Справа № 2-а-2983/11
Суддя: Борис О. Н.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2983/11
У Х В А Л А

19 лютого 2014 року
м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області в
складі головуючого-судді Борис О.Н., при
секретарі Хазієвій Т.В., без
присутності осіб, які беруть участь у
справі, без здійснення фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, розглянувши заяву ОСОБА_1 про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення, -

В С Т А Н О В И В:

08 січня 2014 року до Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу
звернулась ОСОБА_1 про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання постанови
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 13 вересня
2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
Жовтневому районі міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області про
зобов'язання вчинити певні дії.

У судове засідання викликались
сторони, до суду не з'явились, від
представника УПФУ в Жовтневому районі
м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області надійшли заперечення на заяву
ОСОБА_1, при цьому просили розглянути
справу у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про задоволення
заяви ОСОБА_1, з наступних підстав.

20 липня 2011 року постановою
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області було
задоволено частково позовні вимоги
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області про зобов'язання вчинити певні
дії.

Вказаною постановою було визнано
бездіяльність Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі
міста Кривого Рогу Дніпропетровської
області щодо нездійснення ОСОБА_1
перерахунку та виплати підвищення до
пенсії відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 21 грудня 2010 року по 18
червня 2011 року - неправомірними,
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області провести ОСОБА_1 нарахування та
виплату щомісячної доплати до пенсії
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», з
урахуванням передбаченого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
з 21 грудня 2010 року по 18 червня 2011 року
включно у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, з урахуванням сум, виплачених
у цей період. В іншій частині позову
ОСОБА_1 відмовлено.

На підставі постанови
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 13 вересня
2012 року, постанова Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 20 липня
2011 року змінена та викладена у новій
редакції. Визнано бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області щодо
нездійснення перерахунку та виплати на
користь ОСОБА_1 підвищення пенсії
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 21 грудня 2010 року по 31 грудня 2010
року включно, та з 01 січня 2011 року по 20
липня 2011 року включно, в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком -
протиправною, зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області здійснити
перерахунок та виплатити на користь
ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» та ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», за період з 21
грудня 2010 року по 31 грудня 2010 року,
включно, та з 01 січня 2011 року по 20 липня
2011 року, включно, в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, з
урахуванням різниці, яка була
виплачених у цей період.

Відповідно до статті 19
Конституції України, органи державної
влади зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Згідно з
Конституцією України Державний бюджет
України і бюджетна система України
встановлюються виключно законами
(пункт 1 частини 2 статті 92). Такими
законами є закони України про
Державний бюджет України на кожний рік,
Бюджетний кодекс України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 23
Бюджетного кодексу України будь-які
бюджетні зобов'язання та платежі з
бюджету здійснювати лише за наявності
відповідного бюджетного призначення,
встановленого законом про Державний
бюджет України.

Відповідно до статті 7 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» визначено, що фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією цих
законів, здійснюється за рахунок
коштів державного бюджету. Відповідно
до п. 2 ст. 72 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», кошти Пенсійного фонду
не включаються до складу Державного
бюджету України. Головним
розпорядником коштів за цією програмою
є Міністерство соціальної політики
України.

Прикінцевими положеннями Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» установлено, що у 2013 році
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними
змінами), статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
(Відомості Верховної Ради України, 1993
р., № 45, ст. 425 із наступними змінами)
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи із наявного
фінансування ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України.

06 липня 2011 року Кабінетом
Міністрів України прийнято постанову
№ 745 «Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
державного бюджету», якою встановлені
розміри виплат вказаній категорії
громадян.

26 грудня 2011 року Конституційним
Судом України прийнято рішення
№20-рп/2011, яким визнано конституційним
пункт 4 розділу VII «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» від
14.06.2011 року.

У відповідності до рішення
Конституційного суду України № 20-рп/2011
від 26.12.2011 року по справі № 1-42/2011,
Кабінет Міністрів України, як вищий
орган у системі органів виконавчої
влади наділений конституційними
повноваженнями спрямовувати і
координувати діяльність міністерств,
інших органів виконавчої влади, до яких
належить Управління праці та
соціального захисту населення.

Таким чином, Кабінет Міністрів
Украйни є органом, який забезпечує
проведення державної політики у
соціальній сфері.

У рішенні від 26 грудня 2011 року №
20-рп Конституційний суд зазначив, що
розміри соціальних виплат залежать від
соціально-економічних можливостей
держави.

Конституцією України зазначено,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

Кабінет Міністрів України є вищим
органом у системі органів виконавчої
влади, який розробляє проект закону про
Державний бюджет України на наступний
рік і подає його до Верховної Ради
України, забезпечує виконання
затвердженого Верховною Радою України
про його виконання. Ефективне
здійснення Кабінетом Міністрів
України цих повноважень є основою для
вжиття заходів щодо забезпечення прав
і свобод людини і громадянина,
проведення політики у сфері
соціального захисту, фінансової і
податкової політики.

Згідно зі статтею 48 Бюджетного
кодексу України розпорядники
бюджетних коштів беруть бюджетні
зобов'язання та здійснюють платежі
тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами.
Зобов'язання, взяті учасником
бюджетного процесу без відповідних
бюджетних асигнувань або з
перевищенням повноважень,
встановлених цим Кодексом та законом
про Державний бюджет України (рішенням
про місцевий бюджет), не вважаються
бюджетними зобов'язаннями. Витрати
бюджету на покриття таких зобов'язань
не здійснюються. Отже, саме від
бюджетних призначень на відповідний
рік цілком залежить виконання рішень
судів, за якими боржником виступає
орган державної влади. Відсутність
належних бюджетних асигнувань або
коштів та відсутність відповідних
процедур, які б дозволяли забезпечити
фінансування одразу ж, як тільки
постала проблема відповідних виплат,
призводить до невиконання або
тривалого виконання судових рішень.

За таких обставин склалася
ситуація, що боржник не може виконати
рішення суду через відсутність
бюджетних призначень чи асигнувань на
цю мету. Здійснити виплату нарахованих
грошових коштів за рішенням суду
можливо лише шляхом списання
(стягнення) коштів з рахунків
державного органу - боржника, а в разі
відсутності у зазначеного державного
органу відповідних призначень - за
рахунок коштів, передбачених за
бюджетною програмою для забезпечення
виконання рішень суду.

Отже, саме від бюджетних
призначень на відповідний рік цілком
залежить виконання рішень судів, за
якими боржником виступає орган
державної влади. Відсутність належних
бюджетних асигнувань або коштів та
відсутність відповідних процедур, які
б дозволяли забезпечити фінансування
одразу ж, як тільки постала проблема
відповідних виплат, призводить до
невиконання або тривалого виконання
судових рішень.

Такі обставини встановлені і
Європейським судом з прав людини. Так,
рішенням Європейського суду з прав
людини «Войтенко проти України»
визнано, що виконання рішення, про
стягнення коштів з державної установи
могло бути здійснено лише за умови,
якщо б такі витрати були попередньо
передбачені у законі про державний
бюджет. Причина невиконання судового
рішення про стягнення коштів з
державної установи полягає саме у
відсутності відповідних законодавчих
заходів, які б забезпечували виконання
цього рішення, а не у бездіяльності
органу державної виконавчої служби.

До аналогічного висновку дійшов
Європейський суд у справі «Ромашов
проти України». Зокрема, Суд зазначив,
що виконання у відношенні державного
органу може бути здійснене лише в тому
випадку, якщо державою передбачені та
визначені асигнування на відповідні
видатки Державного бюджету України
шляхом здійснення відповідних
законодавчих заходів. Факти справи
свідчать про те, що виконанню
відповідного судового рішення
перешкоджала саме відсутність
законодавчих заходів, а не неналежне
виконання своїх обов'язків державними
виконавцями.

Таким чином, рішенням міжнародної
судової установи, юрисдикція якої
визнана Україною, встановлено
відсутність бездіяльності органу
державної виконавчої служби при
виконанні рішень про стягнення коштів
з бюджетної установи за відсутності
відповідних бюджетних асигнувань.

У цьому контексті слід зауважити,
що рішення Європейського суду
свідчать, що у багатьох випадках
причиною невиконання рішень
національних судів була саме
відсутність коштів або належного
бюджетного фінансування, включаючи
відсутність відповідних процедур
забезпечення фінансування, як тільки
виявляється проблема з виплатою. У
цьому зв'язку Європейський суд
наголошував, що держава не може
посилатись на відсутність коштів як на
виправдання невиконання рішень
національних судів, винесених проти
неї, її органів та установ, а також
підприємств, якими вона володіє або які
контролює.

У Коментарі Департаменту з питань
виконання рішень Європейського суду з
прав людини Комітету Міністрів Ради
Європи, щодо проекту Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
рішень суду», Страсбург, 16 березня 2011
року відзначено, що законодавчо
закріплене зобов'язання держави
виконати рішення суду в разі його
невиконання боржником є дуже
позитивним аспектом.

Так, з 01 січня 2013 року набрав
чинності Закон України «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
№ 4901-VI, який встановлює гарантії
держави щодо виконання судових рішень
та виконавчих документів, визначених
Законом України «Про виконавче
провадження», та особливості їх
виконання.

Зазначеним Законом визначено
порядок виконання рішень суду про
стягнення коштів з державного органу
та статтею 3 визначено, що виконання
рішень суду про стягнення коштів,
боржником за якими є державний орган,
здійснюється Державною казначейською
службою України в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетом для
забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до довідки наданої
заступником начальника управління
Пенсійного Фонду України в Жовтневому
районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області за період з
21.12.2010 року по 20.07.2011 року сума доплати
до пенсії ОСОБА_1 складає 1240 гривень 00
копійок, а тому вона підлягає стягненню
з Управління, що узгоджується з
висновками, викладеними у
інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України від
13.06.2013 року № 846/12/13-13.

Керуючись ст.ст. 245-247, 252-253, 263 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення -
задовольнити.

Змінити спосіб і порядок
виконання постанови
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 13 вересня
2012 року, на підставі якої видано
виконавчий лист 2-а-2983-2011, із
«Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області здійснити перерахунок та
виплатити на користь ОСОБА_1 підвищення
до пенсії згідно ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за період з 21 грудня 2010
року по 31 грудня 2010 року, включно, та з 01
січня 2011 року по 20 липня 2011 року,
включно, в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, з урахуванням різниці,
яка була виплачених у цей період» на
«Стягнути з Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області заборгованість в сумі 1240,00 грн.
на користь ОСОБА_1 підвищення пенсії
згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» та ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за період з 21 грудня 2010
року по 31 грудня 2010 року, включно, та з 01
січня 2011 року по 20 липня 2011 року,
включно, в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком».

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
О. Н. Борис