Справа № 379/2007/13-а; 2а/379/60/13
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
379/2007/13-а(2а/379/60/13) Головуючий у 1-й
інстанції: Потеряйко С.А.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів Хрімлі О.Г.,
Ганечко О.М., Літвіної Н.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
начальника відділу Державної
виконавчої служби Таращанського
районного управління юстиції в
Київській області на постанову
Таращанського районного суду
Київської області від 15 листопада 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до начальника відділу
Державної виконавчої служби
Таращанського районного управління
юстиції в Київській області про
визнання дій протиправними та
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернувся до Таращанського
районного суду Київської області з
адміністративним позовом до
начальника відділу Державної
виконавчої служби Таращанського
районного управління юстиції в
Київській області про визнання дій
щодо винесення постанови від 28 жовтня
2013 року про закінчення виконавчого
провадження № 40217546 з виконання
виконавчого листа по справі № 2-а-4151/2011
р., виданого Таращанським районним
судом Київської області 25 березня 2011
року, протиправними та скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 28 жовтня 2013 року.

Постановою Таращанського районного
суду Київської області від 15 листопада
2013 року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою у
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Зважаючи на те, що у справі відсутні
клопотання від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю, колегія суддів вирішила
справу розглянути у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
необґрунтована та задоволенню не
підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 28 жовтня 2013 року начальником
відділу Державної виконавчої служби
Таращанського районного управління
юстиції в Київській області Лисаченко
Л.А. винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження № 40217546 з
виконання виконавчого листа по справі
№ 2-а-4151/2011 р., виданого Таращанським
районним судом Київської області 25
березня 2011 року, на підставі п. 8 ч. 1 ст.
49, ст. 50 Закону України «Про виконавче
провадження».

Не погоджуючись з постановою про
закінчення виконавчого провадження та
вважаючи її протиправною, позивач
звернувся до суду з адміністративним
позовом.

З матеріалів справи вбачається, що 25
березня 2011 року Таращанським районним
судом Київської області винесено
постанову у справі № 2-а-4151/2011 р. за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
УПФУ в Таращанському районі Київської
області про зобов'язання провести
перерахунок пенсії та доплат, якою
позовні вимоги задоволено: визнано
неправомірними дії УПФУ в
Таращанському районі Київської
області щодо відмови ОСОБА_4 у
перерахуванні пенсії в розмірі восьми
мінімальних пенсій за віком відповідно
до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та зобов'язано УПФУ в
Таращанському районі Київської
області провести перерахунок та
виплату ОСОБА_4 державної пенсії
відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
розрахунку восьми мінімальних пенсій
за віком за період з 02 квітня 2011 року, з
урахуванням фактично виплачених сум.

25 березня 2011 року на підставі вказаної
постанови Таращанським районним судом
Київської області виданий виконавчий
лист.

15 жовтня 2013 року начальником відділу
Державної виконавчої служби
Таращанського районного управління
юстиції в Київській області Лисаченко
Л.А. відкрито виконавче провадження по
виконавчому листу № 2-а-4151/2011 р.,
виданому Таращанським районним судом
Київської області 25 березня 2011 року про
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Таращанському районі
Київської області провести
перерахунок та виплату ОСОБА_4
державної пенсії відповідно до ч. 4 ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з розрахунку восьми
мінімальних пенсій за віком, починаючи
з 02 квітня 2011 року, з урахуванням
фактично виплачених сум.

21 жовтня 2013 року до ВДВС Таращанського
РУЮ Київської області надійшло
повідомлення з УПФУ в Таращанському
районі Київської області, в якому
зазначено, що вищевказаний виконавчий
лист прийнятий до негайного виконання,
та згідно з розпорядженням № 130432 від 04
квітня 2011 року проведено перерахунок
та виплату державної пенсії ОСОБА_4 по 31
жовтня 2011 року.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про виконавче провадження», примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

За змістом ч. 1 ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження», вимоги
державного виконавця щодо виконання
рішень обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 вказаного Закону,
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 17 вказаного Закону,
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи: 1)
виконавчі листи, що видаються судами, і
накази господарських судів, у тому
числі на підставі рішень третейського
суду та рішень Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних,
кримінальних справах та справах про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом; 3)
судові накази; 4) виконавчі написи
нотаріусів; 5) посвідчення комісій по
трудових спорах, що видаються на
підставі відповідних рішень таких
комісій; 6) постанови органів (посадових
осіб), уповноважених розглядати справи
про адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом; 7)
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу; 8) рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу; 9) рішення
Європейського суду з прав людини з
урахуванням особливостей,
передбачених Законом України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини».

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону: 1) за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення; 2) за заявою прокурора у
випадках представництва інтересів
громадянина або держави в суді; 3) у разі
якщо виконавчий лист надійшов від суду
на підставі ухвали про надання дозволу
на примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом; 4) в інших
передбачених законом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про
виконавче провадження», у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 вказаного
Закону, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, державний
виконавець за власною ініціативою чи
за заявою сторін, а також самі сторони
мають право звернутися до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про відстрочку або розстрочку
виконання, а також про встановлення або
зміну способу і порядку виконання.

Згідно з пп. 8, 11 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження», виконавче
провадження підлягає закінченню у
разі: фактичного виконання в повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом.

За змістом ч. 1 ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження», у разі
закінчення виконавчого провадження
(крім направлення виконавчого
документа за належністю іншому органу
державної виконавчої служби,
закінчення виконавчого провадження за
рішенням суду, винесеним у порядку
забезпечення позову чи вжиття
запобіжних заходів, а також крім
випадків нестягнення виконавчого
збору або витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій), повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України № 3 від
13 грудня 2010 року «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» у редакції Постанови Вищого
адміністративного суду України № 5 від
21 травня 2012 року, державний виконавець
зобов'язаний здійснювати необхідні
заходи щодо своєчасного і повного
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом. Судам слід
ураховувати, що виконавці мають право
повертати виконавчі документи щодо
виконання рішень адміністративних
судів про стягнення з пенсійних
органів та суб'єктів владних
повноважень відповідних виплат пенсії,
соціальної допомоги тощо у разі
здійснення державним виконавцем усіх
можливих дій, спрямованих на виконання
рішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
постанова Таращанського районного
суду Київської області від 25 березня 2011
року не була виконана у повному обсязі,
що підтверджується матеріалами справи,
а тому державний виконавець не
здійснив усіх необхідних заходів щодо
примусового виконання рішення суду,
передчасно і без достатніх підстав
закінчив виконавче провадження.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
обставини справи, колегія суддів
вважає, що начальник відділу Державної
виконавчої служби Таращанського
районного управління юстиції в
Київській області під час винесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 28 жовтня 2013 року діяв з
порушенням Закону України «Про
виконавче провадження», а тому
оскаржувана постанова про закінчення
виконавчого провадження є незаконною
та необґрунтованою.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
не надано достатньо доказів
правомірності дій щодо винесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 28 жовтня 2013 року, що
підтверджується наявними матеріалами
справи та наведеними законодавчими
нормами.

Доводи апелянта спростовуються
вищенаведеним, матеріалами справи та
не відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу начальника відділу
Державної виконавчої служби
Таращанського районного управління
юстиції в Київській області - залишити
без задоволення, постанову
Таращанського районного суду
Київської області від 15 листопада 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя
Хрімлі О.Г.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.