Справа № 2а-1670/7614/12
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року м. Київ
К/800/15077/13

№ К/800/15077/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Блажівської Н.Є., Муравйова О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні

касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Полтавської області
Державної податкової служби (ОДПІ)

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 08.01.2013

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19.02.2013

у справі № 2а-1670/7614/12 Полтавського
окружного адміністративного суду

за позовом Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Полтавської області Державної
податкової служби

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елконрембуд»

про накладення арешту та стягнення
коштів,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 08.01.2013,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19.02.2013,
позов задоволено частково: стягнуто з
розрахункових рахунків ТОВ
«Елконрембуд» кошти в рахунок
погашення податкового боргу з податку
на додану вартість у сумі 27337,14 грн. на
розрахунковий рахунок № 0008,
одержувач: Державний бюджет УДКСУ у
Кременчуцькому районі Полтавської
області, код одержувача: 37965850, банк
одержувача: ГУДКСУ у Полтавській
області, МФО 831019; в частині позовних
вимог про накладення арешту на грошові
кошти, що знаходяться на розрахункових
рахунках ТОВ «Елконрембуд», відкритих
в банківських установах, відмовлено.

Висновок суду у частині відмови у
задоволенні позову про накладення
арешту обґрунтований посиланням на
відсутність підстав, установлених
пунктом 94.2 ст. 94 Податкового кодексу
України (ПК), для накладення
адміністративного арешту на кошти
відповідача.

У касаційній скарзі Кременчуцька ОДПІ
просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення у частині відмови у
задоволенні позову та прийняти нову
постанову про задоволення позову,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Відповідач не скористався своїм
процесуальним правом надати
заперечення на касаційну скаргу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до підпункту 20.1.17 пункту 20.1
статті 20 ПК в редакції, чинній до 11.08.2013
(дата набрання чинності Законом
України від 04.07.2013 № 404-VІІ, якою стаття 20
ПК викладена в новій редакції),
податковий орган має право звертатися
до суду щодо накладення арешту на кошти
та інші цінності такого платника
податків, що знаходяться у банку, у
разі, якщо у платника податків, який має
податковий борг, відсутнє майно та/або
його балансова вартість менша суми
податкового боргу, та/або таке майно не
може бути джерелом погашення
податкового боргу.

За визначенням пункту 94.1 ст.94 цього
Кодексу адміністративний арешт майна
платника податків (далі - арешт майна) є
винятковим способом забезпечення
виконання платником податків його
обов'язків, визначених законом.

У пункті 94.2 цієї статті передбачені
обставини, за наявності яких може бути
застосовано адміністративний арешт
майна: платник податків порушує
правила відчуження майна, що перебуває
у податковій заставі; фізична особа,
яка має податковий борг, виїжджає за
кордон; платник податків відмовляється
від проведення документальної
перевірки за наявності законних
підстав для її проведення або від
допуску посадових осіб органу
державної податкової служби; відсутні
дозволи (ліцензії) на здійснення
господарської діяльності, торгові
патенти, сертифікати відповідності
реєстраторів розрахункових операцій;
відсутня реєстрація особи як платника
податків в органі державної податкової
служби, якщо така реєстрація є
обов'язковою відповідно до цього
Кодексу, або коли платник податків, що
отримав податкове повідомлення або має
податковий борг, вчиняє дії з
переведення майна за межі України, його
приховування або передачі іншим
особам; платник податків відмовляється
від проведення перевірки стану
збереження майна, яке перебуває у
податковій заставі; платник податків
не допускає податкового керуючого до
складення акта опису майна, яке
передається в податкову заставу, та/або
акта опису (виділення) майна для його
продажу.

Згідно з підпунктами 94.6.1 та 94.6.2 пункту
94.6 ст. 94 цього Кодексу керівник органу
державної податкової служби (його
заступник) за наявності однієї з
обставин, визначених у пункті 94.2 цієї
статті, приймає рішення про
застосування арешту майна платника
податків, яке надсилається: платнику
податків з вимогою тимчасово зупинити
відчуження його майна; іншим особам, у
володінні, розпорядженні або
користуванні яких перебуває майно
такого платника податків, з вимогою
тимчасово зупинити його відчуження.

Частиною 2 пункту 94.6 встановлено, що
арешт коштів на рахунку платника
податків здійснюється виключно на
підставі рішення суду шляхом звернення
органу державної податкової служби до
суду.

За змістом наведених правових норм,
законодавець передбачив два види
арешту майна в залежності від підстав
та порядку його застосування: 1) арешт
на кошти та інші цінності платника
податків, що знаходяться у банку, який
застосовується за рішенням суду як
спосіб забезпечення погашення
податкового боргу, підставою для
застосування якого є відсутність або
недостатність у платника податків
майна для погашення податкового боргу;
2) адміністративний арешт майна, в тому
числі грошових коштів на банківському
рахунку, як спосіб забезпечення
виконання платником податків його
обов'язків, визначених законом (не
виключно обов'язку сплатити податкове
зобов'язання), який застосовується за
адміністративним або судовим рішенням
(в залежності від виду майна).

При цьому накладення арешту на кошти
платника податків у банку обмежене
сумою податкового боргу такого
платника.

Відмовляючи у задоволенні позову про
накладення арешту на грошові кошти на
банківських рахунках відповідача,
суди попередніх інстанцій, установивши
наявність у відповідача податкового
боргу з податку на додану вартість у
сумі 27337,14 грн. (у тому числі пеня 23.14
грн.), який виник внаслідок несплати
самостійно задекларованих сум
грошового зобов`язання, застосувавши
вказані правові норми, зробили
висновок, що арешт коштів платника
податків на рахунку у банківській
установі може бути застосований
виключно за обставин, визначених
пунктом 94.2 ст.94 ПК, які, однак, не були
встановлені в судовому процесі по
відношенню до відповідача.

Висновок судів попередніх інстанцій
щодо необхідності дотримання норм
пункту 94.2 ст. 94 ПК України при
накладенні адміністративного арешту
на майно є правильними. Разом з тим,
поза увагою суду залишились норми
підпункту 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 ПК,
які є спеціальними по відношенню до
норм пункту 94.2 ст.94 та якими
встановлені окремі підстави
застосування арешту коштів на рахунку
платника податків.

Суди попередніх інстанцій не звернули
увагу на такий зміст правового
регулювання, встановленого підпунктом
20.1.17 пункту 20.1 статті 20 ПК, та зробили
помилковий висновок про обмеженість
підстав для накладення арешту на кошти
відповідача нормами пункту 94.2 ст.94 ПК
України.

Нормами Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.2004 № 22 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за
№ 377/8976, встановлена процедура
стягнення податкового боргу з
розрахункового рахунку платника
податків, яка передбачає списання
банком суми боргу лише у межах наявних
сум на банківському рахунку без
блокування розрахунків по
банківському рахунку платника
податків у випадку недостатності
коштів для погашення податкового боргу
або їх відсутності. Отже, реалізація
податковим органом своїх повноважень
щодо звернення до суду з позовом про
накладення арешту на кошти та інші
цінності відповідача, який має
податковий борг, за встановленого в
судовому процесі факту відсутності у
нього майна, необхідного для погашення
податкового боргу, про що свідчать
приєднані до справи копії листів
управління Держкомзему у м. Кременчук
Полтавської області від 15.08.2012 № 01-27/1806,
Кременчуцького міжміського бюро
технічної інвентаризації полтавської
обласної ради від 30.03.2012 № 61/380 та
начальника ВРЕВ ДАІ з обслуговування м.
Кременчука та Кременчуцького району
від 02.08.2012 № 34/4178 (а.с. 13-15), разом із
зверненням до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу з
банківських рахунків відповідає
законодавчо визначеній компетенції
податкового органу.

У силу норми частини 2 ст. 220 КАС України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Відповідно до статті 225 КАС України суд
касаційної інстанції має право змінити
судове рішення, якщо у справі немає
необхідності досліджувати нові докази
або встановлювати обставини, а судове
рішення, яке змінюється, є помилковим
тільки в частині.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Полтавської області
Державної податкової служби
задовольнити, змінити постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 08.01.2013 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 19.02.2013.

Позов задовольнити: накласти арешт на
кошти та інші цінності Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Елконрембуд» у загальній сумі 27337,14
грн., які знаходяться на його
розрахункових рахунках, відкритих у
банківських та фінансових установах;
стягнути з розрахункових рахунків ТОВ
«Елконрембуд» кошти в рахунок
погашення податкового боргу з податку
на додану вартість у сумі 27337,14 грн. на
розрахунковий рахунок № 0008,
одержувач: Державний бюджет УДКСУ у
Кременчуцькому районі Полтавської
області, код одержувача: 37965850, банк
одержувача: ГУ ДКСУ у Полтавській
області, МФО 831019.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, але
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав та в порядку,
передбачених статтями 236-238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
Н.Є. Блажівська О.В. Муравйов