Справа № 1903/2676/12
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 р.
Справа № 876/6345/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового
засідання: Шуптар Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Бучацького
районного суду Тернопільської області
від 27.02.2013 р. по справі за позовом ОСОБА_1
до голови Бучацької районної державної
адміністрації Тернопільської області
Савки Василя Михайловича про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним
позовом до відповідача про визнання
про типравними дії голови Бучацької
районної державної адміністрації
Савки В.М. щодо відмови у наданні
дозволу на розроблення проекту
відведення земельної ділянки у
власність площею 0,5 га, яка знаходяться
на території Жизномирської сільської
ради за межами населеного пункту для
ведення особистого селянського
господарства, яка була виділена та
надана в ко ристування її покійному
чоловіку ОСОБА_3 як соціальному
працівникові (вчителю). Окрім того
просить зобов'язати відповідача
розглянути її заяву про надання
дозволу на роз роблення проекту
відведення земельної ділянки у
власність, стягнути з відповідача в її
ко ристь матеріальну шкоду в сумі 150
грн. та моральну шкоду в сумі 2000 грн.
Крім цього, згі дно поданої заяви
збільшила позовні вимоги, згідно яких
просила стягнути з відповідача ви
трати понесені її представником на
заправку автомобіля в сумі 1150 грн.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що
29.10.2012 року вона звернулася до
Жизномирської сільської ради
Бучацького району Тернопільської
області, з заявою про надання дозволу
на виготовлення проектної
документації, щодо передачі земельної
ділянки у власність. Повідомленням від
05.11.2012 року за № 300 Виконавчий комітет
Жизномирської сільської ради
порекомендував їй з даним проханням
звернутись в Бучацьку РДА.

У зв'язку з чим, з такою самою заявою на
підставі і в порядку, встановленому
Законом України «Про звернення
громадян" 29.10.2012 року, вона звернулася
до голови Бучацької районної державної
адміністрації Савка Василя
Михайловича. Ця заява стосувалася
надання дозволу на виготовлення
проектної документації, щодо передачі
земельної ділянки у власність. Зокрема
у заяві було висловлено прохання
прийняти рішення про надання дозволу
на виготовлення проектної
документації щодо передачі їй ОСОБА_1 у
власність для ведення особистого
селянського господарства земельну
ділянку яка була виділена та надана в
користування її покійному чоловіку
ОСОБА_3 як соціальному працівникові
(вчителю), та рішенням п'ятого скликання
чотирнадцятої сесії від 26 лютого 2008
року № 195 Жизномирської сільської ради
Бучацького району Тернопільської
області, було погоджено дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку за
межами населеного пункту площею 0,5 га.

У відповідь на заяву Відповідач
надіслав лист №5-1297 від 05 листопада 2012
року, у якому була вказана інформація
про статті Земельного кодексу України,
які їй відомі, і які були зазначені в її
заяві. Натомість жодної інформації яка
би свідчила про розгляд її заяви, та яке
було прийнято рішення.

Таким чином, у відповідь на заяву не
було надано жодної інформації, та не
було прийнято жодного рішення. Вважає,
що відмова Відповідача розглянути її
заяву та прийняти по ній рішення є
незаконною, а надана відповідь є
неналежною.

Постановою Бучацького районного суду
Тернопільської області від 27.02.2013 року
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано протиправними дії
голови Бучацької районної державної
адміністрації Савки В.М. щодо розгляду
заяви позивачки від 29.10.2012 року.
Зобов'язано голову Бучацької районної
державної адміністрації розглянути
заяву позивачки ОСОБА_1 про дачу
дозволу на виготовлення проекту
відведення земельної ділянки площею 0,5
га у власність, яка знаходяться на
території Жизномирської сільської
ради за межами населеного пункту. В
решті позовних вимог відмовлено за їх
недоведеністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду позивач оскаржила його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню, в частині
відмови, з підстав викладених у
апеляційній скарзі. Просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі.

В судове засідання сторони не
з'явились, хоча були повідомлені
належним чином про час та місце
розгляду справи у суді, а тому суд
вважає за можливе розглянути справу
без їх участі та відповідно до вимог ч. 1
ст. 41 КАС України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам колегія суддів
виходить з наступного.

