Справа № 2-а-704/462/13
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Фролова О.Л.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: -
Степанюка А.Г.,

суддів: -
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Тальнівського районного суду
Черкаської області від 11.03.2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України у Тальнівському районі
Черкаської області, Пенсійного фонду
України про перерахунок пенсії,
передбаченої ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2012 року ОСОБА_4 (далі - Позивач,
ОСОБА_4) звернулася до Тальнівського
районного суду Черкаської області з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у Тальнівському районі
Черкаської області (далі - Відповідач,
УПФ України у Тальнівському районі),
Пенсійного фонду України, про: визнання
протиправним рішення Відповідача, яким
з листопада 2011 року зменшено розмір
пенсійних виплат Позивачу як
постраждалому внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС, які було
призначено рішенням Тальнівського
районного суду Черкаської області від
23.07.2010 року; зобов'язання УПФ України у
Тальнівському районі відновити
порушене ним право Позивача на
отримання державної та додаткової
пенсії відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(далі - Закон), виходячи із
загальновстановленого розміру
мінімальної пенсії за віком, який
визначається з урахуванням розміру
прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність,
встановленого у законі про державний
бюджет на відповідний рік, починаючи з
09.04.2010 року.

Ухвалою Тальнівського районного суду
Черкаської області від 18.07.2012 року
залучено до участі у справі Пенсійний
фонд України у якості другого
відповідача.

Постановою суду від 11.03.2013 року у
задоволенні позову відмовлено
повністю. При цьому суд першої
інстанції виходив з того, що Відповідач
правомірно здійснював нарахування
пенсії передбаченої ст. ст. 50, 54 Закону у
порядку та розмірах, встановлених
постановою Кабінету Міністрів України.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення про задоволення позову у
повному обсязі. При цьому посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились, а тому справа
розглядалась за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Тальнівського районного
суду Черкаської області від 23.07.2010 року
у справі №2а-428/10 за позовом ОСОБА_4 до
УПФ України у Тальнівському районі,
останнє було зобов'язано провести
перерахунок та виплату Позивачу
державної та додаткової пенсії
відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону за
період з 09.04.2010 року.

Судом першої інстанції встановлено, що
Позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
та віднесена до категорії І, що
підтверджується наявною у матеріалах
справи копією посвідчення, та отримує
пенсію у Відповідача та доплату за
шкоду, заподіяну здоров'ю, призначену у
відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону.

Зі змісту наявних в матеріалах справи
доказів випливає, що ОСОБА_4
встановлена друга група інвалідності,
яка пов'язана з наслідками ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач 09.12.2010 року звернувся до УПФ
України у Тальнівському районі із
заявою, в якій просив повідомити його
про підстави невиконання Відповідачем
рішення суду від 23.07.2010 року.

Листом від 05.04.2012 року № 3035/03 Відповідач
повідомив Позивача про те, що постанова
від 23.07.2010 року була ним виконана у
відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС
України. У даному листі також
зазначено, що у 2011-2012 роках
Відповідачем здійснюється перерахунок
та виплата пенсії Позивачу відповідно
до ст. ст. 50, 54 Закону у порядку та
розмірах, встановлених приписами
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік», Закону України «Про
Державний бюджет України на 2012 рік» та
постанови Кабінету Міністрів України
«Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету» від 06.07.2011
року №745 (далі - Постанова №745).

Враховуючи встановлені вище обставини,
виходячи з системного аналізу приписів
ст. ст. ст. 50, 54 Закону, п. 4 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік», приписів
Постанови №745, суд першої інстанції
дійшов висновку про правомірність дій
Відповідача, оскільки положення
вищезазначених нормативно-правових
актів неконституційними не
визнавались, а тому підлягають
застосуванню при здійсненні
перерахунку та виплати пенсій,
передбачених ст. ст. 50, 54 Закону.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна не погодитися з
огляду на наступне.

У відповідності до статті 49 Закону
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до ст. 50 Закону додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до І категорії, які є
інвалідами ІІ групи призначається у
розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії
за віком.

Згідно до ч. 4 ст. 54 Закону, розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, визначені для інвалідів
ІІ групи в розмірі не менше 8
мінімальних пенсій за віком.

Однак, Законом України «Про внесення
змін до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік», який набрав
чинності 19 червня 2011 року, доповнено
прикінцеві положення пунктом 4, згідно
якого в 2011 році норми і положення
статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», статей 14, 22, 37 та частини
третьої статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік».

На виконання Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
Кабінетом Міністрів України прийнято
Постанову №745, яка набрала чинності
23.07.2011 року.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2012 рік» установлено, що у 2012 році
норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31,
37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

На виконання Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2012 рік»
Кабінетом Міністрів України прийнято
Постанову №1210, яка набрала чинності
01.01.2012 року.

Конституційний Суд України, у рішенні
№20-рп/2011 від 26.12.2011 року, дійшов
висновку, що пункт 4 розділу VII
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік», встановлює механізм реалізації
положень законів України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», «Про соціальний захист
дітей війни», а тому не суперечить ст. 75,
п. 3 ч. 1 ст. 85, ст. 95 Конституції України.

Крім того, у Рішенні Конституційного
Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012, в
якому зазначено, що суди під час
вирішення справ про соціальний захист
громадян керуються, зокрема, принципом
законності. Цей принцип передбачає
застосування судами законів України, а
також нормативно-правових актів
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та законами
України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції, на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Вищевказані норми протягом 2011 - 2013
років змін не зазнавали,
неконституційними не визнавались, а
тому підлягають застосуванню з часу
набрання ними чинності.

Як вірно зазначено судом першої
інстанції, вирішуючи питання про те,
яка з однопредметних законодавчих
норм, що не визнані неконституційними,
підлягає застосуванню, необхідно
вказати на те, що необхідно надавати
перевагу тій з них, яка прийнята
пізніше.

Отже, за таких обставин Відповідач діяв
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законами
України та іншими нормативно-правовими
актами.

Аналогічна позиція викладена у
Постанові Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
19.12.2011 року № 8.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 198 КАС України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції суд
апеляційної інстанції має право,
зокрема, залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206
КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення.

Постанову Тальнівського районного
суду Черкаської області від 11.03.2013 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України у Тальнівському районі
Черкаської області, Пенсійного фонду
України про перерахунок пенсії,
передбаченої ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається у порядку та
строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г.
Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.