Справа № 2а-6024/11/2670
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2а-6024/11/2670 Головуючий
у 1-й інстанції: Кармазін О.А.
Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Ключковича В.Ю.,

суддів
Бабенка К.А.

Собківа Я.М.

при секретарі
Шевчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 16 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у м. Києві про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А
Н О В И В:

ФОП ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Деснянському районі міста Києва про
скасування податкового повідомлення -
рішення від 04 листопада 2010 року №
/0, відповідно до якого позивачці
визначено суму податкового
зобов'язання з ПДФО у розмірі 15 011,17 грн.
за основним платежем та 30 022,34 грн. за
штрафними санкціями.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11.07.2011 року у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.08.2012
апеляційну скаргу позивача залишено
без задоволення, а постанову суду від
11.07.2011 року - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 31.10.2013 року касаційну
скаргу позивача задоволено частково та
скасовано постанову суду першої
інстанції від 11.07.2011 року і ухвалу
апеляційної інстанції від 23.08.2012 року, а
справу направлено до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 грудня 2013 року адміністративний
позов задоволено повністю. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення - рішення від 04 листопада
2010 року № /0.

Не погоджуючись з постановленим
рішенням суду першої інстанції,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій апелянт просить скасувати
постанову суду, як таку, що прийнята з
порушенням норм матеріального права,
та винести нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Відповідно до положень ч.1 ст.41 КАС
України у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи у порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, оцінивши їх в сукупності,
колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін з
наступних підстав.

Згідно зі ст.198 ч.1 п.1 та ст.200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
позивачем правомірно застосовано
пільговий режим оподаткування доходів,
а отже у податкового органу не було
підстав для донарахування податкових
зобов'язань.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів апеляційного адміністративного
суду з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа
підприємець відповідно до свідоцтва
від 20.05.2008 р. Взята на податковий облік
22.05.2008 р. Місце здійснення діяльності -
АДРЕСА_1.

В період з 01.06.2008 р. по 30.06.2010 р. позивач
застосовувала спрощену систему
оподаткування відповідно до Указу
Президента України від 03.07.1998 р. № 727 та
була платником єдиного податку.

Для здійснення підприємницької
діяльності за адресою: АДРЕСА_1 позивач
орендувала приміщення.

Згідно договору оренди № 3/1 від 01.02.2010 р.
приміщення належить громадянину
Об’єднаного Королівства
Великобританії та Північної Ірландії
ОСОБА_5, який проживає за адресою:
АДРЕСА_2 та являється нерезидентом.

Згідно сум утриманого податку за
формою № 1ДФ, суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_3 в
період з 01 лютого 2010 року по 30 червня 2010
року виплачувала ОСОБА_5 плату за
оренду, податок з якої нараховувала,
утримувала та перераховувала за
ставкою 15%.

ДПІ у Деснянському районі м. Києва,
правонаступником якого є ДПІ у
Деснянському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві, проведено позапланову виїзну
документальну перевірку своєчасності,
достовірності нарахування і сплати
податків і зборів фізично особою -
підприємцем ОСОБА_3 за період з 20.05.2008 р.
по 30.06.2010 р.

За результатами перевірки складено акт
від 22.10.2010 р. № 6833/17-05-НОМЕР_1 (далі - Акт
перевірки), на підставі якого прийнято
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення від 04 листопада 2010 року №
/0.

Даючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду
зазначає наступне.

Порядок оподаткування доходів,
одержаних нерезидентами, визначений в
п. 9.11 ст. 9 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб»від 22 травня 2003
року № 889-ІУ (який діяв на момент
спірних правовідносин).

Підпунктом 9.11.1 п. 9.11 ст. 9 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
передбачено, що доходи з джерелом їх
походження з України, що нараховуються
(виплачуються, надаються) на користь
нерезидентів, підлягають
оподаткуванню за правилами,
встановленими для резидентів, з
урахуванням особливостей, визначених
окремими нормами цього Закону.

Згідно п. 7.1 ст. 7 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»
загальна ставка податку становить 15
відсотків від об'єкта оподаткування.

Пунктом 7.3 ст. 7 Закон України «Про
податок з доходів фізичних осіб»
встановлено, що ставка податку
становить подвійний розмір ставки,
визначеної пунктом 7.1 цієї статті, від
об'єкта оподаткування, нарахованого як
виграш чи приз (крім у державну лотерею
у грошовому виразі) на користь
резидентів або нерезидентів, та від
будь-яких інших доходів, нарахованих на
користь нерезидентів - фізичних осіб,
за винятком доходів, визначених у
підпункті 9.11.3 пункту 9.11 статті 9 цього
Закону.

Згідно п. 1.15 ст. 1 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»,
податковий агент - юридична особа (її
філія, відділення, інший відокремлений
підрозділ) або фізична особа чи
представництво нерезидента - юридичної
особи, які незалежно від їх
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий
облік та подавати податкову звітність
податковим органам відповідно до
закону, а також нести відповідальність
за порушення норм цього Закону.

З зазначених вище вимог Закону, слідує,
що при здійсненні виплати нерезиденту
резидентом доходу з джерелом
походження з України, такий резидент є
податковий агентом такого нерезидента
та зобов'язаний здійснити нарахування,
утримання та сплату цього податку за
ставкою 30 %.

Разом з тим, підпунктом 21.1 ст. 21 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» передбачено, що якщо
міжнародним договором, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, встановлено інші
правила, ніж ті, що передбачені цим
Законом, застосовуються норми такого
міжнародного договору стосовно
суб'єктів, які підпадають під його дію.

Між Урядом України і Урядом
Сполученого Королівства
Великобританії і Північної Ірландії
10.02.1993 р. підписана Конвенція про
усунення подвійного оподаткування та
запобігання податковим ухилення
стосовно податків на доход і на приріст
вартості майна, яка набрала чинності
для України 11.08.93 р.

Частиною 1 ст. 25 Конвенції між Урядом
України і Урядом Сполученого
Королівства Великобританії і
Північної Ірландії про усунення
подвійного оподаткування та
запобігання податковим ухиленням
стосовно податків на доход і приріст
вартості майна передбачено, що
громадяни Договірних Держав не будуть
підлягати в другій Договірній Державі
будь-якому оподаткуванню або
пов'язаною з ним вимогою, які є другими
або більш обтяжливими, ніж
оподаткування і пов'язана з ним вимога,
яким піддаються або можуть піддаватися
громадяни цієї другої Держави за тих же
обставин.

Механізм застосування положень
міжнародних договорів України про
уникнення подвійного оподаткування
було визначено Порядком звільнення
(зменшення) від оподаткування доходів
із джерелом їх походження з України
згідно з міжнародними договорами
України про уникнення подвійного
оподаткування, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 06 травня 2001 року № 470 (далі -
Порядок).

Відповідно до п. 4 Порядку, підставою
для звільнення (зменшення) від
оподаткування доходів із джерелом їх
походження з України є подання
нерезидентом з урахуванням
особливостей, передбачених пунктами 5 і
6 цього Порядку, особі, яка виплачує
йому доходи, довідки (або її
нотаріально засвідченої копії), яка
підтверджує, що нерезидент є
резидентом країни, з якою укладено
міжнародний договір, а також інших
документів, якщо це передбачено
міжнародним договором.

Як вбачається з матеріалів справи,
контрагент позивача Пейн Джон Стивен є
громадянином Об’єднаного Королівства
Великобританії та Північної Ірландії,
що підтверджується нотаріально
завіреною копією паспорту.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що,
діючи відповідно до положень
Конвенції, позивач правомірно
здійснювала утримання податку з доходу
фізичних осіб, виплачених
неризедентам, оскільки контрагент є
резидентом країни, з якою укладено
міжнародний договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, всупереч вимогам ч.2 ст.72
КАС України, не надав до суду належних
доказів правомірності його дій щодо
прийняття спірного податкового
повідомлення - рішення, а тому таке
судом першої інстанції обґрунтовано
визнано протиправним та скасовано.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
постанова суду першої інстанції
постановлена з дотриманням норм
процесуального та матеріального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 41,160,198,200, 205,206, 212, 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів у м.
Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено та
підписано 24.02.2014 року.

Головуючий суддя:
В. Ю.Ключкович

Судді:
К.А. Бабенко

Я. М. Собків

Головуючий суддя
Ключкович В.Ю.

Судді:
Бабенко К.А

Собків Я.М.