Справа № 812/541/14
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 лютого 2014 рокуЛуганськСправа № 812/541/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Борзаниці С.В.,

при секретарі: Величко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Луганська Головного управління
Міндоходів у Луганській області до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості в сумі 438,30
грн.,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Луганська Головного
управління Міндоходів у Луганській
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в
сумі 438,30 грн.

Позивач в обґрунтування своїх позовних
вимог посилається на те, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на
податковому обліку в ДПІ у Жовтневому
районі м. Луганська та є платником
єдиного податку 1-ої групи. Встановлена
відповідачу ставка єдиного податку на
2013 рік складає 114,70 грн. Відповідач у 2013
році не в повному обсязі сплатив єдиний
податок, що призвело до виникнення
податкового боргу в розмірі 429,61 грн.
Крім того, відповідачу була нарахована
пеня в сумі 8,69 грн.

На підставі викладеного позивач просив
стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 заборгованість з єдиного
податку у розмірі 438,30 грн.

Представник позивача в судове
засіданні не з'явився, надав до суду
заяву про розгляд справи за його
відсутності.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату,час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд
приходить до наступного.

З матеріалів справи встановлено, що
відповідач - ОСОБА_1 зареєстрована в
якості суб'єкта підприємницької
діяльності виконавчим комітетом
Луганської міської ради 21.03.2008 за
№0028295 (а.с.6).

Судом встановлено, що фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на
податковому обліку в ДПІ в Жовтневому
районі м. Луганська як платник податків
з 25.03.2008 та з є платником єдиного
податку 1-ої групи (а.с.12, 13).

Відповідно до відомостей довідки про
суми податкового боргу, розрахунку
суми боргу та облікової картки
відповідач має недоїмку зі сплати
єдиного податку в розмірі 438,30 грн. (а.с.
15-18).

Стаття 67 Конституції України
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Статтею 14 Податкового кодексу України
наведено перелік основних понять, які
використовуються у Податковому
кодексі України, зокрема:

- грошове зобов'язання платника
податків - сума коштів, яку платник
податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності
(підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

- податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту
14.1);

- податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання (підпункту 14.1.175 пункту 14.1).

Згідно із статтею 16 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний: вести в установленому
порядку облік доходів і витрат,
складати звітність, що стосується
обчислення і сплати податків та зборів
(підпункт 16.1.2 пункту 16.1 статті 16);
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів (підпункт 16.1.3 пункту 16.1 статті
16); сплачувати податки та збори в строки
та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті
16).

Відповідно до статті 20 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
визначати у визначених цим Кодексом
випадках суми податкових та грошових
зобов'язань платників податків
(підпункт 20.1.27 пункту 20.1); застосовувати
до платників податків фінансові
(штрафні) санкції, стягувати до
бюджетів та державних цільових фондів
суми грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом,
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єкта
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом (підпункт 20.1.28
пункту 20.1); звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини (пункт 20.1.18 пункту 20.1).

Відповідно до ст. 291 Податкового
кодексу України 291.2. спрощена система
оподаткування, обліку та звітності -
особливий механізм справляння
податків і зборів, що встановлює
заміну сплати окремих податків і
зборів, встановлених пунктом 297.1
статті 297 цього Кодексу, на сплату
єдиного податку в порядку та на
умовах, визначених цією главою, з
одночасним веденням спрощеного обліку
та звітності.

Юридична особа чи фізична особа -
підприємець може самостійно обрати
спрощену систему оподаткування, якщо
така особа відповідає вимогам,
встановленим цією главою, та
реєструється платником єдиного
податку в порядку, визначеному цією
главою.

Суб'єкти господарювання, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
поділяються на такі групи платників
єдиного податку:

1) перша група - фізичні особи -
підприємці, які не використовують
працю найманих осіб, здійснюють
виключно роздрібний продаж товарів з
торговельних місць на ринках та/або
провадять господарську діяльність з
надання побутових послуг населенню і
обсяг доходу яких протягом
календарного року не перевищує 150 000
гривень;

2) друга група - фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови,
що протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв:

не використовують працю найманих осіб
або кількість осіб, які перебувають з
ними у трудових відносинах, одночасно
не перевищує 10 осіб;

обсяг доходу не перевищує 1 000 000
гривень.

