Справа № 9101/116166/2012
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2013-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2013 рокусправа № 2а/0470/4368/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка
О.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря: Рязанова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«УкрХімТрейдингГруп» на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 22 травня 2012
року у справі №2а/0470/4368/12 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«УкрХімТрейдингГруп» до відповідачів:
про 1. Південної митниці; 2.
Головного управління Державної
казначейської служби у м. Києві
визнання протиправними та скасування
рішень,- ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«УкрХімТрейдингГруп» (далі по тексту -
позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Південної
митниці (далі по тексту - відповідач-1),
Головного управління Державної
казначейської служби у м. Києві (далі по
тексту - відповідач-2), в якому просило
визнати протиправним та скасувати
рішення Південної митниці про
визначення митної вартості товарів від
13 грудня 2011 року №500000006/2011/620583/2; визнати
протиправним та скасувати рішення
Південної митниці про визначення
митної вартості товарів від 13 грудня 2011
року №500000006/2011/610699/2; визнати
протиправною та скасувати картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №00000003/1/61639; визнати
протиправною та скасувати картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №00000003/1/61669; зобов'язати
Головне управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
перерахувати надмірно сплачену суму
податку на додану вартість у
загальному розмірі 237291,18 грн. на
поточний рахунок Товариства з
обмеженою відповідальністю
«УкрХімТрейдингГруп» у відділенні
«Дніпропетровського регіонального
управління АТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ
РОСІЇ» МФО 320627, р/р 05. (а.с.2-11)

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12 квітня 2012
року відкрито провадження в
адміністративній справі №2а/0470/4368/12.
(а.с.1)

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що ним було надано
митному органу всі додатково
витребувані документи в підтвердження
митної вартості товару, заявленої
декларантом, а фактична відмова
Південної митниці від перевірки даних,
відображених у зазначених документах,
є бездіяльністю з боку відповідача-1
щодо належного контролю за
правильністю визначення митної
вартості імпортованого товару, що не
узгоджується з вимогами чинного
законодавства України

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
травня 2012 року у справі №2а/0470/4368/12 у
задоволенні адміністративного позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«УкрХімТрейдингГруп» відмовлено
повністю. (головуючий суддя - Кальник
В.В.)

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що оскаржувані рішення
містять аргументацію щодо того, чому
при визначенні митної вартості товарів
митницею застосовано саме шостий
метод. Південна митниця при винесенні
рішень про визначення митної вартості
товарів від 13 грудня 2011 року
№500000006/2011/620583/2 та №500000006/2011/610699/2, а
також карток відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№00000003/1/61639 та №00000003/1/61669 діяла на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законами та
іншими нормативними актами України.

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю
«УкрХімТрейдингГруп», не погодившись з
вищезазначеною постановою суду першої
інстанції у даній адміністративній
справі, подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального права, просить постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 22.05.2012 року
по справі №2а/0470/4368/12 скасувати та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«УкрХімТрейдингГруп» в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач зазначає, що в ході
судового розгляду справи відповідач-1
не надав жодних доказів того, що
документи, подані позивачем під час
митного оформлення, не містять
відомостей про заявлену ним митну
вартість товарів та що такі відомості
не базуються на об'єктивних,
документально підтверджених даних, як
того вимагає ч.1 ст.264 МК України.
Відповідачем-1 при визначенні митної
вартості було застосовано 6-й метод -
резервний метод, без жодних пояснень та
обґрунтувань чому не можуть бути
застосовані попередні п'ять методів
визначення митної вартості, що є прямим
порушенням вимог ст.ст.266, 273 МК України,
а також п. 1.2 Наказу №1242.

03 грудня 2012 року на адресу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду за вх.№264531/12
надійшли заперечення відповідача-2 на
апеляційну скаргу, в яких він
посилаючись на те, що основною умовою
повернення коштів, вказаних у позовній
заяві, є обов'язкова їх сплата та
зарахування на рахунки відповідного
бюджету, просить залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 22 травня 2012
року у справі №2а/0470/4368/12 - без змін. Крім
того, відповідачем-2 заявлено
клопотання про розгляд справи за
відсутності його представника.

Відповідачі про дату, час і місце
розгляду справи повідомлялися у
встановленому порядку, своїх
представників для участі у її розгляді
не направили.

За таких обставин, з урахуванням думки
представника позивача, колегія суддів
ухвалила розглянути справу без участі
представників відповідачів.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги, просив скасувати
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
травня 2012 року у справі №2а/0470/4368/12 та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«УкрХімТрейдингГруп» в повному обсязі.

