Справа № 2а/2370/474/11
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/3442/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 вересня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
міськрайонного управління Держкомзему
у м. Черкаси та Черкаському районі
Черкаської області, третя особа:
ОСОБА_3, про визнання протиправним
рішення та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
міськрайонного управління Держкомзему
у м. Черкаси та Черкаському районі
Черкаської області, третя особа:
ОСОБА_3, в якому з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог просила суд:
визнати протиправним рішення
міськрайонного управління Держкомзему
у м. Черкаси та Черкаському районі
Черкаської області щодо видачі ОСОБА_3
довідки від 22.10.2010 №10168/01-09 та
зобов'язати відповідача відкликати у
ОСОБА_3 зазначену довідку та видати
позивачеві довідку про недійсність
довідки від 22.10.2010 №10168/01-09.

В обґрунтування позову зазначено, що
довідка від 22.10.2010 №10168/01-09, яка за
посиланням позивача, є правовим актом
індивідуальної дії, містить у собі
недостовірну інформацію щодо
кадастрового обліку та кадастрового
номеру земельної ділянки АДРЕСА_1. Крім
того, підпис на довідці не відповідає
підпису начальника управління - В.Г.
Харченко.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 вересня
2011 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати оскаржувані рішення
судів попередніх інстанцій та
постановити нове, про задоволення
позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджено матеріалами
справи, 14.10.2010 до міськрайонного
управління Держкомзему у м. Черкаси та
Черкаському районі Черкаської області
звернулася ОСОБА_3 із заявою щодо
отримання довідки про кількісний та
якісний склад земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1..

На підставі вказаної заяви між
міськрайонним управлінням Держкомзему
у м.Черкаси та Черкаському районі
Черкаської області (Виконавець) та
ОСОБА_3 (Замовник) укладено договір від
14.10.2010 №10168, предметом якого є надання
виконавцем замовнику довідки про
кількісний і якісний склад земель, а
також інформаційно-консультативних
послуг з питань кількісної та якісної
характеристики земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1.

На виконання договору від 14.10.2010 №10168 та
заяви від 14.10.2010 міськрайонним
управлінням Держкомзему у м. Черкаси та
Черкаському районі Черкаської області
ОСОБА_3 видано довідку від 22.10.2010
№10168/01-09, яка оскаржується позивачем.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з правомірності дій
відповідача із видачі довідки від
22.10.2010 №10168/01-09 як таких, що вчинено на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законами
України. При цьому, судами попередніх
інстанцій зроблено висновок про те, що
оскаржувана довідка не є рішенням
суб'єкта владних повноважень у
розумінні статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
вказаними висновками судів попередніх
інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 Порядку
виконання земельно-кадастрових робіт
та надання послуг на платній основі
державними органами земельних
ресурсів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 01.11 2000
№1619, серед видів земельно-кадастрових
робіт і послуг, які можуть виконувати
та надавати державні органи земельних
ресурсів на платній основі, визначено,
зокрема, послуги з надання
консультацій з питань оформлення прав
на земельні ділянки, державного
земельного кадастру, кількісної та
якісної характеристики земельних
угідь, економічної та грошової оцінки
земель, інших питань використання та
охорони земель.

Згідно з пунктом 3 зазначеного Порядку
земельно-кадастрові роботи
виконуються, а послуги надаються
відповідно до законодавства та вимог
нормативно-технічної документації із
забезпеченням достовірності та
цілісності кадастрової інформації про
землю, доступності та відкритості
зведених статистичних даних.

Відповідно до статті 193 Земельного
кодекс України в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, державний земельний
кадастр - це єдина державна система
земельно-кадастрових робіт, яка
встановлює процедуру визнання факту
виникнення або припинення права
власності і права користування
земельними ділянками та містить
сукупність відомостей і документів про
місце розташування та правовий режим
цих ділянок, їх оцінку, класифікацію
земель, кількісну та якісну
характеристику, розподіл серед
власників землі та землекористувачів.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що довідку від 22.10.2010
№10168/01-09 видано відповідачем третій
особі на виконання договору від 14.10.2010
№10168. Зазначена довідка містить
відомості з автоматизованої бази даних
та технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1
та формування кадастрового номера за
адресою: АДРЕСА_2. Судами попередніх
інстанцій в обґрунтування судового
рішення із посиланням на докази,
досліджені під час судового розгляду
справи, також вказано на факт
підписання довідки уповноваженою
особою - заступником начальника
управління Федосій Т.І.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Враховуючи викладене, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, у наданні та доведенні
переконливості яких сторони є вільними
відповідно до положень статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, позиція судів попередніх
інстанцій щодо доведеності з боку
відповідача правомірності дій із
видачі довідки від 22.10.2010 №10168/01-09 є
обґрунтованою.

У свою чергу, наявність факту
скасування судового рішення за
результатами його перегляду за ново
виявленими обставинами у зв'язку із
видачею відповідачем довідки від 22.10.2010
№10168/01-09, не є підставою для висновку
про протиправність дій відповідача із
видачі такої довідки.

Так само, колегія суддів вказує на
відсутність підстав для задоволення
позову з мотивів можливого надання
відповідачем у довідці недостовірної
інформації, оскільки зазначена довідка
видана на виконання умов договору,
укладеного між відповідачем та третьою
особою про надання консультаційних
послуг на виконання дискреційних
повноважень, наданих відповідачеві, у
тому числі Порядком виконання
земельно-кадастрових робіт та надання
послуг на платній основі державними
органами земельних ресурсів,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 01.11.2000 №1619.

Відповідно до частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Враховуючи викладене, зважаючи на
недоведеність з боку позивача
наявності факту порушення її прав чи
інтересів у зв'язку із видачею
відповідачем довідки від 22.10.2010
№10168/01-09, колегія суддів погоджується
із позицією судів попередніх інстанцій
щодо відсутності підстав для
задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 22 лютого 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 вересня
2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: