Справа № 808/758/14
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року 10:45Справа № 808/758/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Сіпаки А.В.

при секретарі Горбовій І.С.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Бедрик А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі
адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Марка»

до Державної податкової інспекції у
Хортицькому районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області

про скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Марка" звернулося
до суду з позовом, в якому просить
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Хортицькому районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області від 03 січня 2014 року
№ , яким йому було збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість на загальну
суму 2 570 281,25 грн., в тому числі 2 144 397,00
грн. за основним платежем та 425 884,25 грн.
за штрафними (фінансовими) санкціями,
оскільки позивач вважає, що воно
винесено з порушенням норм
законодавства.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що
вказане податкове
повідомлення-рішення було прийнято за
результатами планової виїзної
перевірки з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.10.2010 р. по 31.12.2012 р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2010 р. по
31.12.2012 р. За наслідками перевірки
податковим органом зроблено висновок
про порушення позивачем пп. 3.1.1 п. 3.1 ст.
3, п. 6.5 ст. 6 Закону України „Про податок
на додану вартість", в результаті чого
занижено податок на додану вартість у
загальній сумі 135 209 грн., п. 185.1 б) ст. 185,
п. 186.3, п. 186.4 ст. 186 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість у загальній
сумі 2 009 188 грн.

Позивач в адміністративному позові
наполягає, що ним додержано норм
податкового законодавства. Зауважує,
що протягом періоду, за який
здійснювалася перевірка, ТОВ „Марка"
здійснює діяльність у сфері
інформаційних технологій і
комп'ютерних систем, в тому числі надає
послуги з розробки програмного
забезпечення, впровадження
корпоративних автоматизованих систем
управління ресурсами, супроводження
програмного забезпечення. Протягом 2010 -
2012 років позивачем було укладено
договори з нерезидентами, згідно яких
він продає послуги інженерів з обробки
даних з використанням комп'ютерних
систем для системи, розробленої
замовником. Зазначає, що укладені
контракти згідно предмету та за суттю
відповідають тим послугам, які
наведені в пп. д) п. 6.5 ст. 6 Закону
України „Про податок на додану
вартість" та пп. в) п. 186.3 ст. 186
Податкового кодексу України, з огляду
на що операції ТОВ „Марка" з постачання
наведених послуг не підлягають
оподаткуванню податком на додану
вартість, а висновки акту перевірки є
помилковими. Просить суд позов
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач заперечив проти позовних
вимог та надав суду письмові
заперечення на позов, в яких, зокрема,
зазначив, що позивачем не нараховано
податок на додану вартість на операції
з поставки на митній території України
(за місцем реєстрації постачальника)
послуг із залучення від свого імені та
за власний рахунок інженерів -
програмувальників для виконання
такими інженерами робіт з розробки та
тестування компонентів програмного
забезпечення на користь нерезидентів,
право власності на такі роботи та
програмне забезпечення інженерів -
програмувальників (згідно відповідних
договорів) не передаються на користь
нерезидентів, а відразу набуваються
останнім. На підставі вказаного,
відповідач вважає оскаржуване
податкове повідомлення - рішення
винесеним правомірно та у задоволені
позову просить відмовити.

В судовому засіданні допитано свідка -
фінансового директора ТОВ „Марка"
Шагарова Миколу Івановича, який
показав, що позивач більше 20 років
займається проектами інформатизації,
для чого має відповідну матеріально -
технічну базу та персонал. Основним
напрямом діяльності позивача є надання
послуг по розробці та запровадження
програмного забезпечення, яке
здійснюється згідно з „Методикою
Менеджменту проекту з випуску
продукції та надання послуг" і
передбачає наступні основні етапи: 1.
Організація проекту. 2. Планування
проекту. Визначення та аналіз вимог до
плану проекту 3. Аналіз проекту та
розробки. 4. Розробка,, тестування,
валідація та затвердження проекту. 5.
Дослідна експлуатація. 6. Керування
змінами в проекті. На прикладі
контракту № 119/2011 від 01.02.2011 року з
компанією ТЕКЛІНКС Ньюко САС надав
показання щодо етапів виконання
контрактів з нерезидентами по наданню
послуг інженерів з обробки даних з
використанням комп'ютерних систем для
системи, розробленої замовником,
зазначивши про електронний вигляд
виконання послуг на всіх етапах.

Суд з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд вирішує справи на підставі
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 ст. 11 КАС України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Судом встановлено, що співробітниками
відповідача була проведена планова
виїзна перевірка позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.10.2010 р. по
31.12.2012 р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2010 р. по
31.12.2012 р. За результатами перевірки
відповідачем складено акт від 27.12.2013
року № 409/08-31-22/20473108, яким встановлено
порушення позивачем пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п.
6.5 ст. 6 Закону України „Про податок на
додану вартість", в результаті чого
занижено податок на додану вартість у
загальній сумі 135 209 грн., п. 185.1 б) ст. 185,
п. 186.3, п. 186.4 ст. 186 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість у загальній
сумі 2 009 188 грн.

На підставі зазначеного акту
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення - рішення від 03 січня 2014
року № , яким позивачу було
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
на загальну суму 2 570 281,25 грн., в тому
числі 2 144 397,00 грн. за основним платежем
та 425 884,25 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Позивач, скориставшись своїм правом на
судове оскарження, подав
адміністративний позов до Державної
податкової інспекції у Хортицькому
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення від 03 січня 2014 року № .

Для повного та всебічного дослідження
обставин справи необхідною є оцінка
правильності висновків акту перевірки.
Оцінюючи висновки акту перевірки, суд
виходить з наступного.

Судом встановлено, що податковим
органом при перевірці було зроблено
висновок щодо безпідставного
застосовування позивачем пп. д) п. 6.5 ст.
6 Закону України „Про податок на додану
вартість" та пп. в) п. 186.3 ст. 186
Податкового кодексу України та
віднесення спірних операції з
нерезидентами до послуг, місце
постачання яких розташоване на митній
території інших держав, що призвело до
заниження податкових зобов'язань з
податку на додану вартість.

В перевіряємий період оподаткування
операцій податком на додану вартість
здійснювалося на підставі норм Закону
України „Про податок на додану
вартість" та норм Податкового кодексу
України.

Згідно підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті 3
Закону України „Про податок на додану
вартість" об'єктом оподаткування є
операції платників податку з: поставки
товарів та послуг, місце поставки яких
знаходиться на митній території
України. За підпунктом д) пункту 6.5
статті 6 Закону „Про податок на додану
вартість" місцем поставки послуг
вважається: місце реєстрації покупця
або його постійного представництва, а
за відсутності такого місця реєстрації
- місце постійної адреси або постійного
проживання, в разі якщо покупці, яким
надаються нижченаведені послуги,
проживають за межами митної території
України, надають послуги з: надання
послуг консультантами, інженерами,
адвокатами, бухгалтерами, аудиторами,
актуаріями та інших аналогічних
послуг, а також з обробки даних та
надання інформації, у тому числі з
використанням комп'ютерних систем.

Також згідно підпункту б) пункту
185.1 статті 185 Податкового кодексу
України, який набрав чинності щодо
податку на додану вартість з 01.01.2011
року, об'єктом оподаткування є операції
платників податку з постачання послуг,
місце постачання яких розташоване на
митній території України, відповідно
до статті 186 цього Кодексу. За пунктом
186.4 статті 186 Податкового кодексу
України місцем постачання послуг є
місце реєстрації постачальника, крім
операцій, зазначених у пунктах 186.2 і 186.3
цієї статті. Відповідно до пункту 186.3
статті 186 Податкового кодексу України
місцем постачання зазначених у цьому
пункті послуг вважається місце, в якому
отримувач послуг зареєстрований як
суб'єкт господарювання або - у разі
відсутності такого місця - місце
постійного чи переважного його
проживання. До таких послуг належать за
пп. в) консультаційні, інжинірингові,
інженерні, юридичні (у тому числі
адвокатські), бухгалтерські,
аудиторські, актуарні, а також послуги
з розроблення, постачання та
тестування програмного забезпечення, з
оброблення даних та надання
консультацій з питань інформатизації,
надання інформації та інших послуг у
сфері інформатизації, у тому числі з
використанням комп'ютерних систем.

Судом встановлено, що в період 2010 - 2012
роки позивачем були укладені контракти
з нерезидентами № 112/2010 від 28.07.2010 року
та № 117/2011 від 01.02.2011 р. з Rest Step AG, Zurich,
Switzerland; № 108/2010 від 30.06.2010 р. та № 109/2010 від
25.07.2010 р. з Braton Groupe s.a.r.l.TEKLYNX, Auch, France ; №
107/2010 від 09.06.2010 р. та № 116/2011 від 08.02.2011 р.
з NET Solutions GmbH, Remagen, Germany; № 114/2010 від 27.10.2010
р., № 128/2011 від 07.11.2011 р., № 136/2012 від 12.10.2012
р. з Open Software S.r.l.., Rome, Italy; № 133/2012 від
09.08.2012 р. та № 138/2012 від 27.10.2011 р. з Adlux Agency,
Nyon, Switzerland; № 118/2011 від 27.01.2011 р. з Boss
Innovations Ltd, London UK; № 123/2011 від 10.06.2011 р. з
Global Brain Network GmbH, Fulda, Germany; № 115-1/2010 від
25.11.2010 р. з Globex Data, Geneve, Switzerland; № 115/2010 від
25.11.2010 р. з Globus Pаyments Ltd, Vancouver, Canada; № 125/2011
від 03.10.2011 р. з Yilgarn Solutions PTY Ltd, West Perth,
Australia; № 134/2012 від 16.08.2012 р. з SwissTV SA, Geneva,
Switzerland; № 119/2010 від 01.02.2011 р., № 119/2011 від
01.02.2011 р., № 120/2011 від 01.02.2011 р., № 124/2011 від
26.07.2011 р., № 129/2012 від 02.01.2012 р. з TEKLYNX Newco SAS,
Auch, France; № 2011-10-17 від 14.10.2011 р. з Wincor Nixdorf
International Gmbh, Humburg, Germany; № 127/2011 від 14.10.2011 р.
з Crazy Development, Saint Prex, Switzerland; № 130/2012 від
07.05.2012 р. та № 131/2012 від 21.05.2012 р. з
Administration's Center s.a.s, Ferenze, Italy. Вказані
контракти є типовими, предметом
контрактів встановлено, що
постачальник продасть, а замовники
купить послуги інженерів з обробки
даних з використанням комп'ютерних
систем для системи, розробленої
замовником, у відповідності до
специфікації від замовника.

На прикладі контракту № 119/2011 від 01.02.2011
року з компанією ТЕКЛІНКС Ньюко САС
позивач пояснив етапи виконання
вищевказаних контрактів, зазначивши,
що весь комплекс послуг зафіксований в
комплекті відповідних Методологій,
здійснюється в електронному виді та
включає в себе наступні етапи: 1.
Організація проекту. Позивач складає
всі шаблони проектних документів,
розгортає інфраструктуру проекту,
виділяє на серверах ресурси для
ведення процесу розробки, тестування,
валідації та зборки, розгортає
серверні рішення для зберігання баз
даних та репозиторієв вихідних кодів. В
результаті виконання першого етапу у
ТОВ „Марка" підготовлена вся
інфраструктура для надання послуг
нерезиденту. 2. Аналіз. Позивач отримує
від замовника вимоги до системи
автоматизації, вивчає та аналізує
клієнтські вимоги, формулює
концептуальну модель реалізації
проекту. За наслідками виконання
другого етапу ТОВ „Марка" формується
розуміння всіх клієнтських вимог. 3.
Дизайн. Позивач розробляє
специфікації, розділяє проект на етапи,
виділяє завдання, узгоджує терміни
виконання етапів. За наслідками
виконання третього етапу ТОВ „Марка" в
електронному вигляді формулює всі
комплекти специфікацій, завдань та
етапів, які належить виконати. 4.
Розробка та тестування. Позивач
виконує кодування у відповідності до
завдань, які були визначені на
попередньому етапі. ТОВ „Марка" в
електронному вигляді виконує
кодування компонентів програмного
забезпечення - створює або модифікує
програмне забезпечення, яке
задовольняє вимогам клієнта. В
подальшому здійснюється в
електронному вигляді тестування
компонентів програмного забезпечення
та складаються протоколи тестування. 5.
Валідація та затвердження результатів
проекту. Позивач в електронному
вигляді виконує валідацію компонентів
програмного забезпечення та
підтверджує відповідність компонентів
програмного забезпечення клієнтським
вимогам. 6. Розгортання проекту у
замовника. Позивач отримує від
замовника віддалений доступ до
електронних ресурсів замовника, копіює
на клієнтську інфраструктуру
компоненти програмного забезпечення,
виконує розгортання або інсталяцію
компонентів, готує їх для подальшої
експлуатації.

Для підтвердження виконання етапів
контракту № 119/2011 від 01.02.2011 року з
компанією ТЕКЛІНКС Ньюко САС позивач
надав до матеріалів справи роздруківку
плану управління проекту; роздруківку
документа вимог ринку по проекту з
підприємством TEKLYNX Newco SAS з перекладом;
роздруківку керівництва по передачі
передвипускної версії програмного
забезпечення замовнику; роздруківку
інформації про поставку програмного
продукту; роздруківка тестового
протоколу; роздруківку з екрану скрін -
шоту по передачі програмного
забезпечення з локального диску ТОВ
„Марка" на сервер підприємства TEKLYNX Newco
SAS.

Судом також встановлено, що до
виконання вищевказаних контрактів з
нерезидентами позивач залучав
суб'єктів - підприємницької діяльності
- фізичних осіб на підставі укладених
договорів про надання послуг. Згідно
показань свідка вказані підприємці
виконували розробку компонентів
програмного забезпечення, як один зі
складових елементів виконання
вищевказаних контрактів по наданню
послуг з обробки даних з використанням
комп'ютерних систем для системи,
розробленої замовником, укладених між
позивачем та нерезидентами.

За наслідками виконання послуг за
спірними контрактами позивачем та
замовниками укладалися акти прийняття
послуг інженерів з обробки даних з
використанням комп'ютерних систем для
системи, розробленої замовником.
Розрахунки між сторонами контрактів
проводилися в іноземній валюті в
безготівковому порядку на підставі
рахунків (інвойсів), виставлених
позивачем. Позивачем надані до
матеріалів справи реєстри первинних
документів по взаємовідносинам ТОВ
„Марка" з підприємствами Rest Step AG, Zurich,
Switzerland; Braton Groupe s.a.r.l.TEKLYNX, Auch, France; NET Solutions
GmbH, Remagen, Germany; Open Software S.r.l.., Rome, Italy; Adlux
Agency, Nyon, Switzerland; Boss Innovations Ltd, London UK; Global Brain
Network GmbH, Fulda, Germany; Globex Data, Geneve, Switzerland; Globus
Pаyments Ltd, Vancouver, Canada; Yilgarn Solutions PTY Ltd, West Perth,
Australia; SwissTV SA, Geneva, Switzerland; TEKLYNX Newco SAS, Auch,
France; Wincor Nixdorf International Gmbh, Humburg, Germany; Crazy
Development, Saint Prex, Switzerland; з Administration's Center s.a.s,
Ferenze, Italy за період 2010 - 2012 роки.

Суд дослідивши вищевказані первинні
документи, вислухавши показання
свідків вважає, що у спірний період
позивач здійснював господарську
діяльність з надання послуг, які
наведені в підпункті д) пункту 6.5 статті
6 Закону України „Про податок на додану
вартість" та підпункті в) пункту 186.3
статті 186 Податкового кодексу України,
суб'єктам господарювання,
зареєстрованими за межами митної
території України, які не мають
постійних представництв на митній
території України. Відповідно до цього,
суд доходить до висновку, що місцем
постачання послуг є місце реєстрації
отримувача послуг, тобто Rest Step AG, Zurich,
Switzerland; Braton Groupe s.a.r.l.TEKLYNX, Auch, France; NET Solutions
GmbH, Remagen, Germany; Open Software S.r.l.., Rome, Italy; Adlux
Agency, Nyon, Switzerland; Boss Innovations Ltd, London UK; Global Brain
Network GmbH, Fulda, Germany; Globex Data, Geneve, Switzerland; Globus
Pаyments Ltd, Vancouver, Canada; Yilgarn Solutions PTY Ltd, West Perth,
Australia; SwissTV SA, Geneva, Switzerland; TEKLYNX Newco SAS, Auch,
France; Wincor Nixdorf International Gmbh, Humburg, Germany; Crazy
Development, Saint Prex, Switzerland; з Administration's Center s.a.s,
Ferenze, Italy. І, оскільки місце постачання
послуг у спірному випадку не
розташоване на митній території
України, то операції позивача з
постачання наведених послуг не
підлягають оподаткуванню податком на
додану вартість.

Згідно акту перевірки та заперечень
відповідач вважає, що ТОВ „Марка" не
нараховано податок на додану вартість
на операції з поставки на митній
території України (за місцем
реєстрації постачальника) послуг із
залучення від свого імені та за власний
рахунок інженерів - програмувальників
для виконання такими інженерами робіт
з розробки та тестування компонентів
програмного забезпечення на користь
нерезидентів, право власності на такі
роботи та програмне забезпечення
інженерів - програмувальників (згідно
відповідних договорів) не передаються
на користь нерезидентів, а відразу
набуваються останнім.

На вказані висновки акту перевірки суд
зауважує, що означена вище позиція
відповідача не відповідає змісту
контрактів, укладених ТОВ „Марка" з
контрагентами - нерезидентами, актів
прийняття послуг та інших документів,
тобто не має документального
підтвердження. Інших доказів власної
позиції відповідач до матеріалів
справи не надав.

Також суд звертає увагу відповідача на
те, що поняття права власності на
роботи чи послуги в українському
законодавстві не існує. Право
власності нерезиденти у спірному
випадку можуть набути лише на
матеріальний результат робіт чи
послуг, а не на самі роботи чи послуг.
Згідно статті 316 Цивільного кодексу
України правом власності визнається
право особи на річ (майно), тобто
предмет матеріального світу.

На підставі вказаного, суд приходить до
висновку що відповідач в акті
перевірки від 27.12.2013 року № 409/08-31-22/20473108
необґрунтовано дійшов висновку про не
нарахування ТОВ „Марка" податку на
додану вартість на операції з поставки
на митній території України (за місцем
реєстрації постачальника) послуг із
залучення від свого імені та за власний
рахунок інженерів - програмувальників
для виконання такими інженерами робіт
з розробки та тестування компонентів
програмного забезпечення на користь
нерезидентів, права власності на такі
робота та програмне забезпечення
інженерів-програмувальників (згідно
відповідних договорів) не передаються
на користь нерезидентів, а відразу
набуваються останніми.

Внаслідок вказаного, суд вважає, що
позивач законно застосовував до
спірних операцій підпункт д) пункту 6.5
статті 6 Закону України „Про податок на
додану вартість" та підпункт в) пункту
186.3 статті 186 Податкового кодексу
України; відніс спірні операції до
послуг, місце постачання яких
розташоване на митній території інших
держав, та не здійснив нарахування
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість.

Додатково до вищевказаного, суд
зауважує, що визначення відповідачем
позивачу грошового зобов'язання з
податку на додану вартість в
загальному розмірі 115 237,50 гривень, в
тому числі 92 190,00 гривень за основним
платежем та 23 047,50 гривень за штрафними
(фінансовими) санкціями відбулося поза
межами строків давності, визначених
нормами Податкового кодексу України.

Згідно п. 102.1 ст. 102 ПК України
контролюючий орган, крім випадків,
визначених пунктом 102.2 цієї статті, має
право самостійно визначити суму
грошових зобов'язань платника податків
у випадках, визначених цим Кодексом, не
пізніше закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

Як вбачається з акту перевірки та
розрахунку суми фінансових санкцій
сума нарахування податку на додану
вартість в розмірі 2 144 397 гривень
включає, в тому числі періоди жовтень
2010 року: сума податку - 28 785,00 грн.,
штрафних (фінансових) санкцій - 7 196,25
грн.; та листопад 2010 року: сума податку -
28 785,00 грн., штрафних (фінансових)
санкцій - 7 196,25 грн. Строки подання ТОВ
„Марка" декларацій за вказані
податкові періоди - 22 листопада 2010 року
та 20 грудня 2010 року відповідно. Спірне
податкове повідомлення - рішення було
прийнято відповідачем 03 січня 2014 року,
тобто пізніше 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації за
жовтень та листопад 2010 року.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному
податковому повідомленню-рішенню
відповідача суд виходить з приписів ч. 3
ст. 2 КАС України, відповідно до яких, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії): безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З огляду на приписи наведених норм
процесуального права при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків донараховані
податкові зобов'язання, контролюючий
орган має доводити недобросовісність
платника податків.

Таким чином, суд вважає, що відповідач
неправомірно дійшов висновків про
порушення позивачем пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п.
6.5 ст. 6 Закону України „Про податок на
додану вартість", п. 185.1 ст. 185, п. 186.3, п.
186.4 ст. 186 Податкового кодексу України,
а тому необґрунтовано прийняв
податкове повідомлення - рішення від 03
січня 2014 року № , яким позивачу
збільшив суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
на загальну суму 2 570 281,25 грн., в тому
числі 2 144 397,00 грн. за основним платежем
та 425 884,25 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 158-163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення винесене
Державною податковою інспекцією у
Хортицькому районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області № від 03.01.2014.

Стягнути з державного бюджету на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Марка» суму
судового збору в розмірі 487 (чотириста
вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
А.В. Сіпака