Справа № 2а-38703/09/2070
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2014 р. м. Київ
К-20269/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Лосєва А.М., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Лозівської
об'єднаної державної податкової
інспекції у Харківській області

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2009 року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08 квітня 2010
року

у справі № 2а-38703/09/2070

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до Лозівської об'єднаної державної
податкової інспекції у Харківській
області

про визнання податкового
повідомлення-рішення недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернувся до суду з
позовом до Лозівської об'єднаної
державної податкової інспекції у
Харківській області (далі - відповідач)
про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень Лозівської ОДПІ у
Харківській області №/0 від 24
жовтня 2008 року, №/1 від 05 грудня 2008
року, №/2 від 23 лютого 2009 року,
№/3 від 05 травня 2009 року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2009 року позов задоволено. Визнано
нечинними податкові
повідомлення-рішення №/0 від 24
жовтня 2008 року, №/1 від 05 грудня 2008
року, №/2 від 23 лютого 2009 року,
№/3 від 05 травня 2009 року, винесені
Лозівською ОДПІ у Харківській області.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08 квітня 2010
року постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2009 року залишено без змін.

В касаційній скарзі Лозівська ОДПІ у
Харківській області, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 11
листопада 2009 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08 квітня 2010
року і ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів,
враховуючи межі касаційної скарги,
дійшла висновку, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Лозівська ОДПІ у Харківській області
провела виїзну планову перевірку
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01 липня 2005 року по 30 червня 2008
року, за результатами якої був
складений акт № 917/17-213/НОМЕР_1 від 07
жовтня 2008 року.

За висновками акту перевірки позивачем
були порушені, зокрема, вимоги
підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7,
підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7,
підпунктів 7.4.4, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», які полягали у заниженні
податкового зобов'язання в жовтні та
листопаді 2006 року на загальну суму 2335,87
грн. та завищенні податкового кредиту в
листопаді 2005 року та квітні 2006 року на
загальну суму 3012,90 грн.

Зокрема, в акті перевірки було вказано,
що: підприємцем у жовтні 2006 року
занижено податкове зобов'язання на
суму 1202,87 грн. за рахунок неповного
включення до податкової декларації сум
податку на додану вартість згідно
податкових накладних № 51 від 18 жовтня
2006 року, № 130 від 30 жовтня 2006 року та № 131
від 31 жовтня 2006 року; підприємцем у
листопаді 2006 року занижено податкове
зобов'язання на суму 1133,00 грн. за
рахунок не включення до податкової
декларації сум податку на додану
вартість згідно податкових накладних
№ 132 від 13 листопада 2006 року та № 16 від 20
листопада 2006 року; підприємцем
неправомірно включено до складу
податкового кредиту суми податку на
додану вартість, не підтверджені
податковими накладними, а саме: у
листопаді 2005 року - у сумі 37,35 грн., у
квітні 2006 року - у сумі 1058,88 грн.; позивач
неправомірно включив до складу
податкового кредиту квітня 2006 року
податок на додану вартість у сумі 1916,67
грн. згідно податкової накладної № 80
від 10 квітня 2006 року, виданої ТОВ фірма
«Нікс-М», оскільки позивач не
здійснював реалізацію придбаного у
вказаного товариства товару
(металопластикових виробів) та не має
залишків вказаного товару, що свідчить
про те, що вказаний товар не
призначався для використання в
господарській діяльності підприємця.

24 жовтня 2008 року Лозівська ОДПІ у
Харківській області на підставі
вказаного акта перевірки прийняла
податкове повідомлення-рішення №
0/0, яким на підставі підпункту «б»
підпункту 4.2.2. статті 4, підпункту 17.1.3
пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
визначила фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_1 суму податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) за платежем: податок на додану
вартість у розмірі 8023,16 грн., в тому
числі: 5348,77 грн. - за основним платежем,
2674,39 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Вказане податкове
повідомлення-рішення оскаржувалось
позивачем в адміністративному порядку,
за наслідками якого його скарги були
залишені без задоволення, а податковим
органом були прийняті податкові
повідомлення-рішення №/1 від 05
грудня 2008 року, №/2 від 23 лютого 2009
року, №/3 від 05 травня 2009 року на
аналогічні суми податкових
зобов'язань.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що: з урахуванням
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту за жовтень 2006 року
у сумі 34,25 грн. та за листопад 2006 року у
сумі 6335,67 грн., які були зараховані до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду, невключення
(неповне включення) до складу
податкових зобов'язань жовтня та
листопада 2006 року сум податку на додану
вартість за вказаними у акті перевірки
накладними не призвело до заниження
позивачем податкових зобов'язань;
податковий кредит листопада 2005 року та
квітня 2006 року сформований позивачем
на підставі податкових накладних,
включених до реєстрів податкових
накладних; металопластикові вироби,
придбані позивачем у ТОВ фірми
«Нікс-М», були передані позивачем на
реалізацію фізичний особі - підприємцю
ОСОБА_2 згідно договору комісії №06.01-05К
від 01 червня 2005 року та були
реалізовані ним, у зв'язку з чим у
позивача обліковується дебіторська
заборгованість перед вказаним
підприємцем, що знайшло своє
відображення у пункті 2.15.8 акту
перевірки.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

За визначеннями, наведеними у пунктах
1.6, 1.7 статті 1 Закону України «Про
податок на додану вартість» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), податкове
зобов'язання - це загальна сума податку,
одержана (нарахована) платником
податку в звітному (податковому)
періоді, що визначена згідно з цим
Законом; податковий кредит - це сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Відповідно до положень підпункту 7.7.1
пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені законом
для відповідного податкового періоду.
При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

З огляду на наявність у позивача
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту за жовтень 2006 року
у сумі 34,25 грн. та за листопад 2006 року у
сумі 6335,67 грн., які були зараховані до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, що невключення
(неповне включення) до складу
податкових зобов'язань жовтня та
листопада 2006 року сум податку на додану
вартість за вказаними у акті перевірки
накладними не призвело до заниження
позивачем податкових зобов'язань.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 1 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

За приписами підпункту 7.4.4 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) якщо платник податку
придбаває (виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Судами попередніх інстанцій було
встановлено, що податковий кредит
листопада 2005 року та квітня 2006 року
сформований позивачем на підставі
податкових накладних, включених до
реєстрів податкових накладних;
металопластикові вироби, придбані
позивачем у ТОВ фірми «Нікс-М», були
передані ним на реалізацію фізичний
особі - підприємцю ОСОБА_2 згідно
договору комісії №06.01-05К від 01 червня
2005 року, які в свою чергу, були
реалізовані комісіонером, тобто
придбані позивачем металопластикові
вироби були використані ним у власній
господарській діяльності.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про
неправомірність оспорюваних
податкових повідомлень-рішень та
наявність підстав для задоволення
позовних вимог.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга Лозівської ОДПІ у Харківській
області підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Харківського
окружного адміністративного суду від 11
листопада 2009 року та ухвала
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08 квітня 2010
року підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Лозівської
об'єднаної державної податкової
інспекції у Харківській області
залишити без задоволення, а постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2009 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 08 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ А.М. Лосєв

_____________________ Т.М. Шипуліна