Справа № 2а-107/308/13
Суддя: Курапова Зоя Іллівна
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 2а-107/308/13

18.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Курапової З.І.,

суддів Кобаля М.І. ,

Воробйової С.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Керч АР Крим на постанову
Керченського міського суду Автономної
Республіки Крим (суддя Захарова К.П.)
від 16.12.13 у справі № 2а-107/308/13

за позовом ОСОБА_3 (АДРЕСА_1)

до Управління Пенсійного фонду України
в м.Керч АР Крим (Шосе Героїв
Сталінграду, 60/1, м.Керч, Автономна
Республіка Крим, 98329)

про визнання рішення про відмову у
призначенні пенсії неправомірним, його
скасування та спонукання до вчинення
певних дій,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Керченського
міського суду Автономної Республіки
Крим (суддя Захарова К.П.) від 16.12.13 у
справі № 2а-107/308/13 адміністративний
позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного
фонду України в м.Керч АР Крим про
визнання рішення про відмову у
призначенні пенсії неправомірним, його
скасування та спонукання до вчинення
певних дій, - задоволено.

Визнано рішення Управління Пенсійного
фонду України в м.Керч АР Крим про
відмову ОСОБА_3 у призначенні пенсії
від 09.07.2013 року неправомірним та
скасовано.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м.Керч АР Крим
зарахувати у трудовий стаж ОСОБА_3 стаж
роботи на Камиш-Бурунському
залізорудному комбінаті з 24.11.1987 року
по 01.09.1991 року, з 02.03.1992 року по 01.06.1993
року.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м.Керч АР Крим
призначити ОСОБА_3 пенсію за списком №1
з часу первинного звернення з 10.04.2013
року.

Не погодившись з даним рішенням суду,
Управління Пенсійного фонду України в
м.Керч АР Крим звернулось з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову Керченського міського суду
Автономної Республіки Крим від 16.12.2013
та прийняти нове рішення по справі.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

В судове засідання 18.02.2014 року сторони
та їх представники не з'явилися. Про
день, час і місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Колегія суддів, відповідно до приписів
ч.4 ст.196 КАС України, вважає за можливе
апеляційний розгляд справи без участі
не з'явившихся осіб, по наявним у
матеріалах справи письмовим доказам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Судова колегія, керуючись положеннями
п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного
судочинства України, визнала за
можливе перейти до письмового
провадження по справі.

На підставі та за правилами статті 195,197
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено.
що 17.10.2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Керченського міського суду Автономної
Республіки Крим з адміністративним
позовом до відповідача Управління
Пенсійного фонду України в м.Керч АР
Крим про визнання рішення, в якому
просить визнати протиправним та
скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України в м.Керч АР
Крим від 09.07.2013 року про відмову в
призначенні пенсії та зобов'язати
відповідача призначити пенсії за віком
на пільгових умовах з 05.04.2013 року.

16.12.2013 року ОСОБА_3 уточнив
позовні вимоги, відповідно яких просив
визнати протиправним та скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України в м.Керч АР Крим від 09.07.2013 року
про відмову в призначенні пенсії та
зобов'язати відповідача призначити
пенсію за віком на пільгових мовах з
урахуванням стажу роботи в період з
24.11.1987 року по 01.09.1991 року та з 02.03.1992 року
по 01.06.1993 року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що позивач має право на
призначення пенсії на пільгових
умовах, у відповідності Закону України
"Про пенсійне забезпечення", таким
чином, відмова Управління Пенсійного
фонду України в м.Керч АР Крим в
призначенні вказаної пенсії призвела
до звуження прав позивача.

Задовольняючи в повному обсязі позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачі діяли у спосіб,
який не передбачений Конституцією та
законами України.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Судовою колегією встановлено, що
10.04.2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Керч АР Крим до Управління Пенсійного
фонду України в м.Керч АР Крим з заявою
щодо призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Рішенням Управління Пенсійного
фонду України в м.Керч АР Крим від
09.07.2013 року № 775 позивачу відмовлено в
призначенні зазначеної пенсії,
мотивуючи відсутністю необхідного
стажу, а саме відповідачем зазначено,
що в довідці від 16.04.2008 року, яка виданан
ліквідатором ВАТ «Камиш-Бурунський
залізорудний комбінат» міститься
невірне посилання на Список
виробництв, робіт, професій, посад та
покажчиків, затверджений постановою
ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 173,
оскільки в період роботи позивача
діяли норми Списку виробництв, робіт,
професій , посад та покажчиків,
затверджений Постановою ради
Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10.
разом з тим, іншою підставою для
відмови в призначенні пенсії за віком
на пільгових умовах, суб'єктом владних
повноважень визначена відсутність
атестації в періоди роботи з 24.11.1987 року
по 01.09.1991 року та з 02.03.1992 року по 01.06.1993
року. (а.с. 7).

Закон України "Про пенсійне
забезпечення" № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року
гарантує соціальну захищеність
пенсіонерів шляхом встановлення
пенсій на рівні, орієнтованому на
прожитковий мінімум, а також
регулярного перегляду їх розмірів у
зв'язку із збільшенням розміру
мінімального споживчого бюджету і
підвищенням ефективності економіки
республіки. (надалі - Закон № 1788-ХІІ)

Відповідно до пункту «а» частини
першої статті 13 Закону3 України "Про
пенсійне забезпечення" на пільгових
умовах мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком N 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах;

Відповідно до частини п'ятої
статті 13 зазначеного Закону, порядок
пенсійного забезпечення осіб, які
працювали до введення в дію цього
Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
законодавством, що діяло раніше,
визначається статтею 100 даного Закону.

Відповідно до статті 100 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", особам, які
працювали до введення в дію цього
Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
раніше діючим законодавством, пенсії
за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в
дію цього Закону повний стаж на
зазначених роботах, що давав право на
пенсію на пільгових умовах, пенсії в
розмірах, передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу
роботи із шкідливими і важкими умовами
праці, вік, необхідний для призначення
пенсії відповідно до статті 12,
знижується пропорційно наявному стажу
в порядку, передбаченому статтями 13 - 14
цього Закону, виходячи з вимог цього
стажу, встановлених раніше діючим
законодавством.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" зазначено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Судовою колегією встановлено, що
ОСОБА_3 24.11.1987 року прийнятий на
Камиш-Бурунський залізорудний
комбінат агломератчиком 4 розряду,
01.09.1991 року звільнений з зазначеної
посади за власним бажанням, 02.03.1992 року
прийнятий на Камиш-Бурунський
залізорудний комбінат агломератником
5 розряду та звільнений з вказаної
посади 01.06.19993 року за власним бажанням.
(зворотній бік а.с. 4).

Відповідно до пункту 3 Порядку
застосування Списків №1 і №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, яка дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18
листопада 2005 року N383, при визначенні
права на пенсію за віком на пільгових
умовах застосовуються Списки, що чинні
на період роботи особи. При цьому до
пільгового стажу зараховується весь
період роботи на відповідних посадах
або за професіями незалежно від дати
внесення цієї посади чи професії до
Списків.

Відповідно до Постановою Ради
Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956,
прийнятої на виконання Закону СРСР "Про
державні пенсії", затверджено Список №
1 виробництв, цехів, професій і посад на
підземних роботах, на роботах з
шкідливими умовами праці і в гарячих
цехах, робота в яких надає право на
державну пенсію на пільгових умовах і в
пільгових розмірах. Відповідно до
пункут «а» частини першої розділу ІІ ,
встановлено, що робота на посаді
«агломератник» дає право на державну
пенсію на пільгових умовах і в
пільгових розмірах.

Крім того, судова колегія зазначає, що
відповідно до пункту 1 Порядку
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.08.1992 року №442, атестація робочих
місць за умовами праці (надалі -
атестація) проводиться на
підприємствах і організаціях
незалежно від форм власності й
господарювання, де технологічний
процес, використовуване обладнання,
сировина та матеріали є потенційними
джерелами шкідливих і небезпечних
виробничих факторів, що можуть
несприятливо впливати на стан здоров'я
працюючих, а також на їхніх нащадків як
тепер, так і в майбутньому.

Пунктом 4 Порядку зазначено, що
атестація проводиться атестаційною
комісією, склад і повноваження якої
визначається наказом по підприємству,
організації в строки, передбачені
колективним договором, але не рідше
одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства, організації.

Отже, не виконання керівником
підприємства зобов'язань по проведенню
атестації робочих місць не може бути
підставою для не включання спірного
періоду в стаж роботи

На підставі викладеного, судова
колегія встановила протиправність дій
з боку суб'єкта владних повноважень в
момент прийняття оскражуємого рішення
від 09.07.2013 року № 775 щодо відмови в
зарахування в стаж роботи ОСОБА_3 для
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах пероіди роботи з
24.11.1987 року по 01.09.1991 року та з 02.03.1992 року
по 01.06.1993 року, у зв'язку з чим, зазначене
рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої
статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Доводи апелянта не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Судова колегія вважає, що судом першої
інстанції повно та об'єктивно
досліджені обставини справи та
прийнято правильне рішення про
часткове задоволення позовних вимог з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, 200,
п.1 ч.1 ст. 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Керч АР
Крим на постанову Керченського
міського суду Автономної Республіки
Крим від 16.12.13 у справі № 2а-107/308/13 -
залишити без задоволення

Постанову Керченського міського суду
Автономної Республіки Крим від 16.12.13 у
справі № 2а-107/308/13 - залишити без змін

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
З.І.Курапова

Судді підпис М.І.
Кобаль

підпис С.О. Воробйова

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
З.І.Курапова