Справа № П/808/63/14
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2014-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року о 16 год. 16 хв.Справа №
П/808/63/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький
окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Шари І.В. розглянув у
порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та кредит" в особі Філії
"Запорізьке регіональне управління"
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та кредит" до Відділу
державної виконавчої служби
Запорізького районного управління
юстиції Запорізької області про
визнання постанови протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов позов Публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та кредит" в особі Філії "Запорізьке
регіональне управління" Публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та кредит" (далі - позивач) до Відділу
державної виконавчої служби
Запорізького районного управління
юстиції Запорізької області (далі -
відповідач), в якому позивач просить:
визнати протиправною (незаконною) та
скасувати постанову відповідача про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 13.11.2013 ВП №40672894;
зобов'язати відповідача відкрити
виконавче провадження по виконавчому
напису №3256 від 02.07.2009.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
02.07.2009 року приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_1, видано виконавчий напис
№3256 від 02 липня 2009 року до ОСОБА_2, яким
задоволено вимоги позивача по
зверненню стягнення на земельну
ділянку площею 0,1500 га, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Позивач вказує, що
11.11.2013 року позивач звернувся до ВДВС
Запорізького РУЮ з заявою про
відкриття виконавчого провадження на
підставі вищевказаного виконавчого
документа, та ним була отримана
постанова про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 13.11.2013,
винесена головним державним
виконавцем Чупіною К.О. Позивач
зазначає, що спірна постанова
мотивована тим, що виконавчий документ
(виконавчий напис) не відповідає
вимогам ч. 1 п. 5 ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження», а саме: у
виконавчому документі не зазначена
дата набрання ним законної сили (п. 6 ч. 1
ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження»). Позивач звертає увагу,
що на час видачі виконавчого напису, а
саме 02.07.2009, законодавством не
передбачалось зазначення дати
набрання ним юридичної сили.
Вищезазначена стаття Закону була
доповнена лише 04.11.2010 року, де
зазначалось, що виконавчий напис
повинен містити дату набрання
юридичної сили. Враховуючи
вищевикладене, позивач вважає що
постанова головного державного
виконавця Чупіної К.О. від 13.11.2013 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження є незаконною.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, 29.01.2014 подав до
суду заяву про розгляд справи за його
відсутністю, та зазначив, що позов
підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, 29.01.2014 від нього на
адресу суду надійшли заперечення, в
яких він також просить розглянути
справу за його відсутності.

В запереченнях відповідач зазначає, що
є підстави для відмови в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.
Відповідач вказує, що статтею 19 Закону
України "Про виконавче провадження"
встановлено вимоги до виконавчого
документа, зокрема, у виконавчому
документі повинна бути зазначена дата
набрання ним чинності. На думку
відповідача, ця норма є обов'язковою
при прийняття державним виконавцем
виконавчого документу до виконання і
встановлена з дня набрання чинності
навіть старої редакції Закону України
«Про виконавче провадження», а отже,
виконавчі написи, видані у 2009 році
також повинні містити дату набрання
законної (юридичної) сили. Відповідач
звертає увагу, що відсутність у
виконавчому документі цього реквізиту
надає право державному виконавцю
відмовити у відкритті виконавчого
провадження, відповідно до пункту б
частини першої статті 26 Закону України
"Про виконавче провадження".

Відповідно до положень ч.4 ст.122 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

На підставі викладеного, суд вважає за
необхідне розглянути справу в порядку
письмового провадження.

Згідно з ч.1 ст.41 КАС України суд під час
судового розгляду адміністративної
справи здійснює повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу. У разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Керуючись приписами статей 33, 35, 41 КАС
України суд розглянув справу на
підставі наявних доказів, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, судом
встановлені наступні обставини.

Судом встановлено, що Публічне
акціонерне товариства "Банк "Фінанси та
кредит" є правонаступником щодо всіх
прав та зобов'язань ВАТ "Банк "Фінанси
та кредит", Банку "Фінанси та кредит",
Товариства з обмеженою
відповідальністю, комерційного банку
"Фінанси та кредит", комерційного банку
"Фінанси і кредит" та комерційного
банку «Банк ділового співробітництва»
(а.с.8).

02.07.2009 приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_1, видано виконавчий напис
№3256 до ОСОБА_2, яким задоволено вимоги
позивача по зверненню стягнення на
земельну ділянку площею 0,1500 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с16).

Постановою від 19.03.2010 відкрито
виконавче провадження №18206068 з
виконання виконавчого напису №3256 від
02.07.2009.

29.12.2012 по ВП №18206068 винесено Постанову
про повернення виконавчого документа
стягувачеві, а саме виконавчого напису
№3256 від 02.07.2009, та у пункті 2
резолютивної частини постанови
зазначено, що виконавчий документ може
бути повторно пред'явлений для
виконання у строк до 29.12.2013.

Позивач 02.09.2013 звернувся до Відділу
державної виконавчої служби
Запорізького районного управління
юстиції Запорізької області із заявою
(вих.№4119) про відкриття виконавчого
провадження з виконання виконавчого
напису №3256 від 02.07.2009 (а.с.17).

13.11.2013 відповідачем прийнято постанову
ВП №40672894 про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) (а.с.18).

Вказана Постанова мотивована тим, що
виконавчий документ не відповідає
вимогам ч.1 п.5 ст.18 Закону України «Про
виконавче провадження», а саме: у
виконавчому документі не зазначена
дата набрання ним законної сили.

Публічне акціонерне товариство "Банк
"Фінанси та кредит" в особі Філії
"Запорізьке регіональне управління"
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та кредит" не
погоджуючись з таким рішенням
відповідача, оскаржило його до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини та перевіривши їх
доказами, приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, з огляду на наступне.

1. Спірні правовідносини, що виникли між
сторонами по справі врегульовано
Законом України «Про державну
виконавчу службу» від 24.03.1998 №202/98-ВР (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, далі - Закон
України №202/98-ВР), Законом України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин, далі
- Закон України №606-XIV), Законом України
«Про нотаріат» від 02.09.1993 №3425-XII (в
редакції, чинній на момент вчинення
виконавчого напису, далі - Закон
України №3425-XII).

Відповідно до ст.4 Закон України
№202/98-ВР, Державний виконавець є
представником влади і здійснює
примусове виконання судових рішень,
постановлених іменем України, та
рішень інших органів (посадових осіб),
виконання яких покладено на державну
виконавчу службу, у порядку,
передбаченому законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України №202/98-ВР
Державна виконавча служба входить до
системи органів Міністерства юстиції
України і здійснює виконання рішень
судів, третейських судів та інших
органів, а також посадових осіб (далі -
рішень) відповідно до законів України.
Завданням державної виконавчої служби
є своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

Статтею 2 Закону України №202/98-ВР
визначено, що правову основу
діяльності державної виконавчої
служби становлять Конституція України,
цей Закон, інші закони та
нормативно-правові акти, що прийняті на
їх виконання.

Серед обов'язків державного виконавця,
передбачених ст.5 Закону України №606-XIV,
є обов'язок вживати заходів
примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Стаття 7 Закону України №606-XIV
передбачає, що Державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права у точній відповідності із
законом і не допускати у своїй
діяльності порушення прав та законних
інтересів громадян і юридичних осіб.

Статтею 18 Закону України №606-XIV
встановлено підстави для відкриття
виконавчого провадження, а саме
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа:

1) за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення, зазначеного в статті 3 цього
Закону;

2) за заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді;

2-1) у разі якщо виконавчий лист надійшов
від суду на підставі ухвали про надання
дозволу на примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом;

3) в інших передбачених законом
випадках.

Відповідно до ст.3 Закону України №606-XIV
примусове виконання рішень державною
виконавчою службою здійснюється на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Згідно з п.4 ст. 3 Закону України №606-XIV
державною виконавчою службою
підлягають виконанню такі виконавчі
документи як виконавчі написи
нотаріусів.

За правилами ст. 87 Закону України №3425-XII
для стягнення грошових сум або
витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
провадиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Стаття 7 Закону України №3425-XII
встановлює, що нотаріуси або посадові
особи, які вчиняють нотаріальні дії, у
своїй діяльності керуються законами
України, постановами Верховної Ради
України, указами і розпорядженнями
Президента України, постановами і
розпорядженнями Кабінету Міністрів
України, а на території Республіки
Крим, крім того, - законодавством
Республіки Крим, наказами Міністра
юстиції України, нормативними актами
обласних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій.

За приписами ст. 14 Закону України №3425-XII
правила ведення нотаріального
діловодства затверджуються
Міністерством юстиції України за
погодженням із спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у сфері архівної
справи і діловодства. Документи
нотаріального діловодства та архів
приватного нотаріуса є власністю
держави і перебувають у володінні та
користуванні приватного нотаріуса у
зв'язку із здійсненням ним
нотаріальної діяльності.

Стаття 34 передбачає перелік
нотаріальних дій, що вчиняють
нотаріуси, та відповідно до п.19 цієї
статті нотаріуси вчиняють виконавчі
написи.

Стаття 89 Закону України №3425-XII містить
вимоги до виконавчого напису, а саме у
виконавчому написі повинні
зазначатися:

дата (рік, місяць, число) його вчинення,
посада, прізвище, ім'я, по батькові
нотаріуса, який вчинив виконавчий
напис;

найменування та адреса стягувача;

найменування, адреса, дата і місце
народження боржника, місце роботи (для
громадян), номери рахунків в установах
банків (для юридичних осіб);

строк, за який провадиться стягнення;

суми, що підлягають стягненню, або
предмети, які підлягають витребуванню,
в тому числі пеня, проценти, якщо такі
належать до стягнення;

розмір плати, сума державного мита,
сплачуваного стягувачем, або мита, яке
підлягає стягненню з боржника;

номер, за яким виконавчий напис
зареєстровано.

Виконавчий напис скріплюється
підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до п. 282 Розділу 32 Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
Наказом Міністерства юстиції України
від 03.03.2004 №20/5 (яка діяла на момент
вчинення спірного виконавчого напису
№3256, далі - Інструкція №20/5) для
стягнення грошових сум або
витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість.

Виконавчий напис (окрім вимоги про
неоплату чека) вчиняється нотаріусом
незалежно від місця виконання вимоги,
знаходження боржника або стягувача.

За приписами п.287 розділу 32 Інструкції
№20/5 виконавчий напис має містити:

- дату (рік, місяць, число) вчинення,
нотаріальну контору (нотаріальний
округ), прізвище, ім'я, по батькові
нотаріуса, який вчиняє виконавчий
напис;

- найменування та адресу стягувача;

- найменування та адресу боржника, дату
й місце його народження, місце роботи
(для фізичних осіб), номери рахунків у
банках, кредитних установах (для
юридичних осіб);

- строк, за який провадиться стягнення;

- суми, що підлягають стягненню, або
предмети, які підлягають витребуванню,
у тому числі пеня, штраф, проценти, якщо
такі належать до стягнення;

- розмір плати, сума державного мита,
сплачуваного стягувачем, або мита, яке
підлягає стягненню з боржника;

- зазначення статті Закону України "Про
нотаріат" та пункту Переліку
документів, на підставі яких вчинено
виконавчий напис;

- номер, під яким виконавчий напис
зареєстровано в реєстрі для реєстрації
нотаріальних дій;

- підпис нотаріуса, який вчинив
виконавчий напис, печатку.

Також, станом на час вчинення спірного
виконавчого напису №3256 діяли Правила
ведення нотаріального діловодства,
затверджені Наказом Міністерства
юстиції України №2368/5 від 31.12.2008 (далі -
Правила).

Відповідно до п.5.5 Розділу 5 Правил при
вчиненні нотаріальних дій нотаріуси
застосовують посвідчувальні написи,
видають свідоцтва і вчиняють виконавчі
написи, акти про морські протести та
протести векселів за формами,
установленими цими Правилами (додаток
7).

Посвідчувальні написи, свідоцтва,
видані нотаріусом, виконавчі написи,
акти про морські протести та протести
векселів, підписуються нотаріусом і
скріплюються його печаткою (пп.5.5.1 п.5.5
Розділу 5 Правил).

Відповідно до ст.90 Закону України
№3425-XII стягнення за виконавчим написом
провадиться в порядку, встановленому
Законом України "Про виконавче
провадження".

Стаття 19 Закону України №606-XIV
встановлює такі вимоги до виконавчого
документа:

1) назва документа, дата видачі та
найменування органу, посадової особи,
що видали документ;

2) дата і номер рішення, за яким видано
виконавчий документ;

3) найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за
його наявності для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника за його
наявності (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника за його
наявності (для фізичних осіб -
платників податків), а також інші
відомості, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, такі як дата і
місце народження боржника та його
місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання чинності рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання.

Виконавчий документ має бути
підписаний уповноваженою посадовою
особою і скріплений печаткою.

Законом можуть бути встановлені також
інші додаткові вимоги до виконавчих
документів.

За приписами ст. 24 Закону України №606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання і цей документ відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

Статтею 26 передбачено підстави для
відмови у відкритті виконавчого
провадження.

Державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі:

1) пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 3 цього Закону;

3) якщо рішення, на підставі якого
видано виконавчий документ, не набрало
законної сили, крім випадків, коли воно
у встановленому законом порядку
допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа
до органу державної виконавчої служби
не за місцем або підвідомчістю
виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення;

6) у разі невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 19 цього Закону;

7) наявності інших обставин,
передбачених законом, які виключають
здійснення виконавчого провадження.

