Справа № К/9991/2533/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/2533/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2010
року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18 листопада
2010 року

у справі № 2а-44884/09/1670

за позовом ОСОБА_1

до Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області

третя особа - Міський фінансовий відділ
Виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради

про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення та зобов'язати
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до
суду з позовом до Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції у Полтавській області (далі -
відповідач) про визнання недійсним
податкового повідомлення
Кременчуцької ОДПІ у Полтавській
області від 05 жовтня 2006 року №
/1/2049 в частині неврахування суми
податкового кредиту у зв'язку з
навчанням у вищому навчальному закладі
сина - ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1);
зобов'язання Кременчуцької ОДПІ у
Полтавській області при обрахуванні
суми податку з доходів приватного
нотаріуса визнати право ОСОБА_1 на
податковий кредит зв'язку з навчанням у
вищому навчальному закладі сина -
ОСОБА_2 та внести відповідні зміни до
податкового повідомлення від 05 жовтня
2006 року № /1/2049; зобов'язання
Кременчуцької ОДПІ у Полтавській
області зарахувати надлишково
сплачену суму у розмірі 663,00 грн. в
рахунок майбутніх платежів (в редакції
уточнення позовних вимог від 24 жовтня
2006 року).

Справа неодноразово розглядалась
різними судовими інстанціями.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2010
року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18 листопада
2010 року постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 27
січня 2010 року залишено без змін.

В касаційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18 листопада 2010 року і ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю.

У запереченні на касаційну скаргу
Кременчуцька ОДПІ у Полтавській
області, посилаючись на те, що
постанова Полтавського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2010
року та ухвала Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18 листопада 2010 року є законними та
обґрунтованими, а положення касаційної
скарги жодним чином це не спростовують,
просить відмовити в задоволенні
касаційної скарги та залишити без змін
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Згідно свідоцтва НОМЕР_1 від 11 березня
1994 року ОСОБА_1 має право на зайняття
нотаріальною діяльністю та відповідно
до реєстраційного посвідчення від 21
серпня 1998 року НОМЕР_2 здійснює
приватну нотаріальну діяльність.

ОСОБА_1 подала до податкового органу
декларацію про доходи, одержані з 01
січня по 31 грудня 2004 року, у розділі 1.1
«Доходи, одержані за місцем основної
роботи (заробітна плата, дивіденди,
премії, інші грошові та натуральні
виплати, винагороди, доходи від роботи
за сумісництвом, за договорами
цивільно-правового характеру,
авторські винагороди, а також доходи
від виконання разових та інших робіт)»
задекларувала такі показники: сума
нарахованого доходу - 73751,25 грн., сума
утриманого податку - 9587,66 грн.; у розділі
1.3 «Доходи, одержані від
підприємницької, приватної
нотаріальної, адвокатської та іншої
незалежної професійної діяльності, та
інші доходи, оподаткування яких
проводять податкові органи (здавання в
оренду приміщень, майна та ін..)»
задекларувала такі показники (вид
діяльності за КВЕД, за здійснення яких
одержано доход: 74.11.2 - приватний
нотаріус): сума одержаного валового
доходу - 107657,45 грн., витрати, пов'язані з
одержанням доходу - 24909,82 грн., сума
чистого доходу - 82747,63 грн., сума податку,
сплаченого авансом та утриманого
підприємствами, - 8996,38 грн.; у розділі 2.4
задекларувала суму яка не перевищує
чотири відсотки від суми
задекларованого сукупного
оподатковуваного доходу за звітний
рік, наплавлену до благодійних установ
та організацій, у розмірі 663,00 грн.

05 жовтня 2006 року Кременчуцька ОДПІ у
Полтавській області прийняла
податкове повідомлення № /1/2049,
яким згідно з підпунктом «г» підпункту
4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначила ОСОБА_1 податкове
зобов'язання за платежем: податок з
доходів фізичних осіб у розмірі 8491,00
грн.

Згідно платіжного доручення № 128 від 11
жовтня 2006 року ОСОБА_1 перерахувала до
бюджету грошові кошти у сумі 8491,00 грн.
на погашення податкового зобов'язання,
визначеного податковим повідомленням
№ /1/2049від 05 жовтня 2006 року.

При цьому, підставою для звернення
позивачем до суду з вказаним позовом
слугувало те, що, на думку позивача,
податковим органом при обчисленні
податку за 2004 рік неправомірно
невраховано суму податкового кредиту у
розмірі 633,00 грн., право на який позивач
має у зв'язку зі сплатою на користь
закладу освіти - ДП «Київський
університет права» (згідно платіжних
доручень № 29 від 02 березня 2004 року та №
168 від 10 грудня 2004 року на підставі
договору №83-д/02 від 01 серпня 2002 року)
грошових коштів у загальній сумі 6542,00
грн. в рахунок компенсації вартості
навчання її сина - ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1).