Дія цього підпункту не поширюється
на фізичних осіб - підприємців, які
надають посередницькі послуги з
купівлі, продажу, оренди та
оцінювання нерухомого майна
(група 70.31 КВЕД ДК 009:2005) ( va375202-05 ), а
також здійснюють діяльність з
виробництва, постачання, продажу
(реалізації) ювелірних та побутових
виробів з дорогоцінних металів,
дорогоцінного каміння, дорогоцінного
каміння органогенного утворення
та напівдорогоцінного каміння. Такі
фізичні особи - підприємці належать
виключно до третьої або п'ятої групи
платників єдиного податку, якщо
відповідають вимогам, встановленим для
таких груп;

3) третя група - фізичні особи -
підприємці, які протягом календарного
року відповідають сукупності таких
критеріїв:

не використовують працю найманих осіб
або кількість осіб, які перебувають з
ними у трудових відносинах, одночасно
не перевищує 20 осіб;

обсяг доходу не перевищує 3 000 000
гривень;

4) четверта група - юридичні особи -
суб'єкти господарювання будь-якої
організаційно-правової форми, які
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв:

середньооблікова кількість
працівників не перевищує 50 осіб;

обсяг доходу не перевищує 5 000 000
гривень.

5) п'ята група - фізичні особи -
підприємці, які протягом календарного
року відповідають сукупності таких
критеріїв:

не використовують працю найманих осіб
або кількість осіб, які перебувають з
ними у трудових відносинах, одночасно
не перевищує 20 осіб;

обсяг доходу не перевищує 20 000 000
гривень;

6) шоста група - юридичні особи -
суб'єкти господарювання будь-якої
організаційно-правової форми, які
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв:

середньооблікова кількість
працівників не перевищує 50 осіб;

обсяг доходу не перевищує 20 000 000
гривень.

Відповідно до п. 295.1 ст. 295 ПК України
платники єдиного податку першої і
другої груп сплачують єдиний податок
шляхом здійснення авансового внеску
не пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця.

Відповідно до п. 298.1.1 ст. 298 ПК України
для обрання або переходу на
спрощену систему оподаткування
суб'єкт господарювання подає до
органу державної податкової служби
заяву.

Зареєстровані в установленому
порядку фізичні особи - підприємці,
які до закінчення місяця, в якому
відбулася державна реєстрація, подали
заяву щодо обрання спрощеної системи
оподаткування та ставки єдиного
податку, встановленої для першої або
другої групи, вважаються платниками
єдиного податку з першого числа місяця,
наступного за місяцем, у якому
виписано свідоцтво платника єдиного
податку.

Згідно п. 293.1 293.2 ст.293 ПК України ставки
єдиного податку встановлюються у
відсотках (фіксовані ставки) до
розміру мінімальної заробітної
плати, встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року (далі у цій
главі - мінімальна заробітна плата),
та у відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку
встановлюються сільськими, селищними
та міськими радами для фізичних осіб
- підприємців, які здійснюють
господарську діяльність, залежно від
виду господарської діяльності, з
розрахунку на календарний місяць:

1) для першої групи платників єдиного
податку - у межах від 1 до 10 відсотків
розміру мінімальної заробітної плати;

2) для другої групи платників єдиного
податку - у межах від 2 до 20 відсотків
розміру мінімальної заробітної плати.

З матеріалів справи встановлено, що
відповідач у 2013 році не в повному
обсязі сплачував єдиний податок.
Відповідно до ст. 293 ПК України
відповідач повинен був сплачувати 114,70
грн. - 10% розміру мінімальної заробітної
плати. У зв'язку з цим за відповідачем
утворилась заборгованість зі сплати
єдиного податку в сумі 438,30 грн.

Відповідачу ДПІ у м. Луганську було
направлено податкову вимогу від 22
серпня 2013 року №3543-17 (а.с.14), проте, сума
податкового боргу відповідача
залишається несплаченою.

Враховуючи те, що відповідач за час
судового розгляду справи доказів, які б
спростовували доводи позивача, суду не
надав, у добровільному порядку
податкову заборгованість з єдиного
податку не сплатив, позовні вимоги
визнаються судом обґрунтованими,
доведеними і такими, що підлягають
задоволенню.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
не передбачено їх стягнення у даних
випадках.

Керуючись статтями 14, 16, 20, 49, 54, 57, 87, 95, 202,
203, 285, 287 Податкового кодексу України,
статтями 11, 71, 94, 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Луганська Головного
управління Міндоходів у Луганській
області до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в
сумі 438,30 грн. задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Луганська
Головного управління Міндоходів у
Луганській області кошти за податковим
боргом з єдиного податку в сумі 438,30 грн.
(чотириста тридцять вісім гривень 30
копійок).

Постанова суду може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Повний текст постанови складено та
підписано 03 березня 2014 року.

Суддя
С.В. Борзаниця