Справа № 9101/176362/2011
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2012-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2012 р. справа № 2а/0470/5483/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Юхименка О.В.

суддів: Мельника В.В.
Нагорної Л.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження

апеляційну скаргу Приватної
багатогалузевої фірми «Експрес»,

на ухвалу
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду

від 21 липня 2011 року

у справі № 2а/0470/5483/11

за позовом Приватної
багатогалузевої фірми «Експрес»,

вул. Леніна, 5, с.
Новоселівка Новомосковського району,
51284;

до відповідача Прокуратури
Дніпровського району міста Херсона,

вул.
Чорноморська, 40-А, м. Херсон, 73008;

про визнання
протиправною бездіяльності

та про
зобов'язання вчинити дії, -

встановив: Приватною багатогалузевою
фірмою «Експрес» подано позов до
Прокуратури Дніпровського району
міста Херсона про

визнання протиправною бездіяльності
щодо ненадання постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи за
надання завідомо неправдивого
висновку господарському суду
Херсонської області колишнім
експертом ХВ Одеського НДНІСЕ ОСОБА_1;

зобов'язання направити на адресу
Приватної багатогалузевої фірми
«Експрес» постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи за
надання завідомо неправдивого
висновку господарському суду
Херсонської області колишнім
експертом ХВ Одеського НДНІСЕ ОСОБА_1

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд (суддя Боженко
Н.В.) своєю ухвалою від 21 липня 2011 року
провадження у справі закрив на
підставі пункту 1 частини першої статті
157 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвала суду мотивована тим, що вимоги
Приватної багатогалузевої фірми
«Експрес» мають розглядатись в порядку
кримінального, а не адміністративного
судочинства.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим актом, у поданій апеляційній
скарзі Приватна багатогалузева фірма
«Експрес», Позивач, вказує на порушення
норм процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги її
заявник посилається на те, що предметом
позову є не оскарження постанови про
відмову в порушенні кримінальної
справи чи дій слідчого, а невиконання
інформаційного запиту щодо отримання
копії процесуального документа.

Просить ухвалу окружного
адміністративного суду скасувати, з
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Процесуальним правом на участь в
судовому засіданні сторони не
скористались. Про дату, час та місце
судового розгляду повідомлялись у
встановленому порядку.

В силу пункту другого частини 1 статті
197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесенні оскарженої ухвали,
виходить з наступного.

Відносини, що виникають між фізичною чи
юридичною особою і представниками
органів влади під час здійснення ними
владних повноважень, є
публічно-правовими і поділяються,
зокрема, на правовідносини у сфері
управлінської діяльності та
правовідносини у сфері охорони прав і
свобод людини і громадянина, а також
суспільства від злочинних посягань.

Діяльність органів влади, у тому числі
судів, щодо вирішення спорів, які
виникають у публічно-правових
відносинах, регламентується
відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних
повноважень, дії, вчинені ними під час
здійснення управлінських функцій, а
також невиконання повноважень,
встановлених законодавством
(бездіяльність), можуть бути оскаржені
до суду відповідно до частин першої,
другої статті 55 Конституції України.
Для реалізації кожним конституційного
права на оскарження рішень, дій чи
бездіяльності вказаних суб'єктів у
сфері управлінської діяльності в
Україні утворено систему
адміністративних судів.

В той же час, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень (частина перша статті 2 КАС
України).

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження (частина друга статті 2 КАС
України).

Вичерпний перелік публічно-правових
справ, на які не поширюється юрисдикція
адміністративних судів, визначено в
частині третій статті 17 КАС України, а
саме справи: що віднесені до юрисдикції
Конституційного Суду України; які
належить вирішувати в порядку
кримінального судочинства; про
накладення адміністративних стягнень;
щодо відносин, які відповідно до
закону, статуту (положення) об'єднання
громадян віднесені до його внутрішньої
діяльності або виключної компетенції
(пункти 1, 2, 3, 4).

Отже, КАС України регламентує порядок
розгляду не всіх публічно-правових
спорів, а лише тих, які виникають у
результаті здійснення суб'єктом
владних повноважень управлінських
функцій і розгляд яких безпосередньо
не віднесено до підсудності інших
судів.