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що ОСОБА_1 за звітний 2004 рік отримувала
доходи, відмінні від заробітної плати,
на які нараховується податковий
кредит.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 3 Закону України
«Про нотаріат» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) нотаріусом може бути
громадянин України, який має вищу
юридичну освіту (університет, академія,
інститут) і пройшов стажування
протягом шести місяців в державній
нотаріальній конторі або у нотаріуса,
що займається приватною нотаріальною
практикою, склав кваліфікаційний іспит
та одержав свідоцтво про право на
заняття нотаріальною діяльністю. Не
може бути нотаріусом особа, яка має
судимість. Нотаріус не може перебувати
в штаті інших державних, приватних та
громадських підприємств і організацій,
займатися підприємницькою і
посередницькою діяльністю, а також
виконувати іншу оплачувану роботу,
крім тієї, яка передбачена абзацом
другим статті 4 цього Закону, а також
викладацької і наукової у вільний від
роботи час.

За визначенням, наведеним у пункті 1.16
статті 1 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), податковий кредит - це
сума (вартість) витрат, понесених
платником податку - резидентом у
зв'язку з придбанням товарів (робіт,
послуг) у резидентів - фізичних або
юридичних осіб протягом звітного року
(крім витрат на сплату податку на
додану вартість та акцизного збору), на
суму яких дозволяється зменшення суми
його загального річного
оподатковуваного доходу, одержаного за
наслідками такого звітного року, у
випадках, визначених цим Законом.

Пункт 1.19 статті 1 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) визначає
самозайняту особу як платника податку,
який є суб'єктом підприємницької
діяльності або здійснює незалежну
професійну діяльність та не є найманою
особою у межах такої підприємницької
чи незалежної професійної діяльності.

У Законі України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) немає спеціального
розділу (групи статей), де б тематично
було висвітлено особливості
оподаткування доходів осіб, які
здійснюють незалежну професійну
діяльність, зокрема, нотаріальну
діяльність.

Пунктом 1.9 статті 1 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) визначено, що
незалежна професійна діяльність - це
діяльність, що полягає в участі
фізичних осіб у науковій, літературній,
артистичній, художній, освітній або
викладацькій діяльності, так само як
діяльності лікарів (у тому числі
стоматологів, зубних техніків),
адвокатів, приватних нотаріусів,
аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків,
інженерів чи архітекторів та
помічників зазначених осіб або осіб,
зайнятих релігійною (місіонерською)
діяльністю, іншій подібній діяльності,
за умови якщо такі особи не є найманими
працівниками чи суб'єктами
підприємницької діяльності, які згідно
з абзацом другим пункту 1.8 цієї статті
прирівнюються до найманої особи.

Згідно з підпунктом «з» пункту 1.3
статті 1 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) доходом з джерелом його
походження з України визначено
будь-який дохід, одержаний платником
податку або нарахований на його
користь від здійснення будь-яких видів
діяльності на території України, у тому
числі, у вигляді доходів від здійснення
підприємницької діяльності, а також
незалежної професійної діяльності на
території України.

Разом з цим, пунктом 5.4 статті 5 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено обмеження
права на нарахування податкового
кредиту, відповідно до підпункту 5.4.2
якого (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
загальна сума нарахованого
податкового кредиту не може
перевищувати суми загального
оподатковуваного доходу платника
податку, одержаного протягом звітного
року як заробітна плата.

Поняття заробітної плати наведене у
підпункті «д» пункту 1.3 статті 1 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), згідно з яким заробітна
плата - це доходи, нараховані
(виплачені, надані) внаслідок
здійснення платником податку трудової
діяльності на території України, від
працедавця, незалежно від того, чи є
такий працедавець резидентом або
нерезидентом, а також заробітної плати,
нарахованої особі за здійснення роботи
за наймом у складі екіпажу (команди)
транспортного засобу, який перебуває
за межами території України, її
територіальних вод (виключної
економічної зони), у тому числі на
якірних стоянках, та належить
резиденту на правах власності або
перебуває у його тимчасовому
(строковому) користуванні та/або є
зареєстрованим у Державному судновому
реєстрі України чи Судновій книзі
України.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог, оскільки ОСОБА_1 за звітний 2004
рік отримувала доходи, відмінні від
заробітної плати, на які нараховується
податковий кредит.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Полтавського
окружного адміністративного суду від 27
січня 2010 року та ухвала Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18 листопада 2010 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити
без задоволення, а постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2010
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18 листопада 2010 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна