Справа № 288/292/14-а
Суддя: Рудник М. І.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 288/292/14-а
Провадження № 2-а/288/14/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року
смт. Попільня

Попільнянський районний суд
Житомирської області в складі :

головуючого судді - Рудник М. І. ,

при секретарі - Горовій І.В.

з участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Попільня
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ
Брусилівського РВ УМВС України в
Житомирській області старшого
лейтенанта Марченка Павла Степановича
про скасування постанови серії ПС1 №
267584 в справі про адміністративне
правопорушення від 13.02.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовною заявою про скасування
постанови серії ПС1 № 267584 в справі про
адміністративне правопорушення від
13.02.2014 року, в якій вказує, що 13 лютого 2014
року інспектором Брусилівського РВ
УМВС Марченком Павлом Степановичем
було винесено постанову серії ПС1 № 267584
та накладено на нього штраф в розмірі 340
гривень за порушення, передбачене ч. 1
ст. 122 КУпАП, за перевищення швидкості 46
км/год.

В постанові зазначено, що ОСОБА_1
13.02.2014 року рухався в смт. Брусилів по
вулиці Калініна, автомобілем ЗАЗ-ДЕУ
д-н/з НОМЕР_1, зі швидкістю 106 км/год, чим
перевищив встановлену швидкість руху
на 46 км/год, вимірювання проводилось
приладом «ВІЗИР № 0812348», чим порушив п.
12.4 ПДР України.

Зазначена в постанові обставина
не відповідає реальним обставинам
справи, так як позивач вказує, що він
рухався зі швидкістю 60 км/год, що
показував спідометр його автомобіля.
Також він попросив інспектора
надати йому докази, які б дійсно
підтвердили його аргумент.

Швидкість вимірювалася приладом
«ВІЗИР № 0812348», але даний приклад не є
автоматичним засобом фото-фіксації, а
лише радіолокаційним вимірювачем. Під
час фіксування швидкості прилад
перебував в руках співробітника ДПС, що
є неприпустимим. В матеріалах справи
відсутні докази того, що встановлена
інспектором ДПС швидкість руху
автомобіля належить автомобілю під
керуванням позивача, а не швидкість
руки інспектора (яка тримає «ВІЗИР»),
відсутні документи, які б свідчили, що
даний прилад пройшов сертифікацію та
його дані можуть використовуватися як
докази при доведенні вини особи у
вчиненні адміністративного
правопорушення.

На фото, на моніторі приладу,
позивач побачив, що щільно з його
автомобілем знаходився автомобіль
Мітсубісі Лансер, що їхав у попутному
напрямку. Даний автомобіль знаходився
дуже близько, тому з'ясувати швидкість
якого автомобіля сфотографував прилад
не було можливості

Постанова винесена на підставі
протоколу про адміністративне
правопорушення, що є єдиним доказом в
справі.

Позивач вказує, що обставини
викладені в постанові та протоколі про
адміністративне правопорушення є
неправдивими, насправді допустиму
швидкість руху він не перевищував, а
рухався зі швидкістю в межах 60 км/год.
Відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП
передбачена в наслідок перевищення
швидкості більш як на 20 км/год.

Позивач вважає, що постанова є
незаконною та підлягає скасуванню.

Позивач просить суд скасувати
постанову по справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 № 267584 від 13 лютого 2014 року винесену
інспектором Брусилівського РВ УМВС
старшим лейтенантом Марченком Павлом
Степановичем.

Позивач в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав, просив
задовольнити їх в повному обсязі та
пояснив, що він рухався зі швидкістю в
межах 60 км/год і тому будь - якого
правопорушення він не вчиняв.

Відповідач в судове засідання
не з'явився, був належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового розгляду справи, його неявка
не перешкоджає розгляду справи на
підставі наявних в справі доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС
України, у разі неприбуття в судове
засідання відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Суд, вислухавши позивача,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що адміністративний позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 13.02.2014 року
інспектором Брусилівського РВ УМВС
Марченком Павлом Степановичем було
складено протокол про адміністративне
правопорушення серії АБ2 № 768833,
відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 1 КУпАП,
згідно якого 13.02.2014 року о 16.05 годині
ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ-ДЕУ
д-н/з НОМЕР_1 в смт. Брусилів по вулиці
Калініна зі швидкістю 106 км/год, чим
перевищив встановлену швидкість руху
на 46 км/год, вимірювання проводилось
приладом «ВІЗИР № 0812348», чим порушив п.
12.4 ПДР України.

ОСОБА_1 не визнав факту вчинення
ним адміністративного правопорушення,
обґрунтувавши вищенаведеними
обставинами. Зазначена обставина
відповідачем при складанні протоколу
про адміністративне правопорушення і
винесенні оскаржуваної постанови до
уваги взята не була.

На підставі протоколу про
адміністративне правопорушення,
відповідачем 13.02.2014 року було винесено
постанову в справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 № 267584, про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі
340 гривень.

Відповідно до ст. 19
Конституції України органи державної
влади та їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в рамках
повноважень і в спосіб передбачений
Конституцією України та Законами
України.

Статтею 69 КАС України
встановлено, що доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Однак, у матеріалах справи про
адміністративне правопорушення
відсутні будь-які докази провини
правопорушника, окрім протоколу про
адміністративне правопорушення, що
розцінюється судом як односторонність,
неповнота при складанні вище вказаного
протоколу та винесення на підставі
даного протоколу постанови по справі
про адміністративне правопорушення.

Суб'єкт владних повноважень -
відповідач у справі зобов'язаний
подати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі,
незалежно від того, на чию користь вони
можуть бути використані - на користь
відповідача чи навіть позивача, однак
відповідачем в суд не надано ніяких
доказів на підтвердження прийнятого
рішення. Про це мало бути відомо
відповідачу, так як позивачем в
позовній заяві, яка направлена
відповідачу і яку він отримав, було не
визнано свою вину в порушеннях ПДР
України і викладено мотиви такої
незгоди. Однак відповідач, отримавши
повістку в суд і матеріали
адміністративного позову і
ознайомившись з їх змістом, не з'явився
в суд і не довів свою правомірність, а
тому суд вважає, що відповідач при
такій своїй поведінці погодився з
вимогами позивача.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких у визначеному законом
порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Відповідач по справі не
з'явившись у судові засідання, на
виконання вимог ст. 71 КАСУ не надав суду
доказів у підтвердження правомірності
своїх дій.

В порушення вказаних вимог
відповідачем не було вжито всіх
заходів до повного, всебічного та
об'єктивного з'ясування обставини, що
мали значення для правильного
вирішення справи належним чином, за
таких підстав оскаржувана постанова
підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 55 Конституції
України, ч. 1 ст. 122, ст.ст. 251, 256, 258, 268, 279,
280, 283-285 КУпАП; ст.ст. 6, 10, 11, 12, 17, 70, 71, 94, 159
- 163, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
інспектора ВДАІ Брусилівського РВ УМВС
України в Житомирській області
старшого лейтенанта Марченка Павла
Степановича про скасування постанови
серії ПС1 № 267584 в справі про
адміністративне правопорушення від
13.02.2014 року задовольнити.

Скасувати постанову в справі
про адміністративне правопорушення
серії ПС1 № 267584 від 13 лютого 2014 року про
накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340 гривень винесену
інспектором ВДАІ Брусилівського РВ
УМВС України в Житомирській області
старшим лейтенантом Марченком Павлом
Степановичем.

Постанова суду є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Суддя Попільнянського

районного суду
Рудник М. І.