної
політики України, Державної податкової
адміністрації України від 11 березня 2008
року № 124/115 «Про затвердження порядку
повернення коштів, виплачених як
допомога по безробіттю одноразово для
організації безробітними
підприємницької діяльності».

Із системного аналізу вищенаведених
норм колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що суди першої
та апеляційної інстанцій повно і
всебічно встановили обставини справи,
дали їм належну юридичну оцінку,
правильно застосували норми
матеріального і процесуального права
та прийшли до вірного висновку, що
діючим законодавством не передбачено
обов'язку особи, яка отримала допомогу
по безробіттю одноразово для
організації підприємницької
діяльності, здійснювати
підприємницьку діяльність протягом
певного терміну, а також не передбачено
підстав та порядку повернення вказаної
допомоги по безробіттю з причин
працевлаштування особи після зняття її
з обліку у центрі зайнятості, а тому
відсутні підстави для скасування або
зміни прийнятих ними рішень.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанцій та
встановлених обставин справи.

Згідно з частиною 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій, підстав для
задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 КАС
України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Тернопільській області
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 29 лютого 2012
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 07 червня 2013 року без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: