Справа № 2а-15738/11/2670
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/57228/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді:
Сіроша М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Лосєва А.М.,

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 26 грудня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 серпня 2012
року у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Подільському районі м. Києва
до Державного підприємства
«Український науково-дослідний центр
проектний інститут будівельних
матеріалів та виробів «НДІБМВ»,

про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2011 року Управління Пенсійного
фонду України в Подільському районі
м. Києва (далі - УПФУ) звернулося
із адміністративним позовом до
Державного підприємства «Український
науково-дослідний центр проектний
інститут будівельних матеріалів та
виробів «НДІБМВ» (далі - Підприємство)
про стягнення заборгованості за період
з 1.02.2011 року до 30.04.2011 року, у розмірі 36
117,96 грн.

На обґрунтування позову зазначило, що
Підприємство має заборгованість з
відшкодування фактичних витрат на
виплату пенсій, призначених згідно
Закону України «Про наукову та
науково-технічну діяльність» № 1977-XII
від 13.12.1991 року (далі - Закон № 1977-XII) і
сумою пенсій, обчислених відповідно до
інших законодавчих актів за період з
1.09.2010 року до 30.04.2011 року, у розмірі 94 314,
39 грн.

26 грудня 2011 року постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14 серпня 2012 року, у задоволенні
позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
першої та апеляційної інстанцій
зазначили, що на час розгляду справи
Підприємство не є не бюджетною
установою на нього не поширюються
вимоги Порядку фінансування різниці
між сумою пенсії, призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних не бюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації згідно із Законом України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 372 від 24.03.2004 року, відповідно до якого
УПФУ була розрахована сума необхідної
компенсації різниці пенсій,
призначених науковим
(науково-педагогічним) працівникам та
сумою пенсії, обчисленою відповідно до
інших законодавчих актів.

УПФУ звернулося із касаційною скаргою
про скасування постанови Окружного
адміністративного суду м. Києва та
ухвали Київського апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нової постанови про задоволення
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, Підприємство
перебуває на обліку в УПФУ як платник
страхових внесків відповідно до ст. 14
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1977-XII держава
встановлює для наукових
(науково-педагогічних) працівників, які
мають необхідний стаж наукової роботи,
пенсії на рівні, що забезпечує
престижність наукової праці та
стимулює систематичне оновлення
наукових кадрів.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1977-XII
пенсія науковому
(науково-педагогічному) працівнику
призначається при досягненні
пенсійного віку: чоловікам - за
наявності стажу роботи не менше 25
років, у тому числі стажу наукової
роботи не менше 20 років; жінкам - за
наявності стажу роботи не менше 20
років, у тому числі стажу наукової
роботи не менше 15 років.

Згідно з ст. 24 Закону № 1977-XII різниця між
сумою пенсії, призначеної за цим
Законом, та сумою пенсії, обчисленої
відповідно до інших законодавчих
актів, на яку має право науковий
працівник, фінансується: для наукових
(науково-педагогічних) працівників
державних бюджетних наукових установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III - IV рівнів акредитації - за
рахунок коштів державного бюджету; для
наукових (науково-педагогічних)
працівників інших державних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
підприємств, установ, організацій та
закладів, а також коштів державного
бюджету в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України. При цьому
за рахунок коштів державного бюджету
науковим (науково-педагогічним)
працівникам оплачується з розрахунку
на одну особу 50 відсотків різниці
пенсії, призначеної за цим Законом; для
наукових (науково-педагогічних)
працівників недержавних наукових
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
установ, організацій та закладів.

Таким чином, за рахунок державного
бюджету фінансується різниця між сумою
пенсії, призначеної за цим Законом, та
сумою пенсії, обчисленої відповідно до
інших законодавчих актів для наукових
працівників відповідних наукових
установ, які фінансуються за рахунок
державного бюджету. У випадку роботи
наукового працівника на державному
підприємстві, яке не фінансується з
державного бюджету, то така різниця має
фінансуватися на 50 відсотків з
держбюджету та на 50 відсотків за
рахунок такого підприємства (не
бюджетної наукової установи).

Нормативно-правовим актом, який
регулює порядок фінансування різниці
між сумою пенсії, призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних не бюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації згідно із Законом України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, є постанова
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Порядку фінансування
різниці між сумою пенсії, призначеної
науковим (науково-педагогічним)
працівникам державних не бюджетних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації згідно із Законом України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи» (далі - Порядок № 372).

Відповідно до Порядку № 372 визначений
механізм фінансування різниці між
сумою пенсії, призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних не бюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації згідно із Законом України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
зазначені особи (далі - різниця у
розмірі пенсії).

Зазначений Порядок визначає процедуру
фінансування різниці між сумою пенсій
виключно для наукових працівників не
бюджетних державних підприємств та
установ.

УПФУ було визначена Підприємству до
сплати різниця між сумою пенсії,
призначеної науковим працівникам на
період з 1.02.2011 року до 30.04.2011 року, у
розмірі 22 391, 53 грн., за Законом України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність» та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів.

Відповідно до розрахунку УПФУ
відсотка відшкодування різниці пенсій
науковим співробітникам Підприємства,
затвердженого заступником Міністра
регіонального розвитку та будівництва
України, до сплати суми компенсації
різниці пенсій наукових
співробітників з 1.02.2011 року до 30.04.2011
року належало 14 214, 42 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій
обґрунтовано зазначили, що відповідно
до платіжних доручень № 227 від 4.05.2011
року, № 166 від 30.03.2011 року, № 189 від 7.04.2011
року, № 80 від 11.02.2011 року, № 107 від 28.02.2011
року компенсація різниці пенсій
наукових співробітників, у розмірі 14
214,42 грн., була сплачена Підприємством.

Висновки судів попередніх інстанцій
про відмову у задоволенні позову є
обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судові рішення ухвалені з дотриманням
норм матеріального права, правова
оцінка обставинам у справі дана
правильно, підстав для їх скасування з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі, немає.

Керуючись ст.,ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва
відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 26 грудня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 серпня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Лосєв А.М.