Справа № 2а-799/10
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 р.
Справа № 34654/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді -
Заверухи О.Б.,

суддів -
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України у Володимирецькому районі
Рівненської області на постанову
Володимирецького районного суду
Рівненської області від 27 грудня 2010
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області про зобов'язання нарахувати та
виплатити державну і додаткову пенсії
особі, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, -

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, яким просив зобов'язати
управління Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області здійснити нарахування та
виплату на його користь додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 50% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. ст. 50 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», за період
з січня 2010 року по липень 2010 року, а
також проводити виплату додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
надалі.

Ухвалою Володимирецького районного
суду Рівненської області від 03 грудня
2010 року позов ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області в частині стягнення коштів по 01
червня 2010 року включно залишено без
розгляду в зв'язку з пропуском строку
звернення до суду за цей період.

Постановою Володимирецького районного
суду Рівненської області від 27 грудня
2010 року позов задоволено повністю.
Визано протиправними дії відповідача
та зобов'язано управління Пенсійного
фонду України у Володимирецькому
районі Рівненської області провести
перерахунок та виплату позивачу
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком починаючи з 02 червня 2010
року відповідно до положень ст. 50
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з врахуванням ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачених сум.

З таким рішенням суду не погодився
відповідач, подав апеляційну скаргу, в
якій покликається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права. Просить скасувати постанову
суду першої інстанції і прийняти нову,
якою в позові відмовити повністю. На
обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що фінансове
забезпечення державних соціальних
гарантій здійснювалось в розмірах
передбачених Законами України «Про
Державний бюджет України» на
відповідний рік та постановами
Кабінету Міністрів України та в межах
передбачених на це видатків. Розмір
мінімальної пенсії за віком,
передбачений ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», не може застосовуватись
для обчислення розмірів пенсій,
визначених Законом України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС
України, колегія суддів відповідно до
ч. 1 п. 2 ст.197 КАС України розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач належить
до І категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Внаслідок захворювання, пов'язаного з
Чорнобильською катастрофою, позивачу
встановлена IІI група інвалідності, що
підтверджується довідкою МСЕ.

Суд першої інстанції правильно
застосував шестимісячний строк
звернення до суду, передбаченого ст. 99
КАС України та наслідки пропуску
такого строку відповідно до ч. 1 ст. 100
цього Кодексу, залишивши без розгляду
позов в частині стягнення коштів по 01
червня 2010 року включно в зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до ст. 50 Закону № 796-ХІІ
розмір додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, 50% мінімальної
пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року визнано такими, що не
відповідають Конституції України
положення п. 28 Розділу II Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», якими
було внесено зміни, зокрема, до ст. 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та обмежено право на
отримання спірної пенсії, із вказівкою
на те, що дане рішення Конституційного
Суду України має преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей законів,
що визнані неконституційними.

Відповідно до ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Колегія суддів вважає безпідставними
доводи апелянта про те, що після
прийняття Конституційним Судом
України зазначеного рішення, не
прийнято нормативно-правового акта про
відновлення дії, зокрема, ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
в редакції, яка діяла до внесення змін
до даних норм, а тому порядок
обчислення розмірів пенсій особам, на
яких поширюється дія цього Закону, є
неврегульованим.

Оскільки Конституційний Суд України
рішенням від 22.05.2008 року визнав
неконституційними положення п. 28
Розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», якими
було змінено редакцію ст. 50 вказаного
Закону, з дня прийняття даного рішення
діє його попередня редакція.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про підставність
адміністративного позову в частині
зобов'язання відповідача провести
перерахунок і виплату належної
позивачу додаткової пенсії відповідно
до положень ст. ст. 49, 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
правомірність задоволення цих вимог
судом першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 8 КАС України
адміністративний суд при вирішенні
справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого зокрема людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, та
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію і практику Суду як
джерело права. У своєму рішенні у
справі «Кечко проти України» від 08.11.2005
року Європейський Суд з прав людини
звертає увагу на те, що у межах свободи
дій держави визначати, які надбавки
виплачувати своїм працівникам з
бюджету. Держава може вводити,
припиняти або закінчувати виплату цих
надбавок. Проте, якщо правове
положення, що діє, передбачає виплату
певних надбавок, і дотримані всі
вимоги, необхідні для цього, органи
державної влади не можуть свідомо
відмовляти в цих виплатах, поки
відповідне положення є таким, що діє (п.
23). Одночасно Європейський Суд з прав
людини не прийняв аргумент уряду
України щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
засобів як на причину невиконання
своїх зобов'язань (п. 26).

Пленум Верховного Суду України у п. 5
постанови від 01.11.1996 року № 9 «Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя» звернув увагу
на те, що судам необхідно виходити з
того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого органу
(акти Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради Міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону.

Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Крім того, згідно з положенням ч. 4 ст. 9
КАС України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

З врахуванням наведеного та виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що відповідачем
неправомірно та всупереч вимогам
зазначеного Закону здійснено
розрахунок додаткової пенсії позивача
відповідно до постанов Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530
«Про деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» та від
16.07.2008 року № 654 «Про підвищення рівня
пенсійного забезпечення громадян,
оскільки з врахуванням загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами, при
розрахунку державної та додаткової
пенсії позивача підлягає застосуванню
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
встановлений законом про Державний
бюджет України на відповідний рік, на
підставі якого і має визначатися
мінімальний розмір пенсії за віком.

У вказаному Законі викладено основні
положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я. Пільги, компенсації, гарантії
є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного
права на достатній життєвий рівень.
Тому звуження підзаконним актом змісту
та обсягу права, наданого зазначеним
вище Законом, є неправомірним і
безпідставним.

Крім того, з ст. ст. 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» випливає,
що під час визначення розміру
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене колегія суддів
приходить до переконання, що положення
частини третьої статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», з якої
випливає, що мінімальний розмір пенсії
за віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, не
слід брати до уваги, оскільки наявність
такої норми за відсутності іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 3 ст. 67 зазначеного
Закону у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до ст. 54 цього
Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій,
та розмір щомісячної компенсації
сім'ям за втрату годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка носить
імперативний характер, на переконання
колегії суддів свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму і
цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення такого мінімуму.

Тому відмова управління Пенсійного
фонду України у Володимирецькому
районі Рівненської області у
проведенні такого перерахунку у разі
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, є протиправною.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Володимирецькому районі Рівненської
області залишити без задоволення.

Постанову Володимирецького районного
суду Рівненської області від 27 грудня
2010 року у справі № 2а-799/10 за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України у Володимирецькому районі
Рівненської області про зобов'язання
нарахувати та виплатити додаткову
пенсію особі, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, і оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В. Ніколін