Як слідує із матеріалів справи,
позивачка ОСОБА_1 29.10.2012 року звернулася
із заявою до Бу чацької РДА про дачу
дозволу на виготовлення проекту
відведення земельної ділянки, пло щею
0,5 га для ведення особистого
селянського господарства,
розташованої на території Жи
зномирської сільської ради Бучацького
району за межами населеного пункту.

У відповідь на заяву Відповідач
надіслав лист №5-1297 від 05 листопада 2012
року, у якому була вказана інформація
про статті Земельного кодексу України.
Натомість жодної інформації яка би
свідчила про розгляд заяви позивача, та
яке було прийнято рішення зазначено не
було.

Відносини з приводу безоплатної
приватизації земельних ділянок
громадянам регу люється ст.118
Земельного кодексу України, відповідно
до якої громадянин, зацікавлений в
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває в його користуванні, подає
заяву до відповід ної місцевої ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.
Рішення органів виконавчої вла ди та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається в місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Проект відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
органі заціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін.

Відповідно до положень ст. 6 Закону
України «Про місцеві державні
адміністрації» на виконання
Конституції України, законів України,
актів Президента України, Кабінету
Міністрів Украї ни, міністерств та
інших центральних органів виконавчої
влади, власних і делегованих пов
новажень голова місцевої державної
адміністрації в межах своїх
повноважень видає розпо рядження, а
керівники управлінь, відділів та інших
структурних підрозділів - накази.

Віповідно до ч. 1 ст.123 Земельного
кодексу України надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування здійснюється
на підставі рішень орга нів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування.

Згідно ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу
України районна, Київська чи
Севастопольська міська державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає клопотання у мі
сячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, при йнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
утворень, проектів земле устрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

З положень вказаних норм вбачається, що
відповідач отримавши заяву позивача
щодо надання дозволу на розроблення
проекту відведення земельної ділянки у
власність повинен розглянути її та
прийняти за результатом розгляду
відповідне рішення, яке викладається у
формі розпорядження.

Таким чином, з метою належної
приватизації земельної ділянки
позивачка звернулася із заявою, однак,
зазначена заява не розглянута у
передбаченому законом порядку.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд вірно дійшов висновку
про підставність позовних вимог про
визнання протиправною бездіяльності
Бучацької РДА щодо розгляду заяви
позивачки про надання дозволу на
виготовлення проекту відведення
земельної ділянки.

Щодо позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди колегія суддів вважає
за необхідне зазначити наступне.

Згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995
року № 4 у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено, в чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується.

Відповідно до пункту 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» від 31.03.1995 року № 4 Розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою
чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

З огляду на роз'яснення Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» від 31.03.1995 року № 4 та наявні
докази, що містяться в матеріалах
адміністративної справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивачкою ОСОБА_1 не доведено
заподіяння останній протиправними
діями відповідача моральної шкоди на
суму 2000 грн.

Проте, колегія суддів вважає, що
визнання судом протиправними дій
голови Бучацької районної державної
адміністрації Савки В.М. щодо розгляду
заяви позивачки від 29.10.2012 року та
зобов'язання голову Бучацької районної
державної адміністрації розглянути
заяву позивачки ОСОБА_1 про дачу
дозволу на виготовлення проекту
відведення земельної ділянки площею 0,5
га у власність, яка знаходяться на
території Жизномирської сільської
ради за межами населеного пункту є
справедливою сатисфакцією по
відновленню її порушених прав.

Крім того, слід зазначити, що позовні
вимоги позивачки про стягнення з
відповідача в її користь матеріальної
шко ди в сумі 150 грн. та сплати витрат
понесених з розглядом даної справи
представником позивачки на заправку ав
томобіля в сумі 1150 грн. є
необґрунтованими, оскільки не доведені
належними та допустимими доказами, а
тому до задоволення підлягають.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Бучацького
районного суду Тернопільської області
від 27.02.2013 р. по справі № 1903/2676/12- без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

В.Я. Макарик