Отже, вимоги щодо вказівки у
виконавчому документі дати набрання
рішенням чинності містяться в ст. 19
Закону України "Про виконавче
провадження". Вказана норма є загальною
нормою для всіх виконавчих документів.
Проте в даному випадку відповідач при
оцінці виконавчого документу мав
прийняти до уваги спеціальну норму
щодо вчинення нотаріусом виконавчого
напису, передбаченою ст. 89 Закону
України "Про нотаріат" (в редакції, що
діяла на момент вчинення спірного
виконавчого напису).

Тому висновок, що у виконавчому написі
нотаріусу не вказана дата набрання ним
чинності не відповідає вимогам
вказаних норм права, оскільки вони не
містять в собі вимог щодо дати набрання
чинності виконавчого напису.

Зважаючи на все вищевикладене суд
дійшов висновку, що виконавчий напис є
виконавчим документом, який підлягає
виконанню державною виконавчою
службою ( п. 4 ст. 3 Закону України "Про
виконавче провадження"), виконавчий
напис №3256 від 02.07.2009 містив усі
відомості, які повинні бути зазначені у
виконавчому напису який вчинено
нотаріусом відповідно до ст. 89 Закону
України "Про нотаріат" (в редакції, що
діяла на момент вчинення спірного
виконавчого напису) та п. 287 Інструкції
№20/5, що встановлюють вимоги до змісту
виконавчого напису, які є виключними і
не передбачають наявність у
виконавчому написі, який вчинено
нотаріусом, наявності такого реквізиту
як дата набрання чинності виконавчим
написом, оскільки дата вчинення
виконавчого напису нотаріусом і є
датою набрання ним чинності.

Крім того, суд звертає увагу також на ту
обставину, що на виконання виконавчого
напису №3256 від 02.07.2009 при першому
зверненні позивача до виконавчої
служби з виконання цього напису
Постановою Відділу державної
виконавчої служби Запорізького
районного управління юстиції
Запорізької області від 19.03.2010 було
відкрито виконавче провадження №18206068,
та 29.12.2012 виконавчий документ
повернутий позивачу на підставі п.6 ст.61
Закону України та «Про виконавче
провадження», та зазначено про право
повторного пред'явлення
вищезазначеного виконавчого напису до
29.12.2013, яким позивач і скористався.
Тобто, при першому зверненні позивача
до виконавчої служби з заявою про
виконання виконавчого напису від 02.07.2009
№3256, відповідач відкрив Виконавче
провадження, отже визнав спірний
виконавчий напис таким, що відповідав
вимогам чинного законодавства.

Відповідно до наведеного, суд дійшов
висновку, що відмовляючи у відкритті
виконавчого провадження по
примусовому виконанню виконавчого
напису №3256 від 02.07.2009 за заявою
позивача від 02.09.2013 №4119 державний
виконавець порушив Конституцію
України, Закон України "Про державну
виконавчу службу", Закон України "Про
виконавче провадження", інші закони та
нормативно-правові акти, що прийняті на
їх виконання, тому такі дії є
необґрунтованими та протиправними,
отже перший пункт позовних вимог, а
саме про визнання протиправною
(незаконною) та скасування постанови
відповідача про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 13.11.2013 ВП
№40672894 - підлягає задоволенню.

2. Щодо другої позовної вимоги, а саме
щодо зобов'язання відповідача
відкрити виконавче провадження по
виконавчому напису №3256 від 02.07.2009 суд
дійшов висновку, що вона не підлягає
задоволенню, оскільки така функція є
закріпленою законом за органами
виконавчої служби, тобто є виключною
компетенцією відповідача, а відтак суд
не наділений повноваженнями своїм
рішенням підміняти орган, до виключної
компетенції якого відноситься ця
функція.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 1 ст. 11 КАС України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Суд оцінивши докази, які є у справі, в їх
сукупності дійшов висновку, що
Постанова про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 13.11.2013 ВП
№40672894, винесена Відділом державної
виконавчої служби Запорізького
районного управління юстиції
Запорізької області є необґрунтованою
та протиправною, тому підлягає
скасуванню, отже адміністративний
позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
присудженню на користь позивача
підлягають понесені ним та
документально підтверджені судові
витрати відповідно до задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71, 86, 94, 158-163, 167,
181 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та кредит" в особі Філії "Запорізьке
регіональне управління" Публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та кредит" - задовольнити частково.

Скасувати постанову відповідача про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 13.11.2013 ВП №40672894.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та кредит" в
особі Філії "Запорізьке регіональне
управління" Публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та кредит"
судовий збір у розмірі 36 грн. 54 коп.
(тридцять шість гривень 54 копійки).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
І.В.
Шара