У судовому засіданні, заслухавши
пояснення представника позивача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та вивчивши матеріали справи у їх
сукупності, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на такі підстави.

Відповідач - Південна митниця, у
відповідності до ст.14 Митного кодексу
України є митним органом, який на
території закріпленого за ним регіону
в межах своєї компетенції здійснює
митну справу та забезпечує комплексний
контроль за додержанням законодавства
України з питань митної справи,
керівництво і координацію діяльності
підпорядкованих йому митниць та
спеціалізованих митних установ і
організацій.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що 05 жовтня 2011 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю
«УкрХімТрейдингГруп» та «Tricon Dry Chemicals»
LLC, USA було укладено контракт на
поставку товару №05-10/11.

Як вбачається з матеріалів справи,
Товариством з обмеженою
відповідальністю
«УкрХімТрейдингГруп» здійснено митне
оформлення товару «полівінілхлорид
суспензійний», згідно умов
вищезазначеного контракту, за ВМД
№500060701/2011/027218 та №500060701/2011/028144 у
кількості 220 000 кг по кожній декларації.
Вартість товару заявлено на рівні 0,86
доларів США/кг та 0,865 доларів США/кг
відповідно - за ціною договору,
відповідно до специфікації №1 та
специфікації №2.

Для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товару,
позивачем були надані, зокрема,
наступні документи:

- зовнішньоторговельний контракт
купівлі-продажу від 05 жовтня 2011 року;

- специфікація №1 та специфікація №2 до
зазначеного контракту;

- інвойс від 27 жовтня 2011 року №255089 та
інвойс від 04 листопада 2011 року №255213;

- прайс-лист від 10 травня 2011 року та
прайс-лист від 04 листопада 2011 року;

- пакувальний лист від 27 жовтня 2011 року
та пакувальний лист від 04 листопада 2011
року;

- сертифікат походження товару від 27
жовтня 2011 року та сертифікат
походження товару від 04 листопада 2011
року;

- сертифікат аналізу від 27 жовтня 2011
року та сертифікат аналізу від 04
листопада 2011 року;

- висновок експерта
Торгово-промислової палати №ГО-5971 від
05 грудня 2011 року та висновок експерта
Торгово-промислової палати №ГО-6196 від
16 грудня 2011 року;

- витяги експортних декларацій США;

- довідки банку з платіжними
дорученнями на підтвердження сплати
суми за Товар на користь нерезидента;

- страховий сертифікат №42386.

Разом з тим, відповідачем-1 було
відмовлено в прийнятті вищезазначених
ВМД та складено Картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон №500000003/1/61639 та №500000003/1/61669.

Також відповідачем були прийняті
Рішення про визначення митної вартості
товарів від 13 грудня 2011 року
№500000003/2011/620583/2 та від 25 грудня 2011 року
№500000003/2011/610699/2, в яких відповідач
зазначив, що митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, в зв'язку з
неподанням декларантом додаткових
документів , які підтверджують
заявлену митну вартість.

З метою уточнення та правильного
визначення митної вартості товару,
відповідачем було запропоновано
позивачу надати додаткові документи, а
саме:

- копію вантажної митної декларації
країни відправлення;

- цінову довідку
«Укрпромзовнішекспертизи» (за
специфікацією №1).

Позивачем були надані відповідачу
наступні документи:

- висновок від 19 січня 2012 року №205 про
якісні та вартісні характеристики
товару ДП «Укрпромзовнішекспертиза»;

- переклад витягу із законодавчого акту
Міністерства торгівлі США під назвою
«Федеральний регістр»;

- витяг з перекладом експортної
декларації вих. транспортний №038HOU677785 з
Автоматизованої Експортної Системи
США;

- витяг з перекладом експортної
декларації вих. транспортний №038HOU677714 з
Автоматизованої Експортної Системи
США.

Листом Південної митниці від 05 березня
2012 року №8/42-02/3579 позивача повідомлено
про неможливість застосування митної
вартості, заявленої декларантом.

Правовідносини, що виникли між
сторонами у даній адміністративній
справі врегульовано нормами Митного
кодексу України та Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1766 від 20.12.2006р.

Відповідно до ст.259 Митного кодексу
України (надалі - МК України) митна
вартість товарів - це заявлена
декларантом або визначена митним
органом вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, яка обчислюється на момент
перетинання товарами митного кордону
України.

Митна вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до положень цього Кодексу
(ч.1 ст.260 МК України).

Згідно з ч.1 ст.262 МК України митна
вартість товарів і метод її визначення
заявляються (декларуються) митному
органу декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості.

