Справа № 2а-3969/10/0970
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року
Справа №
9104/276/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Івано-Франківський лісокомбінат» на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 16
грудня 2010 року у справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області до
публічного акціонерного товариства
«Івано-Франківський лісокомбінат» про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області звернулось
в суд першої інстанції з
адміністративним позовом до
публічного акціонерного товариства
«Івано-Франківський лісокомбінат» в
якому просило стягнути з відповідача
заборгованість по відшкодуванню
витрат на фактичні виплати на доставку
пільгових пенсій у сумі 28608,48 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 16
грудня 2010 року позовні вимоги
задоволено, стягнуто з публічного
акціонерного товариства
«Івано-Франківський лісокомбінат» в
користь управління Пенсійного фонду
України в м. Івано-Франківську
заборгованість по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій в сумі 28608 (двадцять
вісім тисяч шістсот вісім) грн. 48 коп.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції публічне
акціонерне товариство
«Івано-Франківський лісокомбінат»
оскаржило його в апеляційному порядку,
вважає, що постанова прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що ПАТ
«Івано-Франківський лісокомбінат», яке
є правонаступником ВАТ
«Івано-Франківський лісокомбінат»,
після отримання ухвали про відкриття
провадження від 11.11.2010р. звернулося з
клопотанням до суду про відкладення
розгляду справи призначеного на 07.12.10р.
в зв'язку з неможливістю явки в судове
засідання юриста товариства, після
чого не було отримано повісток про
виклик до суду у даній справі, а про
прийняте рішення дізналось 16.12.10 р.,
копію постанови отримало 27 грудня 2010
року.

Тому вважає, що суд першої інстанції
позбавив товариство, як відповідача в
даній справі, можливості прийняти
участь у судовому засіданні, а також
подати докази в заперечення позовних
вимог позивача, яка передбачена ст.49, ч.2
ст.51 КАС України.

Крім того ПАТ «Івано-Франківський
лісокомбінат» неодноразово зверталось
в управління Пенсійного фонду в
м.Івано-Франківську з проханням
провести звірку заборгованості
товариства до Пенсійного фонду
України. Однак управління Пенсійного
фонду не звертало уваги на такі
неодноразові звернення з наміром
провести звірку розрахунків та
підписати акт взаємозвірки.

У постанові суду першої інстанції
зазначається, що доказів сплати
заборгованості відповідач суду не
представив, а наявність заборгованості
відповідача перед управлінням
Пенсійного фонду в м. Івано-Франківську
підтверджується розрахунком суми
відшкодувань фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій,
копією корінця вимоги, картками
особового розрахунку страхувальника,
іншими матеріалами справи але не взяв
до уваги, що відповідачу не було надано
можливості безпосередньо прийняти
участь в судовому засіданні та подати
докази погашення заборгованості перед
управлінням Пенсійного фонду в м.
Івано-Франківську.

Тому апелянт вважає, що відсутні
правові підстави стягнення з
публічного акціонерного товариства
«Івано-Франківський лісокомбінат»
заборгованості перед управлінням
Пенсійного фонду України в
м.Івано-Франківську в розмірі 28608,48 грн.

Враховуючи наведене просить скасувати
постанову суду першої інстанції, а
справу направити на новий розгляд.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач є юридичною особою,
зареєстрованою виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської ради 09.02.1996
року, і відповідно до ст. 1 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
являється платником збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування та зареєстрований в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську. За відповідачем
рахується заборгованість по
відшкодуванню понесених позивачем
витрат на виплату і доставку пенсій по
Списку №1 за період з 01.08.2010 по 01.11.2010
року в сумі 13134,48 грн. та по Списку №2 за
період з 01.08.2010 по 01.11.2010 року 15474,00 грн.
Загальна сума заборгованості
становить 28608,48 грн. що підтверджується
розрахунками фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій, особам
зазначеним у них, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів «а»,
«б» - «з» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Розглядаючи спір суд першої інстанції
правильно вказав, що виключно Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначаються принципи та структура
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування;
коло осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню; перелік
платників страхових внесків, їх права
та обов'язки; порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків; стягнення заборгованості за
цими внесками. Згідно статті 5
вказаного Закону його дію поширено на
регулювання відносин, що виникають між
суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування. Дія інших
нормативно-правових актів на ці
правовідносини може поширюватися лише
у випадках, передбачених цим Законом,
або в частині, що йому не суперечить.

Згідно п. 2 Прикінцевих положень
зазначеного вище Закону до
запровадження пенсійного забезпечення
через професійні та корпоративні
фонди: особам, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
пенсії призначаються за нормами цього
Закону в разі досягнення пенсійного
віку та наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення». При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Інструкція про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затверджена Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року за №21-1, встановлює обов'язок
підприємств здійснювати відшкодування
витрат Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 «Прикінцевих положень» Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

З огляду на це суд правильно вважав, що
відповідач зобов'язаний здійснювати
відшкодування витрат Пенсійного фонду
на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, його
працівникам.

Пунктом 6.4 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року за №21-1 встановлено, що
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», які
надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених (перерахованих)
пенсій. Пункт 6.8. вказаної Інструкції
встановлює, що підприємства щомісяця
до 25-го числа вносять до Пенсійного
фонду зазначену в повідомленні місячну
суму фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах. А отже, обов'язок
визначення сум відшкодування витрат на
виплату і доставку пенсій покладено на
позивача, відповідач зобов'язаний
здійснити відшкодування зазначених
витрат у розмірах визначених
позивачем, підставою для відшкодування
вказаних сум є розрахунки цих витрат,
який надсилається відповідачу.

Оскільки згідно розрахунку позивача
борг відповідача по зазначених
витратах становив 28698,48 грн. то суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що позовні
вимоги про стягнення фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, призначених відповідно до п.
«а», «б»-«з» ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» підлягають до
задоволення.

На підставі викладеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а постанова відповідає
нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
«Івано-Франківський лісокомбінат» -
залишити без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2010
року по справі № 2а-3969/10/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин