Справа № 805/3911/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р.
м.Київ
К/800/37260/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Розваляєва
Т.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Донецька на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 25 квітня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 червня 2013
року у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Донецька про визнання
неправомірними дій та недійсною вимоги
про сплату боргу від 04 лютого 2013 року №
Ф-106,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Донецька про визнання
неправомірними дій та недійсною вимоги
про сплату боргу від 04 лютого 2013 року №
Ф-106.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначає, що вимога
відповідача про сплату боргу є
протиправною, оскільки вона є фізичною
особою-підприємцем, знаходиться на
спрощеній системі оподаткування та
відповідно до ч.4 ст.4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільняється
від сплати єдиного внеску як пенсіонер
за віком.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 25 квітня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 червня 2013
року, позов задоволено частково;
визнана недійсною вимога Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Донецька про сплату недоїмки
від 04 лютого 2013 року № Ф-106 у розмірі 4572,
42 грн.; у задоволенні інших вимог
відмовлено.

Рішення суду першої та апеляційної
інстанцій мотивовані тим, що позивач є
пенсіонером за віком, отримує
відповідно до закону пенсію, обрав
спрощену систему оподаткування, що
надає йому підстави для звільнення від
сплати за себе єдиного внеску
відповідно до п.4 ч.1 та ч.4 ст.4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Донецька
звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального права,
просить судові рішення скасувати та
ухвалити нове рішення.

В касаційній скарзі відповідач
зазначає про недосягнення позивачем
встановленого ст.26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійного віку.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається та
судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 є фізичною
особою-підприємцем та зареєстрована
виконавчим комітетом Донецької
міської ради 27 серпня 2009 року.

З травня 2010 року перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Донецька та
отримує пенсію за віком, що
підтверджується пенсійним
посвідченням серії НОМЕР_1.

Позивач є платником єдиного податку,
перебуває на спрощеній системі
оподаткування з 01 січня 2012 року, що
підтверджується свідоцтвом платника
єдиного податку від 31 травня 2012 року
серії НОМЕР_2.

На підставі ст.25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» відповідачем 04
лютого 2013 року сформовано вимогу №Ф-106
про сплату боргу в сумі 4572,42 грн.

Закон України від 08 липня 2010 року №2464-VI
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» визначає
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Відповідно до ст.1 Закону №2464-VI єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI
платниками єдиного внеску є, зокрема,
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

При цьому, Законом України від 07 липня
2011 року № 3609-VI «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України», який
набув чинності з 06 серпня 2011 року,
статтю 4 Закону №2464-VI доповнено
частиною четвертою, якою встановлено,
що особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Отже, як вірно відзначено судами
попередніх інстанцій, оскільки позивач
є пенсіонером, отримує пенсію за віком
відповідно до ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», на нього з
серпня 2011 року згідно ч.4 ст.4 Закону
№2464-VI не розповсюджується обов'язок зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

За вказаними обставинами суди
попередніх інстанцій дійшли вірного
висновку про неправомірність
винесення вимоги про сплату боргу від 04
лютого 2013 року № Ф-106 на підставі ст.25
Закону №2464-VI.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
першої та апеляційної інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Посилання відповідача в касаційній
скарзі на недосягнення позивачем
встановленого ст.26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійного віку колегією
суддів відхиляються як безпідставні.
Позивач отримує пенсію за віком на
пільгових умовах відповідно до ст.13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», у зв'язку з чим підпадає
під дію ч.4 ст.4 Закону №2464-VI.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м.Донецька залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 25 квітня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20 червня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді