Справа № 825/3255/13-а
Суддя: Горбань Н.І.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3255/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Баграміна
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Горбань Н.І.,

суддів:
Земляної Г.В., Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 16.09.2013 року
у справі за його позовом до управління
Пенсійного фонду України в місті
Чернігові, першого заступника
начальника управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові Лущай О.М.
про скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

ФОП ОСОБА_2 звернувся до Чернігівського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
місті Чернігові, першого заступника
начальника управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові Лущай О.М.
про скасування рішення.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 16.09.2013 року
в позові відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, ФОП ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
незаконну, на його думку, постанову
суду першої інстанції та постановити
нову, якою задовольнити позов. В своїй
апеляційній скарзі апелянт
посилається на неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
оскаржуваного рішення, що є підставою
для його скасування.

Колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, відповідно до ст.197 КАС
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що вона не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
23.01.2012 року позивачем до управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
було подано звіт про суми нарахованого
доходу застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску за 2011 рік,
згідно якого позивачем самостійно
нараховано 4 010,30 грн. єдиного внеску.

17.01.2013 року позивач звернувся з заявою
до відповідача, в якій просив кошти,
сплачені з січня 2011 року по січень 2012
року в сумі 4 278,18 грн. на рахунок НОМЕР_1,
перерахувати на рахунок НОМЕР_2, яа була
задоволена згідно висновку
відповідача № 1506.

08.08.2013 року відповідачем на
підставі пункту 2 частини 11 статті 25
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» було
винесено рішення № 4739 про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску, яким
зобов'язано позивача сплатити штраф та
пеню на загальну суму 1 860,78 грн.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
необґрунтованість позовних вимог
позивача щодо скасування рішення про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальником страхових внесків.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до частина 2 статті 6 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» платник
єдиного внеску зобов'язаний, зокрема,
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Відповідно до частини 8 статті 9 Закону
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону територіальний
орган Пенсійного фонду у порядку, за
формою і в строки, встановлені
Пенсійним фондом, за погодженням з
центральним органом виконавчої влади у
сфері праці та соціальної політики
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону на суму
недоїмки нараховується пеня з
розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати
за кожний день прострочення платежу.

Крім того, згідно п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону
територіальний орган Пенсійного фонду
застосовує до платника єдиного внеску
такі штрафні санкції: за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску накладається штраф у
розмірі 10 відсотків своєчасно не
сплачених сум.

Суми пені та штрафів, передбачених цим
Законом, підлягають сплаті платником
єдиного внеску протягом десяти робочих
днів після надходження відповідного
рішення. При цьому платник у зазначений
строк має право оскаржити таке рішення
до органу Пенсійного фонду вищого
рівня або до суду з одночасним
обов'язковим письмовим повідомленням
про це територіального органу
Пенсійного фонду, яким прийнято це
рішення.

Проаналізувавши викладені законодавчі
норми та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що відповідач
під час прийняття рішення № 4739 від
08.08.2013 року, діяв в межах та у спосіб,
передбачений чинним законодавством, та
прийняв рішення, яке відповідає
вимогам законодавства, а саме: Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
Постановою правління Пенсійного фонду
України № 21-5 від 27 вересня 2010 року, на
підставі того, що позивачем, як
платником єдиного внеску, не виконано
обов'язку щодо своєчасної та в повному
обсязі сплати єдиного внеску.

З огляду на зазначене, колегія суддів
приходить до висновку про
безпідставність позовних вимог
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
місті Чернігові про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску.

Враховуючи обставини справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова суду першої інстанції
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи, які мають значення для
вирішення спору, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, викладених у зазначеній
постанові, тому підстави для
скасування оскаржуваної постанови
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта, які викладені в
апеляційній скарзі, не спростовують
рішення суду першої інстанції.

За таких підстав, апеляційну скаргу -
необхідно залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206
КАС України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційної скарги
ОСОБА_2 - відмовити.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 16.09.2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС
України).

Касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, крім випадків, передбачених
цим Кодексом.

Головуючий суддя:
Н.І.Горбань

Судді:
Г.В. Земляна

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 14.02.2014
року.

.

Головуючий суддя
Горбань Н.І.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.