Справа № 524/10145/13-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 р.Справа № 524/10145/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Бенедик А.П. , Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці на постанову
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
09.12.2013р. по справі № 524/10145/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Кременчуці

про визнання неправомірними дій щодо
відмови у призначенні трудової пенсії
за віком та зобов'язання вчинити певні
дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача, Управління Пенсійного
фонду України м. Кременчука, у якому
просив визнати неправомірними дій щодо
відмови у призначенні трудової пенсії
за віком та зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України м. Кременчука
призначити йому трудову пенсію за
віком з моменту звернення, 16.08.13 року, та
пенсійні надбавки згідно чинного
законодавства.

Постановою Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 09.12.2013 року зазначений
адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем
подано апеляційну скаргу, в якій він
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги відповідач
посилається на порушення судом
першої інстанції, при прийнятті
постанови, норм матеріального права,
а саме: Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з обставин і
обґрунтувань, викладених в апеляційній
скарзі.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що позивач є особою
пенсійного віку, народився у м.
Кременчуці 28.06.53 року. До 1997 року
працював на підприємствах: КипиА,
Спеціалізованому
ремонтно-будівельному ТРЕСТі
«Укрнафтохімрембуд», Кременчуцькому
заводі технічного вуглецю, кооперативі
«Протон», АТ «Борисфен», ООО
«Українське агентство нових
технологій».

У 1997 році позивач разом із сім'єю
переїхав до держави Ізраїль на
постійне проживання.

У 2004 році ОСОБА_1 повернувся до України,
що підтверджується відміткою у
паспорті серії НОМЕР_1.

16 серпня 2013 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України м.
Кременчука із заявою про призначення
йому пенсії за віком, право на яку у
нього виникло у віці 60 років, надавши
необхідні документи для обчислення
загального трудового стажу та розміру
пенсії.

Відповідач листом № 389/50-07 від 03.09.13 року
повідомив позивачу про необхідність
надання додатково документів,
необхідних для розгляду його заяви про
призначення пенсії за віком(а.с.27).

Рішенням Управління Пенсійного фонду
України м. Кременчука № 661 від 02.10.13 року
позивачу відмовлено у призначенні
пенсії за віком у зв'язку із
відсутністю документів, передбачених
п. 29 Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.05 року № 22-1,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27.12.05 року за № 1566/11846.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що
позивач надав усі передбачені чинним
законодавством України документи для
призначення пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 1 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.05 року № 22-1,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27.12.05 року за № 1566/11846
(далі по тексту Порядок), заява про
призначення пенсії непрацюючим
громадянам і членам їх сімей подається
заявником особисто або через
представника, який діє на підставі
нотаріально посвідченої довіреності,
безпосередньо до органу, що призначає
пенсію, за місцем проживання
(реєстрації) заявника.

Пунктом 16 Порядку передбачено, що
особа, яка звертається за пенсією
(незалежно від виду пенсії), повинна
пред'явити паспорт (або інший документ,
що засвідчує цю особу, місце її
проживання (реєстрації) та вік).

Відповідно пункту 29 вказаного Порядку,
за документ, який засвідчує місце
проживання особи, приймаються: паспорт
або довідка уповноважених органів з
місця проживання (реєстрації), у тому
числі органів місцевого
самоврядування. Іноземні громадяни та
особи без громадянства подають також
копію посвідки на постійне проживання
(реєстрації).

Колегія суддів звертає увагу на те, що
українське громадянство та загальний
трудовий стаж позивача управлінням не
заперечується, натомість йому
відмовлено у прийнятті заяви про
призначення пенсії за віком, у зв'язку з
відсутністю належних документів, а
саме паспорта з відміткою про місце
реєстрації в Україні чи довідки з місця
його проживання.

Як свідчать письмові докази, 18 серпня
2013 року при зверненні до управління із
заявою про призначення пенсії позивач
надав наступні документи: копію
паспорта серії НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_1
для виїзду громадянина України за
кордон з відміткою про постійне місце
проживання в державі Ізраїль; копію
ідентифікаційного коду; трудову книжку
від 24.08.70 року; акт про проживання № 107
від 27.09.13 року, затверджений ТОВ
«Житлорембудсервіс».

Проте, у вересні 2013 року позивачем при
повторному наданні необхідних
документів до заяви додано акт про
проживання в Україні за адресою:
АДРЕСА_1 з 10.09.13 року. Факт його
постійного проживання в Україні також
підтверджують записи у трудовій книжці
про роботу у період з 2004 року по 2008 рік
(а.с.19-24).

З огляду на наведене, колегія суддів
спростовує доводи відповідача щодо
відсутності документів, передбачених
пунктом 29 Порядку №22-1, що
підтверджують факт реєстрації місця
проживання в Україні.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
тi обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крiм випадкiв,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адмiнiстративного судочинства України
в адмiнiстративних справах про
протиправнiсть рiшень, дiй чи
бездiяльностi суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомiрностi свого рiшення, дiї чи
бездiяльностi покладається на
вiдповiдача, якщо вiн заперечує проти
адмiнiстративного позову.

Виходячи з того, що відповідачем не
доведено правомiрностi прийняття свого
рішення № 661 від 02.10.13 року про
відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за
віком, колегія суддів вважає вірним та
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції про те, що заявлені позивачем
вимоги про необхідність захисту його
порушених прав слід задовольнити
повністю.

Отже, колегія суддів переглянувши
рішення суду першої інстанції, вважає,
що при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 09.12.2013 року по
справі № 524/10145/13-а прийнята з
дотриманням норм чинного
процесуального та матеріального права
і підстав для її скасування не
виявлено.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кременчуці залишити без задоволення.

Постанову Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 09.12.2013р. по справі № 524/10145/13-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц
А.О.Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П.
Калиновський В.А.