Справа № 2а-758/10
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
Справа №
105116/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Ліщинського А.М.
та Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Снятинському районі
Івано-Франківської обл. на постанову
Снятинського районного суду
Івано-Франківської обл. від 07.12.2010р. в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Снятинському районі
Івано-Франківської обл. про визнання
дій протиправними, зобов'язання
провести перерахунок і виплату
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, -

В С Т А Н О В И Л А:

03.11.2010р. ОСОБА_1 (надалі - позивач)
звернувся до суду із адміністративним
позовом, у якому просив визнати
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської обл. (надалі -
відповідач, пенсійний орган) щодо
відмови провести перерахунок і виплату
на користь позивача додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно
до вимог ст. 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;
зобов'язати відповідача здійснити
нарахування та виплату додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоровўю в
розмірі 15 відсотків мінімальної пенсії
за віком, відповідно до положень ст. 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період починаючи з
01.01.2007р.

Ухвалою суду від 05.11.2010р. позовні вимоги
за період з 01.01.2007р. до 02.05.2010р. залишено
без розгляду через пропуск строку
звернення до суду.

Постановою Снятинського районного
суду Івано-Франківської обл. від
07.12.2010р. позов задоволено; визнано
неправомірними дії пенсійного органу
щодо відмови у нарахуванні та виплаті
позивачу, як особі, віднесеній до
категорії 4 додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоровўю, в розмірі 15
відсотків мінімальної пенсії за віком,
згідно ст. 51 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» починаючи 03.05.2010р.;
зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити позивачу додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15
процентів мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ч.2 ст.51 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», починаючи
з 03.05.2010., із врахуванням проведених
виплат; понесені судові витрати,
повўязані з розглядом справи віднесено
за рахунок держави.

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач, який покликаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить у поданій апеляційній скарзі
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні заявленого позову
відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що положення ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» щодо
мінімального розміру пенсії за віком
не застосовуються при призначенні
пенсії за Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; також фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
здійснюється за рахунок державного
бюджету, а не Пенсійного фонду України.

Також судом не зазначено в рішенні
конкретної дати закінчення періоду
проведення нарахувань і здійснення
спірних виплат, чим визначено право
пенсіонера на майбутнє отримувати
пенсію у встановленому судом розмірі,
що суперечить приписам ч.2 ст.5 КАС
України.

На підставі ст.197 КАС України розгляд
наведеної справи проводиться в порядку
письмового провадження, оскільки
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як слідує з матеріалів справи, позивач
віднесений до четвертої категорії
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Позивачу, відповідно до ст.51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
як постраждалому 4 категорії була
встановлена додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, розмір якої
визначався відповідно до постанов КМ
України та Законів України про
Державний бюджет України на Законів
України про Державний бюджет України
на відповідний рік.

Згідно ст.51 «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
особам, віднесеним до категорії 4,
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі
15процентів мінімальної пенсії за
віком.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку розглядуваної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
особі, віднесеної до 4 категорії, -
мінімальна пенсія за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком
згідно до ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Розрахунок спірної додаткової пенсії
позивачу проведено відповідачем на
підставі постанов КМ України № 1 від
03.01.2002р., та № 654 від 16.07.2008р., що не
ґрунтується на законі.

При розрахунку додаткової пенсії,
передбаченої ст.51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Із врахуванням загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, вирішуючи даний
спір колегія суддів прийшла до
обґрунтованого висновку, що при
розрахунку спірної додаткової пенсії
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, встановлений
в законі про Державний бюджет України
на відповідний рік, із якого
визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Положення ч.3 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів,
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

При цьому колегія суддів враховує
вимоги ч.3ст. 67 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
передбачає, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначеної відповідно
до ст. 51 цього Закону. Перерахунок
пенсії здійснюється з дня встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму.

Окрім того, вирішуючи питання про
зобов'язання нарахувати та виплатити
позивачу додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, суд, у разі
відсутності спору про право особи на
отримання таких виплат або
встановлення такого права в судовому
порядку, не має підстав обмежувати
орган, відповідальний за здійснення їх
нарахування і виплати, певним часовим
проміжком, якщо не відбулося змін у
законодавстві (згідно п. 12 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України №8 від 19.12.2011р.).

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконливого висновку
про задоволення позовних вимог з
вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 183-2, 195-197, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської обл. на постанову
Снятинського районного суду
Івано-Франківської обл. від 07.12.2010р. в
адміністративній справі № 2а-758/10
залишити без задоволення, а згадану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною
і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
А.М.Ліщинський

Н.В.Савицька