Справа № 123/10286/13-а
Суддя: Воробйова Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 123/10286/13-а

24.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Воробйової С.О.,

суддів Кобаля М.І. ,

Курапової З.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Сімферополя АР
Крим на постанову Київського районного
суду м. Сімферополя (суддя Діденко Д.О.)
від 12.11.2013 року у справі № 123/10286/13-а

за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до Управління Пенсійного фонду України
в Київському районі м. Сімферополя АР
Крим (вул. Київська, 125-б, м. Сімферополь,
Автономна Республіка Крим, 95034)

про визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського
районного суду м. Сімферополя АР Крим
від 12.11.2013 року позов ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Сімферополя АР
Крим про визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії
задоволений.

Визнано протиправним рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Сімферополя АР
Крим №5/3844 від 31.07.2013 року щодо відмови у
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у Київському районі м.
Сімферополя АР Крим провести ОСОБА_2
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, починаючи з 01.01.2013 року
відповідно до документів, що надані
Апеляційним судом АР Крим, з
урахуванням заробітної плати
працюючого на відповідній посаді судді
Апеляційного суду АР Крим.

Не погодившись із вищевказаною
постановою суду, відповідач -
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Сімферополя АР
Крим звернувся з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову
Київського районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 12.11.2013 року та
прийняти нове судове рішення.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

У судове засідання 24.02.2014 року позивач
не з'явилась, про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлена у встановленому законом
порядку, про причини неявки суд не
повідомила.

Представник відповідача у судове
засідання 24.02.2014 року не з'явився, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлений у
встановленому законом порядку, в
апеляційній скарзі просив розглянути
справу у його відсутність.

Згідно з частиною 4 статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Суд, керуючись положеннями пункту 2
частини 1 статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, визнав за можливе перейти до
письмового провадження по справі.

Судова колегія, розглянувши справу в
порядку статей 195, 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку (частина 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 звернулась до Київського
районного суду м. Сімферополя АР Крим з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Сімферополя АР
Крим про визнання неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Сімферополя АР
Крим щодо відмови здійснити їй
перерахунок та нарахування
щомісячного грошового утримання з
01.01.2013 року; зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Сімферополя АР Крим провести
їй перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, починаючи з 01.01.2013 року,
відповідно до документів, поданих
Апеляційним судом АР Крим, з
урахуванням заробітної плати
працюючого на відповідній посаді судді
Апеляційного суду АР Крим. Позовні
вимоги мотивовані тим, що наказом
голови Верховного суду АР Крим від
16.06.2000 року ОСОБА_2 звільнена з посади
судді Верховного суду АР Крим з 22.06.2000
року у зв'язку із поданням нею заяви про
відставку. Стаж роботи, який дає право
на отримання щомісячного довічного
грошового утримання, становить 21 рік 11
місяців 29 днів. Відповідно до п.1
Постанови Верховної Ради України «Про
порядок введення в дію Закону України
«Про статус суддів» від 15.12.1992 року
№2863-ХІІ, у разі зміни заробітної плати
суддів, розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
обчислюється виходячи з нового розміру
заробітної плати судді, який працює на
відповідні посаді. З січня 2012 року
змінилась заробітна плата суддів
Апеляційного суду АР Крим, про що
позивачем була надана довідка до
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Сімферополя АР
Крим. Тоді ж Апеляційним судом АР Крим
до Управління Пенсійного фонду України
в Київському районі м. Сімферополя АР
Крим була направлена довідка про зміну
заробітної плати. Проте, вищевказані
довідки були повернуті відповідачем,
виплати позивачу проводяться у
попередньому розмірі. На звернення
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Київському районі м.
Сімферополя АР Крим з проханням
провести перерахунок грошового
утримання останнім було прийнято
відмовне рішення №5/3844 від 31.07.2013 року,
яким повідомлено позивача про те, що
органи Пенсійного фонду України
здійснюють лише призначення та виплату
щомісячного грошового утримання
суддів у відставці. Із зазначеним
рішенням позивач не згодна, вважає його
таким, що порушує її законні права,
інтереси та свободи, закріплені
Конституцією України.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції про
задоволення позовних вимог позивача,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_2 є
суддею у відставці, знаходиться на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Київському районі м.
Сімферополя АР Крим та отримує
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці.

Згідно довідки Апеляційного суду АР
Крим №4/716 від 19.01.2011 року позивач дійсно
працювала на посаді судді Верховного
суду АР Крим з 05.03.1990 року по 22.06.2000 року.
На час звільнення стаж, який дає право
на отримання довічного грошового
утримання становить 21 рік 11 місяців 24
дні (а.с.8).

У зв'язку зі зміною заробітної плати
суддів Апеляційного суду АР Крим з
січня 2012 року, ОСОБА_2 звернулась до
відповідача із заявою про перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці.

Проте, рішенням Управління Пенсійного
фонду України в Київському районі м.
Сімферополя АР Крим №5/3844 від 31.07.2013
року відмовлено позивачу у проведенні
перерахунку з посиланням на те, що
діючим законодавством України не
передбачений перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці. Також, повідомлено позивача,
що органи Пенсійного фонду України
згідно Порядку подання документів для
призначення і виплати щомісячного
довічного грошового утримання суддям у
відставці органами Пенсійного фонду
України, затвердженого Постановою
правління Пенсійного фонду України від
25.01.2008 року №3-1, здійснюють лише
призначення та виплату щомісячного
грошового утримання суддів у
відставці. Рішенням Конституційного
суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013
знято обмеження розміру щомісячного
довічного грошового утримання суддів у
відставці. Таким чином, відсутні
законні підстави для проведення
перерахунку щомісячного грошового
утримання суддів у відставці на
підставі рішення Конституційного суду
України (а.с.7).

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону
України «Про статус суддів» №2862-XII від
15.12.1992 року, який діяв на час
призначення позивачу пенсії, судді,
який вийшов у відставку, при наявності
відповідного віку і стажу роботи
виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
«Про державну службу». Судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого судді на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Судова колегія зазначає, що з 01.01.2012
року змінилася система оплати праці
суддів, це є зміною системи оплати
праці не тільки через збільшення сум
виплат, а й через види і кількість
складових виплат, що становлять
заробітну плату судді (суддівську
винагороду), як це передбачено статтею
129 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 року
(далі Закон №2453-VI).

Відповідно до частини 1 статті 138 Закону
№2453-VI передбачено, що судді, який
вийшов у відставку, після досягнення
чоловіками віку 62 роки, жінками -
пенсійного віку, встановленого статтею
26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», виплачується пенсія на
умовах, передбачених статтею 37 Закону
України «Про державну службу», або за
його вибором щомісячне довічне грошове
утримання.

Згідно частині 2 статті 138 Закону №2453-VI
суддя у відставці, який не досяг віку,
встановленого частиною першою цієї
статті, отримує щомісячне довічне
грошове утримання. При досягненні
таким суддею віку, встановленого
частиною першою цієї статті за ним
зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання або, за його вибором,
призначається пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
«Про державну службу».

Частиною 3 зазначеної статті
встановлено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Відповідно до статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
в Україні визнається і діє принцип
верховенства права. Забороняється
відмова в розгляді та вирішенні
адміністративної справи з мотивів
неповноти, неясності, суперечливості
чи відсутності законодавства, яке
регулює спірні відносини.

У зв'язку із цим, колегія суддів
відхиляє посилання апелянта на те, що
відсутній нормативний документ, який
регулює порядок здійснення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.
Законом №2453-VI встановлена гарантія
матеріального забезпечення судді у
відставці, яка не може бути
знівельована в зв'язку з тим, що органи
влади України не встановили порядку, за
яким зазначена гарантія повинна бути
дотримана.

Статтею 2 Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» №3668-VІ
від 08.07.2011 року чітко визначено, що
максимальний розмір пенсії (крім
пенсійних виплат, що здійснюються з
Накопичувального пенсійного фонду) або
щомісячного довічного грошового
утримання (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, індексації та
інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною), призначених
(перерахованих) зокрема відповідно до
законів України «Про державну службу»,
«Про судоустрій і статус суддів», не
може перевищувати десяти прожиткових
мінімумів, установлених для осіб, які
втратили працездатність. Аналогічні
норми закріплені і в частині п'ятій
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» №2453-VI від
07.07.2010 року.

Рішенням Конституційного суду України
у справі № 1-2/2013 за конституційним
поданням Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті 2, абзацу другого пункту 2
розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»,
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» (справа
щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці) від 03.06.2013
року №3-рп/2013, вказано, що підлягають
застосуванню частини перша, друга
статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону
№ 3668 як такі, що не суперечать
Конституції України; частина третя
статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону
№ 3668, яка суперечить Конституції
України‚ не підлягає застосуванню як
така, що втратила чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення. Натомість
підлягає застосуванню частина третя
статті 138 Закону № 2453 в редакції до
змін, внесених Законом № 3668, а саме:
«Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання».

Тобто, законодавцем чітко визначено, що
довічне грошове утримання
виплачується судді в розмірі до 90
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів зазначає, що відповідачем
безпідставно відмовлено у перерахунку
та виплаті позивачу щомісячного
довічного грошового утримання,
виходячи з розміру заробітної плати
працюючого судді на відповідній
посаді, визначеного відповідно до
документів, що надані Апеляційним
судом АР Крим.

Крім того, виходячи з пріоритетності
законів над підзаконними актами, при
визначенні розміру довічного
грошового утримання позивача, як судді
у відставці, застосуванню підлягають
положення статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від
07.07.2010 року, а не Порядок подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці органами
Пенсійного фонду України, затверджений
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.01.2008 року №3-1.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
задоволення позовних вимог позивача.

Правова оцінка, яку суд першої
інстанції дав обставинам справи, не
суперечить вимогам процесуального і
матеріального права, а доводи
апеляційної скарги щодо їх порушення є
необґрунтованими.

Судове рішення є законним і
обґрунтованим та не може бути
скасовано з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Все вищенаведене дає судовій колегії
право для висновку, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись частиною 3 статті 24, статтями
160, 167, частиною 1 статті 195, статтею 197,
пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200,
пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями
206, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Сімферополя АР Крим на
постанову Київського районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 12.11.2013 року у
справі № 123/10286/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Київського районного суду м.
Сімферополя АР Крим від 12.11.2013 року у
справі № 123/10286/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення згідно з частиною п'ятою
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення постанови в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення постанови в повному
обсязі.

Головуючий суддя підпис
С.О. Воробйова

Судді підпис М.І.
Кобаль

підпис З.І.Курапова

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
С.О. Воробйова