Справа № 2028/2а-2245/11
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2014 р.Справа № 2028/2а-2245/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бартош Н.С.

Суддів: Мельнивової Л.В. , Донець Л.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Нововодолазькому районі
Харківської області на постанову
Нововодолазького районного суду
Харківської області від 08.08.2011р. по
справі № 2028/2а-2245/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Нововодолазькому районі
Харківської області

про визнання протиправними дій щодо
нарахування та виплати належної пенсії
у зв'язку з втратою годувальника,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом, в якому
просила: визнати незаконними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Нововодолазькому районі Харківської
області щодо недорахуівання їй, ОСОБА_1,
основної пенсії та додаткової пенсії, в
зв'язку з втратою годувальника,
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Нововодолазькому
районі Харківської області вчинити
дії, щодо перерахунку їй, ОСОБА_1, пенсії
по втраті годувальника з розрахунку 4
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії у розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком з 30.03.2011 р.,
відповідно до ст. ст. 52,53, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
виходячи виключно із законодавчо
встановленого розміру мінімальної
пенсії за віком, визначеного ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та здійснити виплату цих
коштів, та в подальшому проводити
нарахування пенсії та додаткової
пенсії, виходячи з зазначеної норми
Закону.

Постановою районного суду Харківської
області від 08.08.2011 року
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Нововодолазькому районі Харківської
області щодо нарахування ОСОБА_1
основної пенсії у зв'язку з втратою
годувальника та щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Нововодолазькому
районі Харківської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_1, в
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідно до ст. 52, ст. 54, ч. 3 ст. 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та ч. 1, ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» основної пенсії
- з розрахунку чотири мінімальних
пенсій за віком, компенсації за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком з 30.03.2011
року по 19.06.2011 року, виходячи виключно
із законодавчо встановленого розміру
мінімальної пенсії за віком,
визначеного ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою,
Управління Пенсійного фонду України в
Нововодолазькому районі Харківської
області подало апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
в задоволенні позовних вимог
відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції вимог
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 530 "Деякі питання соціального
захисту населення окремих категорій
громадян" від 28.05.2008 року, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з такого.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив із
пріоритетності законів над
підзаконними актами, застосувавши до
спірних правовідносин норми ст. ст. 52, 54,
67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не Постанови Кабінету
Міністрів України № 530 "Деякі питання
соціального захисту населення окремих
категорій громадян" від 28.05.2008 року, яка
істотно звужує обсяг встановлених
законом прав позивача на належний
соціальний захист.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є дружиною померлого ОСОБА_2,
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, внаслідок
захворювання, пов'язаного з виконанням
обов'язків військової служби при
ліквідації наслідків аварії, його
визнано інвалідом 2 групи. При цьому,
позивач має статус дружини померлого
громадянина із числа ліквідаторів
категорії першої А, що підтверджується
паспортом, посвідченням дружини
померлого громадянина із числа
ліквідаторів категорії 1, смерть якого
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, свідоцтвом про смерть,
рішенням суду про встановлення факту
спільного проживання позивача з її
чоловіком на день його смерті, факт
перебування позивача на його
утриманні, експертним висновком,
письмовими запереченнями і довідкою
відповідача, та має право на отримання
державної пенсії та щомісячної
компенсації в разі втрати годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст.ст. 52, 54, 67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждати внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в редакції,
яка діє після прийняття Конституційним
Судом України Рішення від 22.05.2008 року №
10-рп/2008, в усіх випадках розміри
щомісячної компенсації в разі втрати
годувальника, не можуть бути нижчими 50
процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачеві застосуванню підлягають
ст.ст.52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не наведена вище
постанова Кабінету Міністрів України,
яка істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

При цьому колегія суддів зазначає, що з
30.03.2011 року по 19.06.2011 року підстави для
невиплати позивачеві щомісячної
компенсації в разі втрати годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
та державної пенсії у відповідності до
ст.ст. 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" були відсутні, зміни у
зазначені статті не вносились, а тому
колегія суддів дійшла висновку щодо
необґрунтованої відмови відповідача у
здійсненні перерахунку пенсії за
зазначений період.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо обов'язку відповідача з
30.03.2011 року по 19.06.2011 року здійснити
позивачеві нарахування та виплату
щомісячної компенсації в разі втрати
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи у відповідності до приписів
ст. 52 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та державної пенсії
відповідно до ст. 54 вказаного Закону з
30.03.2011 року по 19.06.2011.

При цьому колегія суддів відхиляє
доводи апеляційної скарги з огляду на
наступне.

Вихідним критерієм розрахунку
державної та додаткової пенсій
виступає мінімальна пенсія за віком,
розмір якої згідно з ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
встановлюється в розмірі визначеного
законом прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

При вирішенні спору суд першої
інстанції, виходячи із загальних засад
пріоритету законів над підзаконними
актами, обґрунтовано визнав, що при
розрахунку державної та додаткової
пенсій, передбачених статтями 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, установлений
у законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, з урахуванням якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування зазначеної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для розрахунку інших пов'язаних із нею
пенсій чи доплат, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
мінімального розміру пенсії за віком,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті.

Отже, колегія суддів підтверджує, що
при прийнятті судового рішення у
справі суд першої інстанції дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Нововодолазькому районі Харківської
області залишити без задоволення.

Постанову постанову Нововодолазького
районного суду Харківської області від
08.08.2011 р. по справі № 2028/2а-2245/11
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає

Головуючий суддя Бартош Н.С.Судді
Мельникова Л.В. Донець Л.О.