Справа № 2а-10043/09/2670
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

24 лютого 2014 року м. Київ
В/800/5094/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Степашка О.І.Суддів:
Голубєвої Г.К. Костенка М.І. Рибченка
А.О. Федорова М.О.,

перевіривши заяву Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі м.Києва Державної податкової
служби про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
03.10.2013 у справі № 2а-10043/09/2670 (№К/9991/135/11) -
номер справи у Вищому
адміністративному суді України) за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_6 до Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі м.
Києва третя особа ОСОБА_7 про
скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Солом'янському районі м.Києва
Державної податкової служби
звернулась до Верховного Суду України
із заявою про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
03.10.2013 у названій справі.

Відповідно до статті 2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
(зі змінами та доповненнями, внесеними
Законом України від 07.07.2010 №2453-VІ «Про
судоустрій і статус суддів»), заява про
перегляд судових рішень подається до
Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України, який за
змістом статей 2392 та 240 Кодексу
адміністративного судочинства України
перевіряє відповідність заяви вимогам
цього Кодексу та вирішує питання про
допуск справи до провадження.

Згідно статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
03.10.2013 заявник посилається на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, а саме - положень
ст. 250 Господарського кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копію ухвали Вищого
адміністративного суду України від
03.02.2010 № К-2503/08, в якій, на його думку,
згадані норми права застосовано
інакше, ніж у даній справі.

Між тим, відповідно до положень ст.237
КАС України, заява про перегляд
судового рішення може бути подана
виключно за наявності таких складових:
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права,
ухвалення різних за змістом судових
рішень, спірні питання виникли у
подібних правовідносинах. Зокрема,
така складова як подібність
правовідносин, означає тотожність
суб'єктного складу учасників відносин,
тобто об'єкта та предмета правового
регулювання, а також умов застосування
правових норм (наприклад часу, місця,
підстав виникнення, припинення та
зміни відповідних правовідносин). У той
же час, зміст правовідносин
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту рішення Вищого
адміністративного суду України,
наведеного заявником як приклад
неоднакового застосування судами норм
матеріального права, вбачається, що
зміст правовідносин, які у ньому
розглядалися, відмінний від того, який
є у даній справі.

Приписи ст.237 КАС України визначають
виключними мотивами подання заяви про
перегляд судових рішень неоднакове
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень саме у подібних
правовідносинах.

У той же час, як вбачається зі змісту
поданої заяви та доданого як приклад
неоднакового застосування судами норм
матеріального права рішення Вищого
адміністративного суду України,
неоднакове застосування судами норм
матеріального права у подібних
правовідносинах відсутнє.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
03.10.2013 по суті розглянуто питання щодо
не проведення розрахункової операції,
отриманої як передплата за проведення
банкету, через реєстратор
розрахункових операцій та не видано
розрахункового документа, за
результатами розгляду справи
встановлено факт проведення
розрахункової операції іншою особою, а
не позивачем, в той час, як в ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 03.02.2010 № К-2503/08 по суті
незабезпеченням відповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків, сумі зазначеній в денному
звіті реєстратора розрахункових
операцій, незабезпеченням щоденного
роздрукування та зберігання
фіскальних звітних чеків в книзі
обліку розрахункових операцій, не
проведення розрахункової операції,
через реєстратор розрахункових
операцій та не видано розрахункового
документа, за результатами якої
встановлено факт порушення позивачем
порядку проведення розрахунків,
відтак, немає підстав для звернення у
відповідності до ст.237 КАС України.

Також, в обґрунтування своїх вимог
заявник додає копію постанови
Верховного суду від 01.04.2009 № 21-307в09, в
якій, на його думку, згадані норми права
застосовано інакше, ніж у даній справі.

Разом з тим, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
зазначає, що до переліку рішень, на які
робиться посилання для підтвердження
підстав, установлених пунктом 1 частини
першої статті 237 КАС України,
відносяться рішення таких касаційних
судів (інстанцій): Вищого
адміністративного суду України, Вищого
господарського суду України, Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, колегії суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України як касаційної (третьої)
інстанції, Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України як
касаційної (третьої) інстанції, а також
рішення апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом України від 22 лютого 2007 року №
697-V «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України» щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ». Зазначений перелік
таких судових рішень є вичерпним.

До зазначених судових рішень не
належать рішення Верховного Суду
України, ухвалені Верховним Судом
України, який за винятковими
обставинами переглядав рішення,
ухвалені у касаційному порядку.

У зв'язку з цим, судовим рішенням, на яке
зроблено посилання, може бути рішення
суду касаційної інстанції, до
повноважень якого законодавством,
чинним на час ухвалення рішення, було
віднесено касаційний розгляд справи.

До таких судових рішень не належать
постанови Верховного Суду України, на
які заявником здійснюється посилання
на підтвердження підстав, установлених
пунктом 1 частини першої статті 237 КАС
України, оскільки вказані постанови
була прийняті внаслідок перегляду за
винятковими обставинами рішення,
ухваленого у касаційному порядку.

Зважаючи на викладене, підстав для
допуску справи до провадження для
перегляду судового рішення Верховним
Судом України у даній адміністративній
справі немає.

Керуючись ст.ст. 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И В:

Відмовити Державній податковій
інспекції у Солом'янському районі
м.Києва Державної податкової служби в
допуску справи для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
03.10.2013.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Степашко О.І.Судді
Голубєва Г.К. Костенко М.І. Рибченко
А.О. Федоров М.О.