Справа № 813/3017/13-а
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2014 року м. Львів
№ 813/3017/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд у складі судді Клименко О.М. за
участю секретаря судового засідання
Саїв М.В. та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:
позивача: представники ОСОБА_1, ОСОБА_2;
відповідача 1: представник Мельник Р.С.;
відповідача 2: представник не прибув;
відповідача 3: представник не прибув;
третя особа: представник не прибув;
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Жидачівської
районної державної адміністрації
Львівської області, Голови
Жидачівської районної державної
адміністрації Львівської області
Коваля Сергія Федоровича,
Вільховецької сільської ради
Жидачівського району Львівської
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Товариство з
обмеженою відповідальністю Фермерське
господарство «Тур» про визнання
протиправними та скасування рішення та
ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4) звернувся до суду
з позовом до Жидачівської районної
державної адміністрації Львівської
області (далі - Жидачівська РДА), Голови
Жидачівської районної державної
адміністрації Львівської області
Коваля Сергія Федоровича (далі - Голова
Жидачівської РДА), Вільховецької
сільської ради Жидачівського району
Львівської області (далі - Вільховецька
сільська рада), в якому, із урахуванням
заяви про уточнення позовних вимог від
06.12.2013 року, просить:
- визнати протиправним та
скасувати рішення Вільховецької
сільської ради Жидачівського району
Львівської області від 11.05.2012 року №298
«Про надання дозволу на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства»;
- визнати протиправним та
скасувати Розпорядження голови
Жидачівської районної державної
адміністрації Львівської області від 15
червня 2012 року №388 «Про надання дозволу
на виготовлення проекту відведення
земельної ділянки ФГ «Тур» с. Вільхівці
Жидачівського району на території
Вільховецької сільської ради»;
- при виявленні судом фактів
порушень норм чинного законодавства
постановити, в порядку ст.166 КАС
України, окремі ухвали про викриті
правопорушення, які надіслати
відповідним суб'єктам владних
повноважень для вжиття заходів щодо
усунення причин та умов, що сприяли
порушенню закону, а також для
притягнення до відповідальності осіб,
рішення, дії чи бездіяльність яких
визнаються протиправними.

Ухвалою про закінчення підготовчого
провадження та призначення справи до
судового розгляду від 18 квітня 2013 року,
було залучено в якості третьої особи
без самостійних вимог на предмет спору
на стороні відповідача - Товариство з
обмеженою відповідальністю Фермерське
господарство «Тур» (далі - ТОВ ФГ «Тур»).

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що рішення Вільховецької
сільської ради Жидачівського району
Львівської області від 11.05.2012 року №298
та розпорядження голови Жидачівської
районної державної адміністрації
Львівської області від 15 червня 2012 року
№388 «Про надання дозволу на
виготовлення проекту відведення
земельної ділянки ФГ «Тур» с. Вільхівці
Жидачівського району на території
Вільховецької сільської ради» є
такими, що суперечать законам України,
та порушують його законні права та
інтереси, зокрема переважне право,
надане Законом України «Про оренду
землі». Оскільки при прийнятті спірних
рішень щодо надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою ТОВ
ФГ «Тур», відповідачами не враховано,
що рішенням від 25 січня 2005 року
Вільховецькою сільською радою
позивачу було надано земельні ділянки
загальною площею 30 га в т.ч. біля
фермерського господарства ОСОБА_6 в с.
Вільхівці, урочище «За дзюньком» - 15,7 га
та біля фермерського господарства
ОСОБА_7 в с. Вільхівці урочище «За
селом» - 14,3 га.

Крім цього, згідно договорів оренди від
27 січня 2012 року та 15 березня 2012 року,
укладених між Вільховецькою сільською
радою та ОСОБА_4, зазначені земельні
ділянки були передані в строкове
платне користування. Позивач зазначає,
що дія договорів оренди була
продовжена за згодою орендодавця на 2013
рік, при цьому просить врахувати
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 12 червня 2013
року у справі №914/365/13-г. Також пояснив,
що неодноразово звертався щодо надання
дозволу на виготовлення проекту
відведення зазначених земельних
ділянок. Відтак, вважає спірні рішення
протиправними і просить їх скасувати.
Представники позивача позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, просили їх
задовольнити.

Представник відповідача - Жидачівської
районної державної адміністрації
Львівської області позовні вимоги
заперечив з підстав, викладених у
письмових запереченнях від 03.12.2013 року.
В яких зазначив, що рішенням
Вільховецької сільської ради від 25.01.2005
року було виявлено намір надати ОСОБА_4
в користування для ведення
фермерського господарства земельну
ділянку загальною площею 30 га.

Вказав, що приступати до використання
земельних ділянок можливо після
розроблення відповідної технічної
документації (проекту відводу). Крім
цього, зазначив, що акт приймання -
передачі земельної ділянки між
позивачем та Вільховецькою сільською
радою не підписувався.

Щодо покликань позивача на договори
оренди, пояснив, що такі не
зареєстровані у встановленому порядку.
Крім цього, зазначив, що договори
оренди не можна вважати допустимими
доказами, оскільки вони не укладені
відповідно до вимог ст.ст. 122, 123, 124 та п.12
Перехідних положень Земельного
кодексу України, а також ст.ст. 4, 6, 13, 14,
15, 16, 17 Закону України «Про оренду
землі». Відтак, оскільки земельна
ділянка в урочищі «За дзюньком» площею
15,7 га за межами населеного пункту на
території Вільховецької ради не була у
власності чи користуванні будь-кого,
розпорядження голови Жидачівської РДА
за зверненням ТОВ ФГ «Тур» було надано
дозвіл на виготовлення проекту
відведення земельної ділянки для
ведення фермерського господарства. На
думку відповідача прийняте
розпорядження є законним і підстав для
його скасування немає. Представник
відповідача в судовому засіданні
просив в задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Представники - Голови Жидачівської РДА,
Вільховецької сільської ради в судове
засідання не прибули, письмових
заперечень не надали. Про дату, час та
місце судового розгляду справи
повідомлялись належним чином, про що
свідчать повідомлення про вручення
поштових відправлень.

Представник третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ТОВ ФГ «Тур» в
судове засідання не прибув,
неодноразово повідомлявся про дату,
час та місце судового розгляду справи.
Заперечень на адміністративний позов
на адресу суду не надходило.

Суд заслухав пояснення представників
сторін, дослідив долучені до
матеріалів справи письмові докази,
оцінив їх в сукупності і встановив
наступні фактичні обставини справи та
відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи підтверджено, що
рішенням від 25 січня 2005 року
Вільховецькою сільською радою ОСОБА_4
було надано земельні ділянки загальною
площею 30 га в т.ч. біля фермерського
господарства ОСОБА_6 в с. Вільхівці,
урочище «За дзюньком» - 15,7 га та біля
фермерського господарства ОСОБА_7 в с.
Вільхівці урочище «За селом» - 14,3 га.

Згідно умов договору оренди землі від 27
січня 2012 року, укладеного між
Вільховецькою сільською радою
(Орендодавець) та ОСОБА_4 (Орендар),
Орендодавець надає, а Орендар приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку площею 19,72 га, що знаходиться за
адресою: с. Вільхівці, урочище «За
селом», який зареєстрований у
Вільховецькій сільській раді за №3 від
27.01.2012 року.

Згідно умов договору оренди землі від 15
березня 2012 року, укладеного між
Вільховецькою сільською радою
(Орендодавець) та ОСОБА_4 (Орендар),
Орендодавець надає, а Орендар приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку загальною площею 47,34 га із
цільовим призначенням - рілля. Договір
зареєстрований у Вільховецькій
сільській раді.

З матеріалів справи вбачається, що
19.04.2012 року ОСОБА_4 звернувся до
Вільховецької сільської ради щодо
надання дозволу на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 15,7 га в
урочищі «За дзюньком». За наслідками
розгляду заяви, Вільховецькою
сільською радою було прийнято рішення
№307 від 11 травня 2012 року «Про розгляд
заяви ФГ ОСОБА_4», яким вирішено:
керівнику фермерського господарства
ОСОБА_4 звернутися з розгляду даного
питання в Жидачівську РДА.

Для надання дозволу на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 15,7 га в
урочищі «За дзюньком», позивач
звернувся до Жидачівської РДА 16.05.2012
року.

Листом від 29.05.2012 року №01-12/02-815,
Управління Держкомзему у
Жидачівському районі Львівської
області повернуло заяву ОСОБА_4 у
Жидачівську РДА та відмовило у
виготовленні проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
користування, оскільки подана заява не
відповідає вимогам ч.2 ст.124 Земельного
кодексу України.

В той же час, судом встановлено, що
третя особа - ТОВ ФГ «Тур» 07.03.2012 року
звернулось із заявою до Вільховецької
сільської ради щодо виділення цієї ж
земельної ділянки площею 15,7 га в
урочищі «За дзюньком». За наслідками
розгляду такої заяви, Вільховецькою
сільською радою було прийнято рішення
№298 від 11 травня 2012 року «Про повторний
розгляд заяви голови ФГ «Тур», яким
вирішено: керівнику фермерського
господарства «Тур» звернутися з
розгляду даного питання в Жидачівську
РДА.

Для надання дозволу на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки площею 15,7 га в
урочищі «За дзюньком», ТОВ ФГ «Тур»
звернулося до Жидачівської РДА 15.05.2012
року.

15 червня 2012 року головою Жидачівської
РДА прийнято розпорядження №388 «Про
надання дозволу на виготовлення
проекту відведення земельної ділянки
ФГ «Тур» с. Вільхівці, Жидачівського
району на території Вільховецької
сільської ради» для ведення
фермерського господарства.

Підставами для прийняття такого
розпорядження, як зазначив відповідач,
стали: лист Вільховецької сільської
ради від 15.03.2011 року №02-09/142 на ім'я
голови Жидачівської РДА, що земельна
ділянка в урочищі «За дзюньком» площею
15,7 га надана фермеру ОСОБА_4, дані площі
відносяться до земель запасу сільської
ради і на даний час не
використовуються; рішення
Вільховецької сільської ради №298 від 11
травня 2012 року. Крім цього, у
запереченнях покликається на лист
Держземагенства у Жидачівському
районі від 03.12.2013 року №01-12/03-1785, про те,
що на земельні ділянки площею 47,34 га та
15,7 га за ФГ ОСОБА_4 договори оренди не
зареєстровано.

При вирішенні спору суд виходить з
наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За приписами ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Щодо тверджень відповідача про
недійсність договорів оренди, зокрема,
від 15 березня 2012 року, оскільки вони не
укладені відповідно до вимог ст.ст. 122,
123, 124 та п.12 Перехідних положень
Земельного кодексу України, а також
ст.ст. 4, 6, 13, 14, 15, 16, 17 Закону України «Про
оренду землі», суд зазначає наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду
землі» 6 жовтня 1998 року N 161-XIV, оренда
землі - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Як встановлено ст.2 Закону України «Про
оренду землі», відносини, пов'язані з
орендою землі, регулюються Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим Законом, законами України,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Відповідно до ч.1 ст. 124 Земельного
кодексу України (в редакції, що діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин), передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
згідно з їх повноваженнями,
визначеними статтею 122 цього Кодексу,
чи договору купівлі-продажу права
оренди земельної ділянки (у разі
продажу права оренди) шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

Таке положення узгоджується з вимогами
статті 16 Закону України «Про оренду
землі», згідно з якими укладення
договору оренди земельної ділянки із
земель державної власності
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади -
орендодавця, прийнятого у порядку,
передбаченому Земельним кодексом
України, або за результатами аукціону.

Згідно ст.13 Закону України «Про оренду
землі» договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 638 Цивільного
кодексу України договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Як встановлено судом, договір оренди
землі від 15 березня 2012 року між
Вільховецькою сільською радою та
ОСОБА_4, укладений у письмовій формі,
сторонами погоджено усі істотні умови,
у тому числі об'єкт оренди, розмір
земельної ділянки, сторони мали
необхідний обсяг цивільної
дієздатності, волевиявлення сторін
було вільним.

Відповідно до закріпленого ст. 204 ЦК
України принципу презумпції
правомірності правочину правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

За приписами ч.2 ст.215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. Відповідно до ч.3
ст.215 ЦК України якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Підстави для визнання недійсним
договору оренди землі передбачені ч.2
ст.15 Закону України «Про оренду землі»,
тобто договір оренди землі є
оспорюваним правочином, недійсність
якого може бути встановлена лише на
підставі рішення суду.

Проте, договір оренди землі від 15
березня 2012 року недійсним у судовому
порядку не визнавався.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
оренду землі» (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин) по
закінченню строку, на який було
укладено договір оренди землі, орендар,
який належно виконував обов'язки за
умовами договору, має переважне право
перед іншими особами на укладення
договору оренди землі на новий строк
(поновлення договору оренди землі).

При цьому, суд враховує постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 12 червня 2013
року у справі №914/365/13-г, в якій
зазначено, що договір оренди землі від
15.03.2012 року не містить відомостей про
місцезнаходження земельної ділянки (в
урочищі «За селом» чи «За дзюньком»);
апелянт (ФГ ОСОБА_4) продовжує фактичне
користування земельною ділянкою,
сплачуючи при цьому орендні платежі,
про що зазначалось вище; в матеріалах
справи відсутні докази звернення
уповноваженого суб'єкта в сфері
земельних відносин із вимогою про
повернення земельної ділянки.

Наведеним спростовані твердження
відповідача, що зазначена земельна
ділянка ніким не використовується.

Також, згідно ч.5 ст.33 Закону України
«Про оренду землі», у разі якщо орендар
продовжує користуватися земельною
ділянкою після закінчення строку
договору оренди і за відсутності
протягом одного місяця після
закінчення строку договору
листа-повідомлення орендодавця про
заперечення у поновленні договору
оренди землі такий договір вважається
поновленим на той самий строк і на тих
самих умовах, які були передбачені
договором.

До матеріалів справи відповідачами
такий лист не долучено, отже, з
урахуванням положень ч.5 ст.33 Закону
України «Про оренду землі», укладений
між Вільховецькою сільською радою та
ОСОБА_4 договір оренди землі від 15
березня 2012 року, вважається
продовженим.

Посилання відповідача, що договори
оренди не зареєстровані у
встановленому порядку визнає
безпідставними, з урахуванням
наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 20 Закону України «Про
оренду землі» державна реєстрація
договорів оренди землі проводиться в
порядку, встановленому законом. У
період дії вищезазначеного Закону, а
саме з 1 січня 2004 р., набрав чинності ЦК
України, ст. 182 якого передбачено, що
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації, а
порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість і
підстави відмови в ній установлюються
законом.

Згідно із підп. 2 п. «б» ч.1 ст. 33 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин), до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належала
реєстрація суб'єктів права власності
на землю; реєстрація права
користування землею і договорів на
оренду землі; видача документів, що
посвідчують право власності і право
користування землею.

Як вбачається з копії витягу з журналу
реєстрації договорів оренди земель
запасу і не витребуваних паїв
Вільховецькою сільською радою 27.01.2011
року, 28.01.2011 року та 15.03.2011 року
зареєстровано земельні ділянки площею
5 га - с. Іванівці, землі запасу, площею
4,59 га - с.Іванівці, не витребувані паї,
площею 47,34 га - с.Вільхівці, рілля. Також
у 2012 році за позивачем зареєстровано
земельні ділянки 27.01.2012 року в
с.Іванівці, «Лагер» - 5 га, в с.Іванівці,
не витребувані паї - 4,59 га, в с.
Вільхівці, землі запасу - 19,72 га.

У зв'язку з цим договір оренди від 15.03.2012
року, який був укладений сторонами в
письмовій формі та зареєстрований
Вільховецькою сільською радою за
місцем розташування орендованої
земельної ділянки, пройшов державну
реєстрацію у встановленому законом
порядку й відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК
України є укладеним, а тому за змістом
ст. 9 Закону України «Про оренду землі»,
зумовлює виникнення для сторін прав та
обов'язків, у тому числі, для однієї зі
сторін договору, переважне перед
іншими особами право на придбання
орендованої нею земельної ділянки.

Враховуючи наведене, суд вважає
безпідставними та необґрунтованими
заперечення відповідача, що підставою
для надання дозволу третій особі на
виготовлення проекту відведення
земельної ділянки в урочищі «За
дзюньком» площею 15,7 га, було те, що
зазначена земельна ділянка не була у
власності чи користуванні будь-кого.

Також, суд зазначає, що Головою
Жидачівської РДА при прийнятті
розпорядження від 15 червня 2012 року №388,
безпідставно змінено назву рішення
Вільховецької сільської ради від 11
травня 2012 року №298 і розтлумачено, як
надання дозволу на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства для третьої
особи - ТОВ ФГ «Тур». Оскільки, якщо
земельна ділянка знаходиться за межами
населеного пункту (села, селища, міста),
на цю земельну ділянку визначені у ст. 12
ЗК України повноваження сільської,
селищної, міської ради не поширюються.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності, відповідно до ч. 2 ст. 71
КАС України, покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Із урахуванням вищевикладеного,
Жидачівською РДА не наведено
переконливих доводів та існування
обставин, а також не надано належних та
допустимих доказів, які виключають
переважне право позивача на земельну
ділянку в урочищі «За дзюньком» площею
15,7 га, а тому не доведено належним чином
правомірність спірних рішень, оскільки
є причини вважати, що вони прийняті на
підставі недостатньо обґрунтованих та
передчасних висновків.

Відтак, рішення Вільховецької
сільської ради Жидачівського району
Львівської області від 11 травня 2012 року
№298 «Про повторний розгляд заяви
голови ФГ «Тур» та розпорядження
голови Жидачівської районної
державної адміністрації Львівської
області від 15 червня 2012 року №388 «Про
надання дозволу на виготовлення
проекту відведення земельної ділянки
ФГ «Тур» с. Вільхівці Жидачівського
району на території Вільховецької
сільської ради» не відповідають
критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС
України, оскільки прийняті
необґрунтовано, без урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії) та
непропорційно. В той же час, позивач
довів обґрунтованість позовних вимог
належними та допустимими доказами.
Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС
України суд приходить до висновку, що
такі рішення слід скасувати як
протиправні.

Щодо прийняття окремої ухвали, суд
враховує ст. 166 КАС України, якою
передбачено, що суд, виявивши під час
розгляду справи порушення закону, може
постановити окрему ухвалу і направити
її відповідним суб'єктам владних
повноважень для вжиття заходів щодо
усунення причин та умов, що сприяли
порушенню закону. Про вжиті заходи суд
повідомляється не пізніше одного
місяця після надходження окремої
ухвали.

Отже, помилка відповідачів в юридичні
оцінці спірних правовідносин, не є
підставою для постановлення окремої
ухвали.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України
понесені позивачем судові витрати
(судовий збір) відшкодовуються йому за
рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 17-19, 35, 71, 94, 160-163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Вільховецької сільської ради
Жидачівського району Львівської
області від 11 травня 2012 року №298 «Про
повторний розгляд заяви голови ФГ
«Тур».

Визнати протиправним та скасувати
розпорядження голови Жидачівської
районної державної адміністрації
Львівської області від 15 червня 2012 року
№388 «Про надання дозволу на
виготовлення проекту відведення
земельної ділянки ФГ «Тур» с. Вільхівці
Жидачівського району на території
Вільховецької сільської ради».

Присудити із Державного бюджету на
користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий
збір у розмірі 34 (тридцять чотири) грн. 41
коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови складено та
підписано 21.02.2014 року.

Суддя
Клименко О.М.