Справа № 2а-2854/10
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року
Справа № 9104/417/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельник» на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 23 листопада
2010 року у справі за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«Будівельник» до дочірнього
підприємства «Волиньоблавтодор»
відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» про
визнання незаконним та скасування
акту,-

В С Т А Н О В И В :

товариство з обмеженою
відповідальністю «Будівельник»
звернулось в суд першої інстанції з
позовом до дочірнього підприємства
«Волиньоблавтодор» відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» в якому просило
визнати незаконним та скасувати акт
про перевищення транспортним засобом
встановлених обмежень загальної маси
та(або)осьових навантажень 356 та
розрахунок плати за проїзд.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 23 листопада
2010 року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції товариство з
обмеженою відповідальністю
«Будівельник» оскаржило його в
апеляційному порядку, вважає, що
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
вважав, що за технічними
характеристиками автомобіль, що
належить апелянту, відноситься до
автомобілів, рух яких здійснюється за
спеціальними правилами, передбаченими
п.22.5 Постанови КМУ № 1306 від 10.10.2001р. «Про
правила дорожнього руху», згідно яких
допустима маса загрузки автомобіля
МАЗ-551605-271 на задню вісь повинна
становити 16000 кг, а виявлена та
зафіксована в акті фактична вага при
зважуванні становила 19150 кг.

Такий висновок суду є помилковим,
оскільки згідно п.22.1 ПДР маса вантажу,
що перевозиться і розподіл
навантаження на осі не повинні
перевищувати величин, визначених
технічною характеристикою даного
транспортного засобу. Згідно технічної
характеристики автомобіля на передню
вісь допускається навантаження 7000 кг ,
а на задню 26000 кг. А згідно складеного
Акту фактичне навантаження склало
відповідно 6400 кг, і 19150 кг, що не
перевищує жодного з параметрів
вказаних у технічній характеристиці
автомобіля.

Посилаючись на Постанову КМУ № 879 суд
не врахував, що транспортний засіб не є
великоваговим та/або великогабаритним,
якщо його параметри не перевищують
нормативи більше як на 2 відсотки. А
згідно технічної характеристики
габарити автомобіля відповідають
нормам.

Отже, МАЗ-551605-271 не відноситься до
великовагових та/або великогабаритних
транспортних засобів, тому не можуть
застосовуватись правила передбачені
п.22.5 ПДР.

Крім того позивач надав письмові
докази, копію технічної характеристики
автомобіля МАЗ-551605-271, згідно якої для
даного транспортного засобу
допускаються такі навантаження: на
передню вісь - 7000 кг, на задню - 26 000 кг .
Крім того, пояснив, що автомобіль не є
контейнеровозом, оскільки
контейнеровоз - це транспортний засіб
призначений для перевезення
контейнерів, а є теліжкою -
транспортним засобом призначеним для
перевезення сипучих вантажів, що
підтверджене його технічною
характеристикою.

Враховуючи вище викладене просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

ТзОВ «Будівельник» звернувся з позовом
до дочірнього підприємства
«Волиньоблавтодор» Відритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» про визнання
незаконним та скасування акту
Дочірнього підприємства
«Волиньоблавтодор» відритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України».

Розглядаючи спір суд першої інстанції
не врахував, що згідно ч.1 та ч.2 ст. 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративної справи, до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно п.1 ч.1 ст. 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень, а
згідно п.7 цієї ж норми суб'єкт владних
повноважень - орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

У даній спірній ситуації дочірнє
підприємства «Волиньоблавтодор»
відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» не є
суб'єктом владних повноважень, а
складений ним акт про перевищення
транспортним засобом встановлених
обмежень загальної маси та(або)осьових
навантажень 356 та розрахунок плати за
проїзд не є рішенням суб'єкта владних
повноважень.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що даний спір повинен
розглядатись за правилами ГПК України.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що постанову суду
першої інстанції слід скасувати, бо
така прийнята з порушенням норм
процесуального права, а провадження у
справі закрити.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 157, ст. 160, ст. 197, п. 4 ч.
1 ст. 198, п. 4 ст. 202, ст. 203, ст.206, ст. 254 КАС
України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будівельник» - задовольнити частково,
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 23 листопада
2010 року по справі № 2а-2854/10/0370 скасувати,
провадження у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельник» до
дочірнього підприємства
«Волиньоблавтодор» відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» про визнання
незаконним та скасування акту -
закрити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин