Справа № 819/3066/13-а
Суддя: Курилець А.Р.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
Справа №
876/1/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Курильця А.Р.,

суддів
Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на
ухвалу Тернопільського окружного
адміністративного окружного суду від 11
грудня 2013 року у справі за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Збаразької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області про визнання
протиправною та скасування вимоги,-

в с т а н
о в и в :

У грудні 2013 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернулася до суду із позовом до
Збаразької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області про визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату боргу (недоїмки).

Ухвалою Тернопільського окружного
адміністративного окружного суду від 11
грудня 2013 року позовна заява була
залишена без руху у зв'язку із
несплатою судового збору в повному
обсязі.

Не погоджуючись із таким рішенням суду,
позивачка оскаржила його в
апеляційному порядку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що поданий
нею позов належить до категорії справ
немайнового характеру, а тому сплата
судового збору відбулась відповідно до
норм Закону України «Про судовий збір»
від 08.07.2011 року № 3674. Суд першої
інстанції вказавши на майновий
характер позовної вимоги порушив
майнові права позивача, передбачені ст.
1 Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, а також ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод. Просить скасувати ухвалу про
залишення позовної заяви без руху.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу згідно
з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з огляду на
наступне.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд
першої інстанції виходив з того, що
позовна заява про скасування вимоги
про сплату боргу (недоїмки) вплине на
склад майна позивача, а тому є вимогою
майнового характеру, для якої є інші
ставки судового збору, ніж для вимог
немайнового характеру. А тому цілком
правомірною є вимога суду сплатити
судовий збір у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з наступних мотивів.

Європейський суд з прав людини у своїй
прецедентній практиці виходить із
того, що положення пункту 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його прав і
обов'язків. Проте право на суд не є
абсолютним і воно може бути піддане
обмеженням, дозволеним за змістом, тому
що право на доступ до суду за своєю
природою потребує регулювання з боку
держави. Одним із таких важелів є
судовий збір, який встановлюється
державою і є диференційованим залежно
від того, чи позивач заявляє вимогу
майнового чи немайнового характеру.

Враховуючи те, що окремі рішення,
прийняті суб'єктом владних
повноважень, можуть породжувати
підстави для змін майнового стану
фізичної чи юридичної особи,
оскарження такого рішення спрямоване
на захист порушеного права у
публічно-правових відносинах з метою
збереження належного особі майна.

Отже, за практикою Європейського суду з
прав людини вимога про визнання
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень, яке впливає на склад
майна позивача, у тому числі шляхом
безпідставного стягнення податків,
зборів, штрафних санкцій тощо, є
майновою.

З огляду на викладене
адміністративними позовами майнового
характеру є вимоги щодо
протиправності рішень про визначення
грошових зобов'язань платників
податків, про зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку
на додану вартість, про стягнення
адміністративно-господарських та
інших штрафних санкцій тощо.

Таким чином, звернені до суду вимоги
про скасування рішення відповідача -
суб'єкта владних повноважень,
безпосереднім наслідком яких є зміна
складу майна позивача, є майновими.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи та надав їм
належну правову оцінку, доводами
апеляційної скарги висновки, викладені
в судовому рішенні не спростовуються і
підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну
скаргу фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС
України, суд, -

у х в а
л и в :

Апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного окружного суду від 11
грудня 2013 року у справі № 819/3066/13-а - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
А.Р.Курилець

Судді
М.П.Кушнерик

О.І.Мікула