Відповідно до ст.266 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України, здійснюється шляхом
застосування таких методів: основним
методом визначення митної вартості за
ціною угоди щодо товарів, які
імпортуються (метод 1); за ціною угоди
щодо ідентичних товарів (метод 2); за
ціною угоди щодо подібних (аналогічних)
товарів (метод 3); на основі віднімання
вартості (метод 4); на основі додавання
вартості (метод 5); резервного (метод 6).

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною угоди щодо
товарів, які імпортуються. У випадку,
якщо основний метод при визначені
митної вартості товару не можна
використати, проводиться процедура
консультацій між митним органом та
декларантом з метою обґрунтованого
вибору підстав для визначення митної
вартості відповідно до вимог ст.268 і 269
МК України. У ході таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності. У разі
неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, відповідно до вимог ст.268 і 269
МК України застосовуються інші методи.
При цьому МК України встановлено
послідовне використання кожного із
зазначених методів. Кожний наступний
метод застосовується, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу. Виключення
становлять методи 4 і 5, які можна
використовувати - якщо неможливо
застосувати метод 3 -у будь-якій
послідовності на розсуд декларанта
(ст.266 МК України). І тільки у разі якщо
неможливо застосувати жоден із
зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, установлених ст.273
МК України.

Таким чином, митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості. Однак, дискреційні функції
митних органів мають законодавчі
обмеження у випадках незгоди із
задекларованою митною вартістю. До
таких, зокрема, належать процедура
консультацій між митним органом та
декларантом з метою обґрунтованого
вибору підстав для визначення митної
вартості та обов'язок послідовного
вибору методів (від першого до шостого)
визначення митної вартості товарів.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, відсутні будь-які докази про
послідовне застосування відповідачем
методів визначення митної вартості
товару.

Як вбачається з матеріалів справи, при
декларуванні товару позивач визначив
його митну вартість виходячи саме з
ціни угоди, що підлягала сплаті згідно
до умов контракту, специфікацій,
виставлених інвойсів та інших
документів постачальника.

Відповідно до п. 7 Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 № 1766 для підтвердження
заявлених відомостей про митну
вартість товарів декларант
зобов'язаний подати:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу; банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

З огляду на матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивачем з самого початку було подано
всі необхідні та належні документи, які
дозволяли визначити митну вартість
товару за методом оцінки за ціною угоди
щодо товарів (метод 1).

Як вбачається з матеріалів справи,
Південна митниця будь-яких посилань на
те, що первісно подані позивачем
документи мали недоліки оформлення, не
містили істотної інформації, тощо - не
вказує.

Пунктом 11 вказаного Порядку № 1776
передбачено, що для підтвердження
митної вартості товарів на вимогу
митного органу декларант зобов'язаний
подати додаткові документи. Посадова
особа митного органу у графі «Для
відміток митниці» декларації митної
вартості робить запис про необхідність
подання додаткових документів, що
підтверджують митну вартість товарів,
із складенням переліку, зазначає дату і
прізвище та ставить свій підпис.
Декларант ознайомлюється з таким
записом, зазначає під ним дату,
прізвище та ставить свій підпис. Для
підтвердження заявленої декларантом
митної вартості оцінюваних товарів
можуть подаватися: договір з третіми
особами, що пов'язаний з договором
(контрактом) про поставку товарів,
митна вартість яких визначається;
рахунки про здійснення платежів третім
особам на користь продавця; рахунки про
сплату комісійних, брокерських
(посередницьких) послуг, пов'язаних з
виконанням умов договору (контракту);
відповідна бухгалтерська
документація; ліцензійний чи
авторський договір (контракт);
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) фірми - виробника товару;
калькуляція фірми - виробника товару;
копія вантажної митної декларації
країни відправлення, а в разі, коли в
такій країні товар розміщувався в
митному режимі, яким не передбачено
сплату податків і відповідно до якого
товар перебував під митним контролем -
копія вантажної митної декларації,
оформленої в попередній експорту
митний режим; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, що мають
відповідні повноваження згідно із
законодавством; сертифікат про
походження товару; відомості про
якісні характеристики товару;
інформація зовнішньоторговельних та
біржових організацій про вартість
товару та/або сировини. Декларант за
власним бажанням подає інші документи
для підтвердження заявленої у
декларації митної вартості товарів.

Із змісту вказаної норми вбачається, що
вона не зобов'язує позивача надати
повний перелік документів відповідно
до п.11 Порядку. При цьому, саме
формулювання вказаної норми - «можуть
подаватися», вказує на те, що
витребування таких документів може
мати місце у випадку наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей.

Митна вартість, визначена згідно з
положеннями МК України, повинна
щонайбільшою мірою ґрунтуватися на
раніше визначеній за методами 1-6 митній
вартості, однак при визначенні митної
вартості відповідно до цієї статті
допускається гнучкість при
застосування цих методів. Крім того,
для визначення митної вартості за
третім методом митний орган надає
декларанту цінову інформацію, що є у
його розпорядженні.

З дій відповідача-1 та прийнятих рішень
не вбачається наявність потреби у
відповідача-1 даних, що підтверджують
правильність визначення заявленої
декларантом митної вартості товару, у
підтвердженні заявленої декларантом
митної вартості, наявність виникнення
у нього об'єктивних обставин та
обґрунтованих сумнівів щодо
достовірності поданих декларантом
відомостей про митну вартість товару
та/або неправильності обрання
позивачем методу визначення та
обчислення митної вартості товару.

З рішень відповідача-1 про визначення
митної вартості товару за шостим
методом також не вбачається в чому саме
полягала неможливість визначення
митної вартості за першим методом на
підставі документів, поданих
позивачем, та чи взагалі була потреба у
відповідача-1 самостійно визначати
митну вартість за шостим методом.
Рішення митного органу не містять
жодного обґрунтування неможливості
застосування попередніх методів.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до положень ст. 19
Конституції України органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Виходячи з викладених правових норм та
обставин справи, колегія суддів вважає,
що відповідачем не доведено
правомірність прийняття оскаржуваних
рішень, з огляду на що заявлені позовні
вимоги у частині визнання
протиправними та скасування цих рішень
підлягають задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів прийшла до
висновку, що позовні вимоги в частині
зобов'язання відповідача-2
перерахувати надмірно сплачену суму
податку на додану вартість у
загальному розмірі 237291,18 грн. на
поточний рахунок позивача не
підлягають задоволенню.

До такого висновку суд апеляційної
інстанції прийшов з наступних підстав.

Відповідно до п.1 Р.ІІІ «Порядку
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами», затвердженого наказом
Державної митної служби України від
20.07.2007р. №618 (далі за текстом -Порядок
№618), для повернення з Державного
бюджету України митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, платником податків до
загального відділу митного органу,
яким здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

У відповідності до п.2 Р.ІІІ Порядку №618,
заява, зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передається
до Відділу для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум.

Згідно п.3 Р.ІІІ Порядку №618, відділ
перевіряє факт перерахування митних та
інших платежів з відповідного рахунку
до Державного бюджету України та
наявність переплати.

Пунктом 4 розділу ІІІ Порядку №618
встановлено, що для підготовки
висновку про повернення з Державного
бюджету України помилково та/або
надмірно зарахованих до бюджету митних
та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи (далі - Висновок про повернення),
керівництвом Відділу за потреби
ініціюється проведення перевірки в
митному органі щодо правильності
митного оформлення із залученням
відповідних підрозділів митного
органу.

Матеріали справи не містять доказів
звернення Товариством з обмеженою
відповідальністю
«УкрХімТрейдингГруп», у встановленому
порядку, із заявою про повернення з
Державного бюджету України митних
платежів, надмірно сплачених до
бюджету.

Колегія суддів також зазначає, що
питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому порядку в
разі виникнення обґрунтованого
сумніву, відноситься до виключної
компетенції митних органів.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції під час розгляду даної
справи неповно та одностороннє
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи,
зроблені судом першої інстанції
висновки не відповідають фактичним
обставинам справи та не
підтверджуються належними письмовими
доказами і тому постанову суду першої
інстанції у даній адміністративній
справі від 22 травня 2012 року необхідно
скасувати, а позов - задовольнити
частково.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.160,195,196,198,202,205,207 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«УкрХімТрейдингГруп» - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 22
травня 2012 року у справі №2а/0470/4368/12 -
скасувати.

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Південної митниці про
визначення митної вартості товарів від
13 грудня 2011 року №500000006/2011/620583/2.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Південної митниці про
визначення митної вартості товарів від
25 грудня 2011 року №500000006/2011/610699/2.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон
№500000003/1/61639.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон
№500000003/1/61669.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, а в разі складання рішення в
повному обсязі відповідно до ст. 160
зазначеного кодексу - з дня складання
рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 28 жовтня 2013
року.

Головуючий:

В.В. Мельник

Суддя:

О.В. Юхименко

Суддя:

Л.М. Нагорна