Завданнями кримінального судочинства
є охорона прав та законних інтересів
фізичних і юридичних осіб, які беруть у
ньому участь, а також швидке і повне
розкриття злочинів, викриття винних та
забезпечення правильного застосування
закону з тим, щоб кожний, хто вчинив
злочин, був притягнутий до
відповідальності і жоден невинний не
був покараний (стаття 2 КПК України).
Положення КПК України регламентують
діяльність органів державної влади та
їх посадових осіб, яка стосується сфери
публічно-правових відносин, що
виникають внаслідок злочинних
посягань, відповідальність за які
встановлено в нормах кримінального
права.

За статтею 97 чинного на дату виникнення
спірних правовідносин
Кримінально-процесуального кодексу
України прокурор, слідчий, орган
дізнання або суддя зобов'язані:
приймати заяви і повідомлення про
вчинені або підготовлювані злочини, в
тому числі і в справах, які не
підлягають їх віданню (частина перша);
не пізніше триденного строку прийняти
одне з таких рішень: порушити
кримінальну справу, відмовити в
порушенні кримінальної справи,
направити заяву або повідомлення за
належністю (частина друга); вжити всіх
можливих і необхідних заходів
реагування у зв'язку з такими заявами і
повідомленнями (частини третя,
четверта, п'ята).

У статтях 110, 234, 236 КПК йшлося про
оскарження в суді рішень чи дій органів
дізнання, слідчого, прокурора, які вони
постановили чи вчинили уже під час
провадження у кримінальній справі.
Суб'єкти, визначені в цих нормах, є
носіями спеціальних владних
процесуальних повноважень і тому
виконують функції, обумовлені
завданнями кримінального судочинства.

Здійснюючи перевірку заяв і
повідомлень про злочини, прокурор,
слідчий, орган дізнання діють до
порушення кримінальної справи, однак
вдаються до тих же способів і прийомів,
що й під час збирання доказів у
кримінальній справі. Отже,
правовідносини, що мають місце під час
розгляду заяв про злочини, за своєю
правовою природою є
кримінально-процесуальними. Тому
перевірка скарг на рішення, дії чи
бездіяльність вказаних суб'єктів
владних повноважень має відбуватися у
тому ж процесуальному порядку і тим же
судом, на який відповідно до закону
покладені повноваження щодо перевірки
й оцінки доказів у кримінальній справі,
тобто судом із розгляду кримінальних
справ.

До того ж імперативний припис пункту 2
частини третьої статті 17 КАС України
виключає юрисдикцію адміністративних
судів щодо справ, які належить
вирішувати в порядку кримінального
судочинства.

Зазначене обумовлює висновок, що
компетентним національним судом, до
юрисдикції якого належить розгляд
скарг щодо прийняття рішень, вчинення
дій або допущення бездіяльності
суб'єктом владних повноважень стосовно
заяв і повідомлень про вчинені або
підготовлювані злочини, є суд, який
спеціалізується на розгляді
кримінальних справ.

Системний аналіз положень КПК України,
зокрема тих, які визначали його
завдання та унормовували порядок
оскарження рішень чи дій суб'єктів
владних кримінально-процесуальних
повноважень, дає підстави для висновку
про можливість оскарження до суду не
тільки рішень і дій прокурора,
слідчого, органу дізнання, але й їхньої
бездіяльності.

Тобто, якщо прокурор, орган дізнання чи
слідчий не приймає рішення по заяві чи
повідомленню про злочин протягом
встановленого законом часу, чи за
зверненням заінтересованої особи не
надає копії постанови (повідомлення),
остання мала право оскаржити такі дії
посадових осіб до суду, керуючись
статтями 110, 234, 236 КПК України.

Наведені положення знайшли
відображення в Інформаційному листі
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.06.2011р.

В межах апеляційної скарги підстави
для скасування ухвали суду першої
інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст.
200 Кодексу адміністративного
судочинства України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватної
багатогалузевої фірми «Експрес»
залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 21 липня 2011
року у справі № 2а/0470/5483/11 - без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції,
якщо його було прийнято за наслідками
розгляду у письмовому провадженні,
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення копій особам, які
беруть участь у справ.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції у порядку та
у строки, визначені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна