Справа № 801/11229/13-а
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 лютого 2014 року (15 год. 10 хв.) Справа
№801/11229/13-а

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим у складі
головуючого судді Кушнової А.О., за
участі секретаря судового засідання
Богацької А.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України
в м. Ялта АР Крим,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача, - Апеляційний суд Луганської
області,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача, - Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі м.
Луганська,

про визнання протиправним та
перерахунок довічного грошового
утримання,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_1;

відповідача І - не з'явився;

відповідача ІІ - не з'явився;

третя особа - не з'явився.

Суть спору: ОСОБА_1 (також далі - позивач,
ОСОБА_1) звернулась до Ялтинського
міського суду Автономної Республіки
Крим про відновлення строку позовної
давності для звернення до суду;
визнання неправомірними дій
відповідача з неприведення довічного
щомісячного грошового утримання
позивача у відповідність до Закону
України "Про статус суддів";
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок розміру щомісячного
довічного грошового утримання з 01.01.2006
по 31.12.2009 на підставі довідок
Апеляційного суду Луганської області
про заробітну плату працюючого судді;
зобов'язання відповідача виплатити
позивачу недоотриману суму з 01.01.2006
року по 31.12.2009, індексувавши її;
зобов'язання відповідача у подальшому
проводити перерахунок виходячи з
довідок про заробітну плату працюючого
судді Апеляційного суду Луганської
області.

Ухвалою Ялтинського міського суду АР
Крим від 15.04.2011 у клопотанні про
поновлення пропущеного строку на
звернення до суду відмовлено,
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду в м. Ялті
АР Крим про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії - залишено без розгляду.

Вказану ухвалу Ялтинського міського
суду АР Крим ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 16.06.2011 у справі № 2а-6023/11/0124/11, що
залишена без змін ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
10.11.2011 К/9991/48470/11, скасовано, справу
направлено до суду першої інстанції
для продовження розгляду.

Ухвалою Ялтинського міського суду АР
Крим від 30.11.2011 року відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 2а-11376 за позовною заявою ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ялта АР Крим про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії та призначено судове
засідання.

14.12.2011 року позивачем подано до
Ялтинського міського суду АР Крим
доповнення до позовної заяви, згідно до
якого позивач просить: відновити строк
позовної давності для звернення до
суду відповідно до постанови
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду; визнати
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Ялта АР
Крим щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку
щомісячного грошового утримання на
підставі довідок про заробітну плату
працюючих суддів Апеляційного суду
Луганської області, починаючи з 01.01.2006;
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Ялта АР Крим
здійснити перерахунок розміру
довічного щомісячного грошового
утримання ОСОБА_1 з 01.01.2006 на підставі
довідок Апеляційного суду Луганської
області про заробітну платню працюючих
суддів; зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в м. Ялта АР
Крим сплатити ОСОБА_1 недоотриману суму
довічного щомісячного утримання з
01.01.2006, індексувавши її.

Відповідно до ухвали Ялтинського
міського суду АР Крим від 20.12.2011
адміністративну справу № 2а-11376 за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Ялта АР
Крим про визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії,
передано за підсудністю до Окружного
адміністративного суду АР Крим.

Справу № 2а-402/12/0170/26 за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Ялта АР Крим про визнання
неправомірними дій та спонукання до
виконання певних дій, прийнято до
провадження суддею Окружного
адміністративного суду АР Крим
Петренко В.В., про що свідчить ухвала
Окружного адміністративного суду АР
Крим від 11.01.2012.

Постановою Окружного
адміністративного суду АР Крим від
14.02.2012 по справі №2а-402/12/0170/26 задоволено
уточнені позовні вимоги; визнано
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Ялта АР
Крим з відмови позивачу в перерахунку
щомісячного довічного утримання на
підставі довідок про заробітну плату
працюючих суддів Апеляційного суду
Луганської області, починаючи з 01.01.2006;
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Ялта АР Крим
здійснити перерахунок розміру
щомісячного довічного утримання
позивача з 01.01.2006 на підставі довідок
Апеляційного суду Луганської області
про заробітну плату працюючих суддів;
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Ялта АР Крим
виплатити позивачу недоотриману суму
щомісячного довічного утримання з
01.01.2006, індексувавши її.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 06.08.2012 по справі №2а-402/12/0170/26
скасовано постанову Окружного
адміністративного суду АР Крим (суддя
Петренко В.В.) від 14.02.2012; прийнято по
справі нове рішення: "Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Ялта АР Крим
здійснити нарахування ОСОБА_1
щомісячного довічного грошового
утримання на підставі довідки
Апеляційного суду Луганської області,
починаючи з 01.10.2010. У задоволенні решти
позовних вимог відмовити".

Ухвалами Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 21.08.2012 по справі №2а-402/12/0170/26
вирішено питання про виправлення
описки; внесено виправлення у
резолютивну частину постанови
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 06.08.2012 по
справі №2а-402/12/0170/26, виклавши її в
наступній редакції: "Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зобов`язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Ялта АР Крим
здійснити нарахування ОСОБА_1
щомісячного довічного грошового
утримання на підставі довідки
Апеляційного суду Луганської області
від 31.08.2010 № 358, починаючи з 01.10.2010. У
решті позовних вимог відмовити".

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 26.11.2013 постанову Окружного
адміністративного суду АР Крим від
14.02.2012, постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 06.08.2012 та ухвалу цього ж суду від
21.08.2012 - скасовано, справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.

10.12.2013 року матеріали адміністративної
справи надійшли до Окружного
адміністративного суду АР Крим, справі
привласнений новий номер 801/11229/13-а,
справа передана на розгляд судді
Кушнової А.О.

Враховуючи, що нарахування та виплата
щомісячного довічного грошового
утримання позивача як судді у
відставці з 01.01.2006 по 31.12.2006 проводилась
Апеляційним судом Луганської області
та з урахуванням приписів ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 26.11.2013, відповідно до статті 52 КАС
України залучено до участі у справі в
якості відповідача Апеляційний суд
Луганської області.

Зважаючи на те, що з 01.01.2007 по 31.10.2008
нарахування та виплата щомісячного
довічного грошового утримання
позивачу здійснювалось Управлінням
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Луганська - за місцем
проживання позивача, згідно до статті 53
КАС України залучено до участі у справі
у якості третьої особи на стороні
відповідачів Управління Пенсійного
фонду України в Жовтневому районі м.
Луганська (також далі - УПФУ в
Жовтневому районі м. Луганська).

Відповідач, в особі Управління
Пенсійного фонду України в м. Ялта
Автономної Республіки Крим (також далі
- відповідач, УПФУ в м. Ялта АР Крим),
адміністративний позов не визнав,
проти задоволення заявлених вимог
заперечив. В обґрунтування своїх
доводів відповідачем надано 13.01.2014
письмові пояснення, в яких наголошено
на тому, що розмір щомісячного
довічного грошового утримання
проводився відповідно до довідки
Апеляційного суду Луганської області
від 27.01.2007 № 36, в якій чітко зазначені
усі складові здійснюваних позивачу
витрат. Індексація ОСОБА_1 проводилась
тільки з 01.01.2010, оскільки з 01.11.2008 - з
моменту прийняття на облік, відповідач
І не мав підстав для проведення
індексації.

Також УПФУ в м. Ялта АР Крим зазначено,
що щомісячне грошове утримання
позивачу призначено відповідно до
Закону України № 2862 "Про статус суддів",
на підставі заяви від 17.11.2008 і
документів пенсійної справи. При
нарахування пенсії використовувався
розрахунок щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
від 27.01.2007 № 36, виданої Апеляційним
судом Луганської області. Довідка
Апеляційного суду Луганської області
від 27.01.2007 № 36 отримана з пенсійною
справою на підставі заяви ОСОБА_1 від
17.11.2008 у зв'язку із зміною постійного
місця проживання.

Додатково наданими поясненнями
відповідач зазначив, що постанову суду
від 06.08.2012 по справі № 2а-402/12/0170/26 ним не
виконано по суті, оскільки позивачем
ОСОБА_1 не надано довідки про заробітну
плату для розрахунку щомісячного
грошового утримання судді у відставці.

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Ялта АР Крим на адресу ОСОБА_1
направлено виклик для виконання
судового рішення по суту у повному
обсязі, але до 07.02.2014 на адресу УПФУ в м.
Ялта АР Крим не надходило ніяких заяв
від ОСОБА_1

Апеляційний суд Луганської області,
повідомлений належним чином про місце,
день і час судового розгляду, явку
вповноваженого представника у судові
засідання не забезпечив, про
поважність причин його неявки суд не
повідомив, заперечення на позов чи
пояснення по суті спору суду не надав.

Від третьої особи - УПФУ в Жовтневому
районі м. Луганська 05.02.2014 через
канцелярію суду надійшли пояснення, в
яких зазначено, що ОСОБА_1 знаходилась
на обліку в Управлінні ПФУ в Жовтневому
районі м. Луганська з 01.01.2007 по 31.10.2008. В
зазначений період позивачу
здійснювалось нарахування та виплата
щомісячного довічного утримання,
встановлена індексація. Надати
довідки, на підставі яких позивачу
здійснювалось нарахування та виплата
щомісячного довічного грошового
утримання не надається можливим,
оскільки пенсійна справа у третьої
особи відсутня. Також третя особа
просила розглянути справу без
присутності свого вповноваженого
представника.

10.02.2014 позивачем надано заяву про
уточнення позовних вимог (т.2 а.с.37), в
якій, уточнені позовні вимоги,
викладені в заяві від 14.12.2011, в частині
періоду визнання неправомірними дій
відповідача та забов'язанні здійснити
перерахунок довічного щомісячного
грошового утримання з 01.01.2007 по 31.12.2011.
За 2006 рік просить вимоги не розглядати.
Дана заява протокольною ухвалою суду
від 10.02.14 прийнята до розгляду судом.

В судовому засіданні 18.02.2014 позивачем
подано заяву (т.2 а.с.90) про те, що у
зв'язку із відсутністю позовних вимог
до Апеляційного суду Луганської
області позивач просить залишити позов
до Апеляційного суду Луганської
області без розгляду, тим самим
виключивши його з числа відповідачів
та залучити до участі у справі у якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Апеляційний суд
Луганської області.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду АР Крим від 18.02.2014
адміністративний позов ОСОБА_1 до УПФУ
в м. Ялта АРК, Апеляційного суду
Луганської області про визнання
протиправним та перерахунок довічного
грошового утримання залишено без
розгляду в частині позовних вимог до
Апеляційного суду Луганської області.
Таким чином, Апеляційний суд
Луганської області вибув з числа
відповідачів по справі.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду АР Крим від 18.02.2014 Апеляційний суд
Луганської області залучений до участі
у справі у якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача.

Заслухавши доводи позивача,
розглянувши заперечення відповідача,
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 увільнена Указом Президента
України від 12 жовтня 1995 року від
обов'язків судді Луганського обласного
суду відповідно до самостійно поданої
заяви (т. 1 а.с.140), а наказом голови
Луганського обласного суду від 13
жовтня 1995 року № 10 звільнена з посади
судді Луганського обласного суду на
підставі названого Указу, у зв'язку із
виходом у відставку (т.1 а.с.139). Стаж
роботи в посаді судді 22 роки 3 місяці 13
днів (т.1 а.с.139). Знаходження судді
ОСОБА_1 у відставці також підтверджено
копією посвідчення НОМЕР_2 (т.1 а.с.12).

Розрахунком стажу судді, який дає право
на отримання щомісячного довічного
грошового утримання, Апеляційним судом
Луганської області визначено 29 років 08
місяців 13 днів. До періоду роботи який
дає право на встановлення щомісячного
довічного утримання судді у відставці
увійшли: 11 місяців роботи помічником
прокурора м. Благовещенска Амурської
області (період з 01.09.1965 по 01.08.1966); 6
років 6 місяців роботи помічником
прокурора м. Комунарська прокуратури
Ворошиловградської області (період з
01.01.1967 по 01.07.1973); 22 роки 03 місяці 13 днів
роботи Суддею Луганського обласного
суду (період з 02.07.1973 по 15.10.1995 /т.1 а.с.138/).

Відповідно до листа Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Луганська від 28.01.2014 № 467/07
позивач знаходилась на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Луганська у період
з 01.01.2007 по 31.10.2008 (т.2 а.с.34).

Вказане підтверджується також заявою
ОСОБА_1 від 17.11.2008 поданої на ім'я
начальника УПФУ м. Ялта, в якій позивач
просить запитати пенсійну справу з м.
Луганська, Луганської області, в якому
вона проживала раніше, отримувала
пенсію як суддя у відставці та отримала
її упродовж до жовтня 2008 року включно
(т. 2 а.с.16).

Відповідно до листа від 18.12.2008 № 261/13-26-1
"Про передачу електронної пенсійної
справи програмного комплексу
АСОПД/КОМТЕХ-W" електронну пенсійну
справу одержувача пенсії ОСОБА_1 у
зв'язку зі зміною постійного місця
проживання передано з Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Луганська до Управління
Пенсійного фонду України м. Ялта АР
Крим (т.2 а.с.15).

Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку в УПФУ в м. Ялта з
01.11.2008 і отримує щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці,
яке було йому призначено відповідно до
Закону України "Про статус суддів".

30.09.2010 позивач звернувся до відповідача
із заявою в якій просив здійснити
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
з 01.01.2006 року на підставі довідок,
виданих Апеляційним судом Луганської
області (т.1 а.с.13).

Листом від 29.10.2010 № 348/Ф-8 УПФУ в м. Ялта
повідомило про розгляд поданої заяви
від 30.09.2010, зазначивши що з 01.10.2010, при
загальному стажі - 34 роки 10 місяців 16
днів (з них 29 років 8 місяців 16 днів -
стаж роботи суддею) оклад складає 5 434,66
грн., розмір пенсії - 5 015,42 грн., у тому
числі: основний розмір утримання від
середнього заробітку - 4 891,19 грн.;
надбавка дітям війни - 49,80 грн.; доплата
до розміру пенсії з урахуванням
індексації - 16,92 грн.; "Держбюджет" до
старого розміру пенсії - 28,40 грн.;
індексація - 29,11 грн (т. 1 а.с.14-15, т. 2 а.с.17).

Також, в названому листі із посиланням
на постанову Управління Пенсійного
фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1,
яке зареєстроване в Міністерстві
юстиції України 12.03.2008 № 200/14891,
зазначено, що органі Пенсійного фонду
України здійснюють лише призначення і
виплату щомісячного грошового
утримання суддям у відставці.

Одночасно роз'яснено, що громадяни,
інтереси яких, на їх думку, обмежені, у
відповідності до статті 16 Закону
України "Про звернення громадян" мають
право звернутись до вищої інстанції,
тобто Головного управління Пенсійного
фонду України в Автономній Республіці
Крим або до суду місцевої юрисдикції за
захистом своїх інтересів.

Лист від 29.10.2010 № 348/Ф-8 УПФУ в м. Ялта
отриманий позивачем 01.11.2010р., про що
свідчить розписка позивача в отриманні
цього листа на першому аркуші
вказаного листа, що не заперечується
відповідачем (т.2 а.с.17).

14 квітня 2011 року позивач звернувся до
суду із позовом щодо розв'язання спору
між ним та відповідачем з приводу
обчислення та виплати розміру
пенсійного утримання, а також
перерахунку та виплати розміру
пенсійного утримання, незаконного
утриманого внаслідок протиправних дій
відповідача.

З приводу дотримання позивачем строків
звернення до суду суд зазначає, що
відповідно до ч.1 ст.99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів (ч.2 ст.99 КАС України).

Отже, позивач дізнався про порушення
свого права, отримавши 01.11.2010р. лист
УПФУ в м. Ялта від 29.10.2010 № 348/Ф-8, а з
позовом до суду звернувся 14.04.2011, про що
свідчить відтиск штампу Ялтинського
міського суду АРК на позовній заяві,
отже в межах шестимісячного строку,
передбаченого для звернення до суду із
відповідним позовом, відтак відсутні
підстави поновляти строк звернення
позивача до суду, оскільки такий строк
позивачем не порушено.

З отриманих пояснень сторін,
досліджених матеріалів на
обґрунтування доводів та заперечень,
судом встановлено, що спірним є питання
про перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання ОСОБА_1, як судді у
відставці у зв'язку із підвищенням
заробітної плати судді, працюючого на
відповідній посаді.

Вирішуючи спір про обчислення і
виплату щомісячного грошового
довічного утримання позивача, що виник
у нього з відповідачем - суб'єктом
владних повноважень, суд виходив з
наступного.

Особливий статус судді, гарантії його
незалежності, на час розгляду справи,
визначені Конституцією України,
Законом України "Про статус суддів",
Законом України "Про судоустрій і
статус суддів" (в період набрання цим
законом чинності 30.07.2010р.) як необхідні
умови здійснення правосуддя. Не
допускається зниження рівня гарантій
незалежності і недоторканості судів у
разі прийняття змін до чинних законів,
у тому числі заходи їх правового
захисту та матеріального і соціального
забезпечення.

За змістом статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

В рішенні Конституційного Суду України
від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 зазначено,
що статтею 126 Конституції України
закріплено основоположні принципи
здійснення правосуддя в Україні -
незалежність і недоторканність суддів.

Нормами статті 126 Конституції України
закріплені гарантії забезпечення
незалежності суддів, однією з таких
гарантій є надання їм за рахунок
держави матеріального та соціального
захисту (суддівська винагорода, пенсія,
щомісячне довічне грошове утримання),
надання їм у майбутньому статусу
суддів у відставці, право на що
передбачає пенсійне та щомісячне
довічне грошове утримання, які є
гарантією незалежності працюючих
суддів.

Як зазначено в Рекомендації Комітету
Міністрів Ради Європи "Незалежність,
дієвість та роль суддів" від 13 жовтня 1994
року N (94)12, має "забезпечити те, щоб
статус і винагорода суддів відповідали
гідності їхньої професії та
відповідальності, яку вони беруть на
себе". Щомісячне довічне грошове
утримання судді у встановленому
розмірі спрямоване на забезпечення
гідного його статусу життєвого рівня,
оскільки суддя обмежений у праві
заробляти додаткові матеріальні блага.
Особливість щомісячного довічного
грошового утримання полягає у
правовому регулюванні, а також у
джерелах його фінансування, які
визначені Конституцією України та цим
Законом.

Норми статей 126, 130 Конституції України,
пункту 8 частини четвертої статті 47,
Розділу Х Закону України "Про
судоустрій і статус суддів"
передбачають, що належне та соціальне
забезпечення судді, у тому числі
щомісячне грошове щомісячне утримання
судді, який вийшов у відставку, є
складовими елементами статусу судді та
однією з основоположних гарантій
незалежності суддів

Під щомісячним довічним грошовим
утримання слід розуміти спрямовану на
забезпечення гідного статусу
життєвого рівня особливу форму
соціального забезпечення суддів у
відставці, яка виражається у
гарантованій державою грошовій
виплаті, що забезпечує їх належне
матеріальне утримання.

Надання судді за рахунок держави
матеріального і соціального захисту
(заробітна плата, пенсія, щомісячне
довічне грошове утримання тощо), що
відповідає його високому статусу, є
гарантією забезпечення незалежності.

Особливість щомісячного грошового
утримання судді полягає в тому, що воно
не належить до суддівської винагороди
і тому не є складовою заробітної плати
судді. Виходячи з системного аналізу
положень Закону це утримання є
самостійною гарантією незалежності
судді та складовою його правового
статусу (абзац четвертий пункту 3.2
мотивувальної частини рішення
Конституційного Суду України від 14.12.2011
№ 18-рп/2011 (справа № 1-33/2011)).

Конституційний Суд України в абзаці
п'ятому підпункту 3.2 пункту 3
мотивувальної частини рішення від
14.12.2011 № 18-рп/2011 зазначив, що щомісячне
грошове утримання судді, який, маючи
право на відставку, продовжує
працювати на посаді судді,
встановлюється у зв'язку з виконанням
ним своїх обов'язків щодо здійснення
незалежного, неупередженого та
справедливого правосуддя, а щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці є належним утриманням цього
судді після припинення виконання ним
своїх професійних обов'язків та
особливою формою його соціального
забезпечення.

Зазначене узгоджується з правовою
позицією Конституційного Суду України,
за якою щомісячне довічне грошове
утримання є гарантованою державою
щомісячною звільненою від сплати
податків грошовою виплатою, що слугує
забезпеченню належного утримання
судді, в тому числі після звільнення
від виконання обов'язків судді (абзац
п'ятий пункту 7 мотивувальної частини
Рішення від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005;
абзац третій підпункту 3.3 пункту 3
мотивувальної частини рішення від 18
червня 2007 року № 4-рп/2007).

За висновком, до якого прийшов
Конституційний Суд України у
мотивувальній частині рішення від
14.12.2011 № 18-рп/2011 року, правова природа
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці та
щомісячного грошового утримання
працюючого судді є однаковою, а самі ці
поняття - однорідними та
взаємопов'язаними. Щомісячне грошове
утримання ідентичне щомісячному
довічному грошовому утриманню та є
звільненою від оподаткування виплатою
(абзац дев'ятий підпункту 3.2 пункту 3
мотивувальної частини рішення від
14.12.2011 № 18-рп/2011 року).

В абзаці п'ятому підпункту 3.3 пункту 3
мотивувальної частини рішення від
14.12.2011 № 18-рп/2011 року Конституційний Суд
України навів поняття "щомісячне
довічне грошове утримання", яке означає
неоподатковану грошову виплату як
судді, який, маючи право на відставку,
продовжує працювати на посаді судді і
одержує її з Державного бюджету
України у вигляді щомісячного
грошового утримання, так і судді у
відставці, який одержує її з Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Конституційний Суд України у
мотивувальній частині рішення від
14.12.2011 № 18-рп/2011 року вказав, що довічне
грошове утримання є самостійною
гарантією незалежності судді та
складовою його правового статусу. У
цьому ж рішенні Конституційний суд
вказує про неможливість звуження
змісту та об'єму гарантій незалежності
суддів, а відповідно матеріального та
соціального забезпечення (абзац
четвертий підпункту 3.2 пункту 3.3
Рішення від 14.12.2011 № 18-рп/2011 року).

Враховуючи відповідні висновки
Конституційного Суду України, суд
вважає за необхідне відзначити, що
норми пенсійного законодавства щодо
порядку обрахунку пенсії не можуть
бути застосовані до перерахунку
довічного утримання суддів у
відставці, враховуючи особливу правову
природу цього утримання як однієї з
гарантій правового статусу судді.

На вимогу статті 43 Закону України від
15.12.1992 № 2862-XII "Про статус суддів", у
редакції, що діяла на момент виходу у
відставку позивача, визначено, що кожен
суддя за умови, що він працював на
посаді судді не менше 20 років, має право
на відставку, тобто на звільнення його
від виконання обов'язків за власним
бажанням або у зв'язку з закінченням
строку повноважень. Суддя також має
право на відставку за станом здоров'я,
що перешкоджає продовженню виконання
обов'язків.

Вказаний Закон введено в дію
Постановою Верховної Ради України "Про
порядок введення в дію Закону України
"Про статус суддів" від 15.12.1992, частиною
першою якої встановлено, що право на
отримання щомісячного довічного
грошового утримання, передбаченого
статтею 43 Закону України "Про статус
суддів", поширюється також на суддів,
які до введення цього Закону в дію
вийшли на пенсію з посади судді за
віком, по інвалідності, за вислугою
років, з іншої роботи, на яку вони
перейшли з посади судді у зв'язку із
закінченням строку повноважень або за
власним бажанням, за умови наявності у
них стажу роботи, що дає право на
відставку судді та отримання
щомісячного довічного грошового
утримання.

З положень частини четвертої статті 43
названого Закону, у редакції, що діяла
на момент виходу у відставку позивача,
судді у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
(підпункт 1 пункту 61 розділ II та пункт 3
розділ III) призначення і виплата
щомісячного довічного грошового
утримання також віднесено до
компетенції Пенсійного фонду України.

Відповідно до абз. 3 п. 1 Постанови
Верховної Ради України від 15.12.1992 №2863-XII
"Про порядок введення в дію Закону
України "Про статус суддів" щомісячне
довічне грошове утримання суддям
Конституційного Суду України,
Верховного Суду України виплачується
за рахунок державного бюджету
зазначеними судами; суддям арбітражних
судів - Вищим арбітражним судом
України; суддям військових судів -
Міністерством оборони України; суддям
інших судів - Міністерством юстиції
України. Щомісячне довічне грошове
утримання суддям у відставці
виплачується в суді за останнім місцем
роботи або, за їх вибором, у суді за
місцем їх проживання. В разі зміни
заробітної плати суддів розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
обчислюється виходячи з нового розміру
заробітної плати судді, який працює на
відповідній посаді.

Пунктом 63 Закону України від 28.12.2007 №
107-VI "Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" виключено
абз. 3 п. 1 постанови Верховної Ради
України "Про порядок введення в дію
Закону України "Про статус суддів".

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 № 10-рп/2008, визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення п. 63
розділу II "Внесення змін до деяких
законодавчих актів України" Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України".

Після втрати згаданим Законом України
"Про статус суддів" чинності на
підставі Закону України від 07.07.2010 №
2453-VI "Про судоустрій і статус суддів"
аналогічні положення передбачено у
частині третій статті 138 названого
Закону, згідно з якими щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

З 01.10.2011 положення наведеної частини
статті 138 Закону "Про судоустрій і
статус суддів" викладені в іншій
редакції, відповідно до якої щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

З аналізу вказаних норм випливає, що в
усіх випадках розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці залежить від розміру
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді. При цьому,
законодавцем не обмежено розмір
довічного грошового утримання судді у
відставці розміром грошового
утримання працюючого судді, діючим на
дату призначення судді у відставці
грошового довічного утримання.

При цьому суд звертає увагу на те, що
відповідно до частини п'ятої статті 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. Довічне грошове
утримання суддям виплачується
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України.

Також суд вважає за необхідне
зазначити і про те, що приписами пункту
2 розділу 2 Прикінцевих та Перехідних
положень Закону України від 08.07.2011 №
3668-VI "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
реформи", який набрав чинності з 1
жовтня 2011 року передбачено, що
обмеження пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
максимальним розміром, встановленим
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне,
довічне грошове утримання) призначена
до набрання чинності цим Законом.

Отже, враховуючи розмір отримуваного
позивачем щомісячного довічного
грошового утримання, а також те, що
позивач звільнений з посади у
відставку на підставі статті 43 Закону
України "Про статус суддів", яка не
передбачала ніяких обмежень щодо
максимального розміру щомісячного
довічного грошового утримання, а Закон
України "Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
реформи" зворотної дії у часі не має,
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання повинен бути
здійснений без обмеження максимальним
розміром, визначених вказаним Законом.

Довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України. Наведеним
положенням кореспондують норми
Положення про Пенсійний фонд України,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 № 384, згідно з пунктом
4 якого саме на органи Пенсійного фонду
України покладено обов'язок щодо
призначення (перерахунок) пенсій,
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці та
підготовка документів для їх виплати.

Зважаючи на те, що і положеннями статті
43 Закону України "Про статус суддів"
(який втратив чинність) і положеннями
статті 138 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів", (який є
чинним на час розгляду справи),
передбачено, що розмір щомісячного
грошового утримання судді у відставці
встановлюється у відсотках від
грошового утримання працюючого на
відповідній посаді судді, то розмір
щомісячного довічного грошового
утримання має збільшуватись у разі
збільшення розміру заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді.

Отже, з аналізу наведених норм слідує,
що право на перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання у
позивача виникає з дня зміни розміру
грошового утримання працюючих суддів.

Суд вважає, що відповідач повинен був
перерахувати розмір щомісячного
довічного грошового утримання у разі
зміни розміру заробітної плати судді
за зверненням позивача, зважаючи на те,
що своє прохання позивач обґрунтував
оригіналами довідок Апеляційного суду
Луганської області про заробітну плату
працюючого судді Апеляційного суду
Луганської області (т.2 а.с.49).

З довідки Апеляційного суду Луганської
області від 27.01.2007 № 36 про заробітну
плату для обчислення щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, яка видана ОСОБА_1,
встановлено, що її заробітна плата, яка
враховується при призначенні
(перерахунку) довічного грошового
утримання суддям у відставці склала 5
434,66 грн. До складових заробітної плати
увійшли: оклад - 3 154 грн., надбавка за
кваліфікаційний клас (І
кваліфікаційний клас) - 375 грн., надбавка
за вислугу років (40 %) - 1 411,60 грн., премія
(10 %) - 494,09 грн. З наведеної довідки
убачається, що розмір щомісячно
довічного грошового утримання судді у
відставки С.Й., що складає до 90
відсотків заробітку судді у грошовому
еквіваленті складає 4 891,19 грн. (т.1 а.с.69).

З дослідженого судом розрахунку суми
виплаченої пенсії Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Ялта АР
Крим від 12.02.2014 № 1354/080805 встановлено, що
ОСОБА_1 нараховано та виплачено розмір
щомісячно довічного грошового
утримання за період з січня 2007 року по
лютий 2014 року розміром 415 751,15 грн., по 4
891,19 грн. щомісячно, саме виходячи з
вищенаведеної довідки Апеляційного
суду Луганської області від 27.01.2007 № 36
про заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці (т.2 а.с.69-71).

Водночас, з досліджених судом довідок
Апеляційного суду Луганської області
від 31.08.2010 № 352-358 (т.1 а.с.5-11) та від 21.03.2013
№ 109-117 (т.2 а.с.38-46) заробітна плата
працюючого судді Апеляційного суду
Луганського області у період з 2007 по 2011
роки не була статичною на рівні 5 434,66
грн., а постійно змінювалась у сторону
збільшення.

Зокрема, розмір заробітної плати
працюючого судді Апеляційного судді
Луганського області у період:

- з 01.01.2007 по 28.02.2007 складав 7 622,64 грн.;

- з 01.03.2007 по 31.12.2007 складав 7 305,03 грн.;

- з 01.01.2008 по 31.01.2008 складав 8 257,86 грн.;

- з 01.02.2008 по 31.12.2008 складав 8 893,08 грн.;

- з 01.01.2009 по 31.12.2009 складав 6 775,68 грн.;

- з 01.01.2010 по 31.01.2010 складав 7 587,35 грн.;

- з 01.02.2010 по 31.03.2010 складав 7 763,80 грн.;

- з 01.04.2010 по 30.09.2010 складав 7 587,35 грн.;

- з 01.10.2010 по 31.10.2010 складав 7 763,80 грн.;

- з 01.11.2010 по 31.12.2010 складав 9 175,40 грн.;

- з 01.01.2011 по 30.04.2011 складав 7 587,35 грн.;

- з 01.05.2011 по 31.10.2011 складав 7 234,45 грн.;

- з 01.11.2011 по 30.11.2011 складав 7 410,90 грн.;

- з 01.12.2011 по 31.12.2011 складав 8 646,05 грн.

Отже, з наведеного слідує, що розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1,
який складає 90 відсотків заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді Апеляційного суду Луганської
області, має у період:

- з 01.01.2007 по 28.02.2007 дорівнювати 6 860,38 грн.
(7 622,64 грн.*90%);

- з 01.03.2007 по 31.12.2007 дорівнювати 6 574,53 грн.
(7 305,03 грн.*90%);

- з 01.01.2008 по 31.01.2008 дорівнювати 7 432,07 грн.
(8 257,86 грн.*90%);

- з 01.02.2008 по 31.12.2008 дорівнювати 8 003,77 грн.
(8 893,08 грн.*90%);

- з 01.01.2009 по 31.12.2009 дорівнювати 6 098,11 грн.
(6 775,68 грн.*90%);

- з 01.01.2010 по 31.01.2010 дорівнювати 6 828,62 грн.
(7 587,35 грн.*90%);

- з 01.02.2010 по 31.03.2010 дорівнювати 6 987,42 грн.
(7 763,80 грн.*90%);

- з 01.04.2010 по 30.09.2010 дорівнювати 6 828,62 грн.
(7 587,35 грн.*90%);

- з 01.10.2010 по 31.10.2010 дорівнювати 6 987,42 грн.
(7 763,80 грн.*90%);

- з 01.11.2010 по 31.12.2010 дорівнювати 8 257,86 грн.
(9 175,40 грн.*90%);

- з 01.01.2011 по 30.04.2011 дорівнювати 6 828,62 грн.
(7 587,35 грн.*90%);

- з 01.05.2011 по 31.10.2011 дорівнювати 6 511,01 грн.
(7 234,45 грн.*90%);

- з 01.11.2011 по 30.11.2011 дорівнювати 6 669,81 грн.
(7 410,90 грн.*90%);

- з 01.12.2011 по 31.12.2011 дорівнювати 7 781,45 грн.
(8 646,05 грн.*90%).

Порівнюючи розміри сум щомісячного
довічного грошового утримання,
виплачених УПФУ в м. Ялта АР Крим
позивачу, про що свідчить розрахунок
УПФУ в м. Ялта АР Крим (т. 2 а.с. 69-71), з
сумами щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
розмір якого складає 90 відсотків
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді Апеляційного
суду Луганської області, судом
встановлено, що за період з 01.07.2007 по
31.12.2011 ОСОБА_1 нараховано та виплачено
менші суми щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
ніж належні до обрахунку та виплати.

Суд вважає за необхідне звернути увагу
на те, що постановою правління
Пенсійного фонду України від 25 січня 2008
року № 3-1 "Про затвердження Порядку
подання документів для призначення і
виплати щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
органами Пенсійного фонду України", яка
зареєстрована у Міністерстві юстиції
України 12 березня 2008 року за № 200/14891, на
яку йде посилання у листі від 29.10.2010 №
348/Ф-8, не передбачений порядок
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді. Проте,
положення названої постанови не
забороняють територіальному органу
Пенсійного фонду України здійснення
нарахування чи перерахунку
щомісячного грошового утримання судді,
у тому числі у разі звернення позивача
із відповідною заявою.

Відповідно до частини четвертої статті
8 КАС України забороняється відмова в
розгляді та вирішенні
адміністративної справи з мотивів
неповноти, неясності, суперечливості
чи відсутності законодавства, яке
регулює спірні відносини. На вимогу
частин першої та другої статті 8 КАС
України при вирішенні справи має
застосовуватись принцип верховенства
права, відповідно до якого, зокрема,
людина, її права та свободи визнаються
найвищими цінностями та визначають
зміст і спрямованість діяльності
держави. Суд застосовує принцип
верховенства права з урахуванням
судової практики Європейського Суду з
прав людини.

За вказаних обставин, суд доходить
висновку, що правовідносини, що
виникають в процесі реалізації права
на отримання підвищення пенсії
основані на принципі юридичної
визначеності.

Як свідчить позиція Європейського Суду
з прав людини (European Court of Human Rights) у
справі Yvonne van Duym v. Home Office (Case 41/74 van Duym v. Home
Office) принцип юридичної визначеності
означає, що зацікавлені особи повинні
мати змогу покладатися на зобов'язання,
взяті державою, навіть якщо такі
зобов'язання містяться у законодавчому
акті, який загалом не має автоматичної
прямої дії. Така дія зазначеного
принципу пов'язана з іншим принципом -
відповідальності держави, який полягає
у тому, що держава не може посилатися на
власне порушення зобов'язань для
запобігання відповідальності. При
цьому, якщо держава чи орган публічної
влади схвалили певну концепцію, в цьому
випадку це надання суддям у відставці
довічного грошового утримання, держава
чи орган вважатимуться такими, що діють
протиправно, якщо вони відступлять від
такої політики чи поведінки, оскільки
схвалення такої політики чи поведінки
дало підстави для виникнення
обґрунтованих сподівань у фізичних
осіб стосовно додержання державою чи
органом публічної влади такої політики
чи поведінки.

Таким чином, Європейський Суд з прав
людини чітко зазначає, що держава не
має права посилатись на відсутність
певного нормативного акту, що визначає
механізм реалізації прав та свобод
громадян, закріплених у конституційних
та інших актах, а громадяни повинні
мати змогу покладатися на зобов'язання,
взяті державою, навіть якщо такі
зобов'язання містяться у законодавчому
акті, який загалом не має автоматичної
прямої дії при врегулюванні спірних
правовідносин.

Посилаючись на позицію Європейського
Суду з прав людини, суд має на увазі те,
що держава в особі її органу публічної
влади не може посилатись на власне
порушення зобов'язань для запобігання
відповідальності. Тобто, при схваленні
певної концепції, в даному випадку це
забезпечення щомісячним довічним
грошовим утриманням судді у відставці,
така держава чи орган вважатимуться
такими, що діють протиправно, якщо вони
відступлять від такої політики чи
поведінки.

Відмова у перерахунку Управління
Пенсійного фонду України в м. Ялта АР
Крим є незаконною, оскільки ОСОБА_1 має
право на перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання
виходячи із розміру заробітної плати
судді Апеляційного суду Луганської
області, який працює на відповідній
посаді.

Суд, виходячи із аналізу вищезгаданого
рішення Конституційного Суду України
від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 та
приписів Закону України "Про
судоустрій і статус суддів", зокрема
частини 3 статті 138, зазначає, що
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці повинно
виплачуватися виходячи з заробітної
плати судді, який працює на відповідній
посаді, а прийняття нормативних актів,
які б звужували існуючі гарантії
незалежності суддів, складовою якої є
належне матеріальне забезпечення, є
порушенням права судді у відставці.

Висновки, викладені у рішенні
Конституційного суду України від 03
червня 2013 року № 3-рп/2013 (Справа № 1-2/2013)
визначають, що матеріальні та
соціальні гарантії судді у відставці,
які були встановлені на день виходу у
відставку не можуть бути обмежені або
скасовані, а ні новим законом, а ні
внесенням змін до чинного Закону, у
зв'язку з чим перерахування та виплата
позивачу щомісячного довічного
грошового утримання повинні
здійснюватися у розмірі 90% грошового
утримання працюючого на відповідній
посаді судді.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Ялта АР Крим не доведено
правомірність відмови в перерахунку та
виплаті щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці,
викладеної у листі від 29.10.2010 № 348/Ф-8, та
її відповідність нормам чинного
законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 11
КАС України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

З положень частини другої названої
статті 11 Кодексу, суд може вийти за межі
позовних вимог тільки в разі, якщо це
необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Зазначені у частині другій статті 162
КАС способи захисту порушеного права
не містять виняткового переліку. У
абзаці другому зазначеної статті
законодавець вказав, що суд може
прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Зміст принципу офіційного з'ясування
всіх обставин у справі також зобов'язує
адміністративний суд до активної ролі
у судовому засіданні, в тому числі і до
уточнення змісту позовних вимог, з
наступним обранням відповідного
способу захисту порушеного права.

Виходячи за межі позовних вимог, суд
зазначає, що узявши з листопада 2008 року
ОСОБА_1 на облік в УПФУ в м. Ялта,
виплачуючи з 01.11.2008 щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці,
яке було призначено відповідно до
Закону України "Про статус суддів",
відповідач допустив бездіяльність в
частині нарахування та виплати розміру
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці відповідно
до вимог чинного законодавства. Тобто,
виплата щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_1, в розмірі нижчому, ніж це
передбачало чинне законодавство, є
протиправною бездіяльністю, якої
припустився відповідач з дня узяття
позивача на облік.

Крім того, суд вважає, що закон пов'язує
обов'язок здійснювати перерахунок не з
конкретною датою відповідного періоду,
а зі зміною розміру грошового
утримання працюючого судді. За таких
підстав, при наданні позивачем або
третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача, довідки про
заробітну плату працюючого судді
Апеляційного суду Луганської області,
відповідач, на виконання вимог чинного
законодавства, у тому числі тих, що
наведені вище, зобов'язаний здійснити
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_1, який складає 90 відсотків
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді Апеляційного
суду Луганської області, а також
виплатити їй щомісячне довічне грошове
утримання у відповідному розмірі за
період з 01.01.2007 по 31.12.2011.

Суд при вирішенні справи керується
принципом законності, засади якого
визначено частиною першою статті 9 КАС
України та відповідно до яких, суд
вирішує справи на підставі Конституції
та законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України; суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За своєю правовою природою, відповідно
до норм чинного законодавства,
повноваження відповідача щодо
перерахунку та виплати щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці є дискреційним
повноваженням та виключною
компетенцією уповноваженого органу,
яким, у даному випадку, є відповідач.

Як випливає зі змісту Рекомендації
Комітету Міністрів Ради Європи №(80)2
стосовно здійснення адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень, прийнятої Комітетом
Міністрів 11.03.1980р. на 316-й нараді під
дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим частиною третьою статті 2
КАС України критеріям, не втручається у
дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта
владних повноважень поза межами
перевірки за названими критеріями.
Завдання адміністративного
судочинства полягає не у забезпеченні
ефективності державного управління, а
в гарантуванні дотримання прав та
вимог законодавства, інакше було б
порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень ключовим завданням якого є
здійснення правосуддя. Завданням
адміністративного суду є контроль за
легітимністю прийняття рішення.

За таких підстав суд не має права
здійснити перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, проте не позбавлений права
прийняти постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів позивача у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку відповідача, яких він
припустився за період з 01.01.2007 по 31.12.2011.

З огляду на вказане, суд приходить до
висновку, що визнаючи протиправними
дії відповідача з відмови в
перерахунку розміру щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, належним способом захисту
прав позивача, задля дотримання і
захисту прав, свобод, інтересів
позивача, є покладення на відповідача
обов'язку із здійснення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці у зв'язку
із зміною розміру заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді Апеляційного суду Луганської
області за період 01.01.2007 по 31.12.2011 з
урахуванням наданих останнім довідок,
та виплати несплаченої суми
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці.

Суд зазначає, що обов'язок відповідача
здійснити перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці у зв'язку із зміною розміру
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді Апеляційного
суду Луганської області за період з
01.01.2007 по 31.10.2008, тобто в період
перебування позивача на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Луганська
покладається саме на Управління
Пенсійного фонду України в м. Ялта
Автономної Республіки Крим, оскільки з
01.11.2008 пенсійна справа позивача
знаходиться в Управлінні Пенсійного
фонду України в м. Ялта Автономної
Республіки Крим із усіма документами
щодо знаходження на обліку позивача в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Луганська.

Оскільки доводи відповідача не
підтверджуються наявними матеріалами
справи та не відповідають вимогам
законодавства, дотримання яких є
безумовним обов'язком відповідача,
зважаючи, що відповідачем не доведена
правомірність своїх дій, за
переконанням суду, слід визнати, що
встановлені обставини справи,
обґрунтовані належними доказами, з
огляду на заявлені позивачем вимоги,
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Зважаючи на приписи Декрету Кабінету
Міністрів "Про державне мито", Закону
України "Про судовий збір", відповідно
до яких позивач звільнений від сплати
державного мита (судового збору),
враховуючи положення статей 94, 161 КАС
України, судові витрати, які підлягають
стягненню з Державного бюджету України
відсутні.

Згідно ч.1 ст.267 КАС України суд, який
ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

В судовому засіданні 18.02.2014 проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови. Постанову складено у
повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160
КАС України - 24.02.2014

Керуючись статтями 11, 94, 159, 160, 161, 162, 163,
186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
у повному обсязі.

2. Визнати протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ялта Автономної Республіки Крим з не
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_1 у зв'язку із зміною розміру
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді Апеляційного
суду Луганської області з 01.11.2008 по
31.12.2011.

3. Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Ялта
Автономної Республіки Крим з відмови в
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_1 у зв'язку із зміною розміру
заробітної плати працюючого судді
Апеляційного суду Луганської області з
01.01.2007 по 31.12.2011.

4. Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Ялта Автономної
Республіки Крим здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1 у
зв'язку із зміною розміру заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді Апеляційного суду Луганської
області з 01.01.2007 по 31.12.2011 відповідно до
розміру заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, визначеної
довідками Апеляційного суду
Луганської області від 31.08.2010 № 354, № 355,
№ 356, № 357, № 358 та від 21.03.2013 № 109, № 110, №
111, № 112, № 113, № 114, № 115, № 116, № 117.

5. Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Ялта Автономної
Республіки Крим виплатити ОСОБА_1
різницю невиплаченої суми щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці згідно перерахунку у зв'язку
із зміною розміру заробітної плати
працюючого на відповідній посаді судді
Апеляційного суду Луганської області з
01.01.2007 по 31.12.2011 відповідно до розміру
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, визначеної
довідками Апеляційного суду
Луганської області від 31.08.2010 № 354, № 355,
№ 356, № 357, № 358 та від 21.03.2013 № 109, № 110, №
111, № 112, № 113, № 114, № 115, № 116, № 117.

6. Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Ялта Автономної
Республіки Крим подати звіт про
виконання судового рішення впродовж
одного місяця після набрання
постановою суду законної сили.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частин
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів від дня отримання постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя Кушнова А.О.