Справа № 826/532/14
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2014-02-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2014 року № 826/532/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Каракашьяна С.К., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовом Головного управління
Пенсійного фонду України в Київській
до Відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в м. Києві
про визнання протиправною та
скасування постанови
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулося Головне управління
Пенсійного фонду України в Київській
області з позовом до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
м. Києві, в якому просить скасувати
постанову державного виконавця про
накладення штрафу від 23.10.2013 ВП № 29247246
за невиконання рішення суду відповідно
до виконавчого листа № 2а-5533/06 від
Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивачем було виконано рішення суду і
виплачені в повному обсязі належні
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, заперечень проти
позову відповідачем не надано.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд м.
На виконанні у відділі
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві перебуває виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа № 2а-5533/06, виданого 24.09.2009
Фастівським міськрайонним судом
Київської області про зобов'язання
Головного управління Пенсійного фонду
України у Київській області
здійснювати підвищення раніше
призначеної пенсію, як інвалідам війни
II групи на 350 відсотків мінімальної
пенсії за віком та перерахувати
вищевказане підвищення виходячи із
прожиткового мінімуму, затвердженого
Законом України „Про прожитковий
мінімум": ОСОБА_1 (з 01.10.1997 року).
Як вбачається з постанови державного
виконавця від 23.10.2013р. ВП № 29247246, 13
жовтня 2011 року державним виконавцем
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження та надано
строк для добровільного виконання
рішення суду.

Також у вказаній постанові зазначено,
що станом на 23.10.2013 будь-яка інформація
про виконання рішення суду від
головного управління Пенсійного фонду
України у Київській області до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві не надходила.

Позивач посилається на листом від
20.12.2012р. позивач повідомив відповідача
про те, що перерахунок пенсії буде
проведено після надходження
необхідних документів.

Суд погоджується з правомірністю
зазначеного рішення, виходячи з
наступного.

Згідно із частиною першою статті 87
Закону України «Про виконавче
провадження», у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
які можуть бути виконані лише
боржником, та рішення про поновлення на
роботі державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу в розмірі від
двох до десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, на
посадових осіб - від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян і на боржника - юридичну особу
- від двадцяти до тридцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та призначає новий строк для
виконання.

Відповідно до виконавчого документу
було визначено обов'язок відповідача
вчинити дії.

Позивачем не було надано ні суду, ні
відповідачу розрахунку виплаченої
стягувачу суми, яким би
підтверджувалося виконання судового
рішення, тобто виплата суми коштів саме
у встановленому судом розмірі, саме за
зазначений період.

Судом не приймаються посилання
позивача на те, що позивач здійснив
виплату у встановленому чинним
законодавством на момент виплати
розмірі, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення, особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції із заявою про відстрочення
або розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Отже, об'єктивно існуюча як
неможливість виконання судового
рішення, так і наявність підстав, що
перешкоджають його виконанню, може
бути підставою для розстрочення
виконання рішення чи зміни способу
його виконання.

Щодо посилань позивача на добровільне
виконання судового рішення, суд
відзначає наступне.

Згідно з частиною четвертою статті 30
Закону України «Про виконавче
провадження», у разі повного
добровільного виконання рішення
боржником у встановлений для
добровільного виконання строк
державний виконавець складає про це
акт, який є підставою для закінчення
виконавчого провадження.

Отже, єдиним передбаченим
вищезазначеною правовою нормою
випадком, який визнається добровільним
виконанням рішення є його виконання у
встановлений виконавцем строк.

Порядок вирішення процесуальних
питань, пов'язаних з виконанням судових
рішень в адміністративних справах
встановлено розділом V Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Так, частинами другою та четвертою
статті 259 КАС України встановлено, що
суд, який видав виконавчий лист, може за
заявою стягувача або боржника
виправити помилку, допущену при його
оформленні або видачі, або визнати
виконавчий лист таким, що не підлягає
виконанню, та стягнути на користь
боржника безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.
(ч.2).Суд ухвалою вносить виправлення до
виконавчого листа, а у разі якщо його
було видано помилково або якщо
обов'язок боржника відсутній повністю
чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, суд визнає виконавчий лист
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково. Якщо стягнення
за таким виконавчим листом уже
відбулося повністю або частково, суд
одночасно на вимогу боржника стягує на
його користь безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом. (ч.4
ст.259 КАС України)

Отже, вирішення питання встановлення
відсутності обов'язку боржника у
зв'язку з добровільним виконанням, або
з інших причин, віднесено до
компетенції суду, який видав
виконавчий лист, а не державного
виконавця.

Зазначене питання також не може
розглядатися даним судом при
оскарженні дій та рішень державного
виконавця, оскільки Кодексом
адміністративного судочинства України
таке прямо віднесено до компетенції
суду, який видав виконавчий документ.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства, та може
бути оскаржена в апеляційному порядку
повністю або частково за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України,
шляхом подання через суд першої
інстанції апеляційної скарги.

Суддя
С.К. Каракашьян