Справа № 804/708/14
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
12 лютого 2014 р. Справа № 804/708/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької
при секретарі судового засідання
представника позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "КАРТСЕРВІС ПЛЮС" до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
рішення № 151/28-041 від 15.11.2013р.,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області №151/28-041 від 15.11.2013 року про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість Товариства
з обмеженою відповідальністю
«КАРТСЕРВІС ПЛЮС»;

- поновити Товариство з обмеженою
відповідальністю «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» у
реєстрі платників податку на додану
вартість з 07 вересня 2005 року.

В обґрунтування позову, позивач
зазначив, що ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» має
в наявності декларацію з ПДВ за жовтень
2012 року з відміткою (штампом)
податкової інспекції про отримання та
має в наявності квитанції про
отримання контролюючим органом
податкових декларацій з ПДВ за червень
2013 року та вересень 2013 року, та не
отримувало від податкового органу
рішення щодо неприйняття (не визнання
податковою) такої звітності, а тому,
враховуючи положення ст. 49.9
Податкового кодексу України, зазначена
вище податкова звітність ТОВ
«КАРТСЕРВІС ПЛЮС» вважається
прийнятою. Таким чином, на думку
позивача, в рішенні ДПІ у Жовтневому
районі №151/28-041 від 15.11.2013 року про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість наведено
інформацію, яка не відповідає
дійсності, внаслідок чого, у
контролюючого органу відсутні правові
підстави для винесення такого рішення,
отже, рішення про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість №151/28-041 від 15.11.2013 року, є
протиправним, а тому підлягає
скасуванню.

Відповідач надав суду заперечення, в
яких зазначив, що відділом перевірок з
окремих питань управління податкового
аудиту ДПІ у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська складено акт від
14.11.2013 №289/04-63-22-03/33634870 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«КАРТСЕРВІС ПЛЮС» () з
питань правомірності проведених
господарських відносин з
контрагентами постачальниками/
покупцями за період жовтень 2012р.,
червень 2013р., вересень 2013р., яким
встановлено, що ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС»
подає податкові декларації з податку
на додану вартість протягом періоду з
листопада 2012р - травень 2013р., липень
2013р., серпень 2013р. з показниками, які
свідчать про відсутність постачання/
придбання товарів, здійснених з метою
формування податкового зобов'язання чи
податкового кредиту, та має за
зазначені періоди обсяги
оподатковуваних операцій 0,0 грн., у
зв'язку з чим, посилаючись на пп. «г»
п.184.1 ст.184 Податкового кодексу України
зазначає про правомірність прийнятого
відповідачем рішення №151/28-041 від 15.11.2013
року про анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість
Товариства з обмеженою
відповідальністю «КАРТСЕРВІС ПЛЮС».

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив позов задовольнити, з підстав,
зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнав, у
задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що
06.12.2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «КАРТСЕРВІС ПЛЮС»
(далі - позивач або ТОВ «КАРТСЕРВІС
ПЛЮС») отримало від Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі -
відповідач або ДПІ) рішення №151/28-041 від
15.11.2013 року про анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість.

В рішенні податкового органу про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість
зазначається, що у ТОВ «КАРТСЕРВІС
ПЛЮС» з жовтня 2012 року по вересень 2013
року відсутнє постачання/придбання
товарів, здійснених з метою формування
податкового зобов'язання чи
податкового кредиту та за останні
дванадцять поточних календарних
місяців обсяги оподатковуваних
операцій складає 0 грн.

Згідно висновків рішення №151/28-041 від
15.11.2013 року анулювання реєстрації
платника ПДВ здійснено відповідно до
п.п. «г» п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу
України.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для винесення оскаржуваного
рішення стало наступне.

Відділом перевірок з окремих питань
управління податкового аудиту ДПІ у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
складено акт від 14.11.2013 №289/04-63-22-03/33634870
про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «КАРТСЕРВІС
ПЛЮС» () з питань
правомірності проведених
господарських відносин з
контрагентами постачальниками/
покупцями за період жовтень 2012р.,
червень 2013р., вересень 2013р. та Звіркою
не встановлено факту реального
здійснення господарських операцій ТОВ
«КАРТСЕРВІС ПЛЮС» за період жовтень
2012р.. червень 2013р., вересень 2013р. по
ланцюгу постачання
контрагенти-постачальники - ТОВ
«КАРТСЕРВІС ПЛЮС» та встановлено
відсутність об'єктів оподаткування при
придбанні та продажу товарів (послуг),
які підпадають під визначення ст.22, ст.
185, ст. 187, ст. 198 Податкового кодексу
України.

З урахуванням вищенаведеного,
податковим органом проведено аналіз
податкової звітності з податку на
додану вартість за інші періоди, а саме:
листопад 2012р. - травень 2013р., липень 2013р.,
серпень 2013р. За результатом
здійсненого аналізу встановлено, що
ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» подає податкові
декларації з податку на додану
вартість протягом періоду з листопада
2012р. - травень 2013р., липень 2013р., серпень
2013р. з показниками, які свідчать про
відсутність постачання/ придбання
товарів, здійснених з метою формування
податкового зобов'язання чи
податкового кредиту та має за
зазначені періоди обсяги
оподатковуваних операцій 0,0 грн.

Стаття 19 Конституції України
регламентує, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких, ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством.

Статтею 20 Податкового кодексу України,
зокрема, передбачено, що органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Відповідно до п.73.5 ст.73 Податкового
кодексу України, з метою отримання
податкової інформації контролюючі
органи мають право проводити зустрічні
звірки даних суб'єктів господарювання
щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається
співставлення даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, що
здійснюється контролюючими органами з
метою документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.

Зустрічні звірки, не є перевірками і
проводяться в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.4.4 Методичних рекомендацій
щодо організації та проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок у разі встановлення
фактів, що не дають змогу провести
зустрічну звірку суб'єкта
господарювання, зокрема, у зв'язку із
зняттям з обліку, встановленням
відсутності суб'єкта господарювання
та/або його посадових осіб за
місцезнаходженням (податковою
адресою), відповідальний підрозділ не
пізніше двох робочих днів від дати
надходження запиту складає Акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання (далі -
Акт) (додаток 3).

Суд зазначає, що додатком 3 до
Методичних рекомендацій щодо
організації та проведення органами
державної податкової служби
зустрічних звірок, яким встановлено
зразок форми акта про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання, не передбачено
податковим органом фіксування
будь-яких порушень з боку суб'єкта
господарювання.

Судом не беруться до уваги посилання
відповідача на той факт, що позивач був
відсутній за місцезнаходженням, а саме:
м.Дніпропетровськ, узвіз Лоцманський,
буд.12-а, оскільки, згідно договору
суборенди приміщення №08/04-11-Б від 01.04.2011
року, позивач орендує частину нежилого
приміщення, яке розташоване за адресою
м.Дніпропетровськ, узвіз Лоцманський,
буд.12-а.

Також, представником позивача на
виконання вказаного договору надано
докази, що підтверджують сплату коштів
за оренду приміщення.

Крім того, згідно податкової
декларації з ПДВ за жовтень 2012 року ТОВ
«КАРТСЕРВІС ПЛЮС» відобразило суму
податкових зобов'язань в розмірі 5 754
грн. грн., яка виникла за рахунок
отримання комісійної винагороди за
договором комісії №11/09-09-1/1057-К/29 від
09.09.2011 року, укладеного з ПАТ
«Укрнафта».

Також, в декларації з ПДВ за жовтень 2012
року ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» відобразило
суму податкового кредиту в розмірі 5 628
грн., яка виникла за рахунок оплати
послуг за договором суборенди
приміщення №08/04-11 -Б від 01.04.2011р.,
укладеного з ТОВ «Елідор», оплати
юридичних послуг за договором №04 від
01.03.2012р., укладеного з ТОВ ЮК «Тезіс»,
оплати послуг в сфері інформатизації
згідно виставлених рахунків ПП
«Техноцнтр Маяк», оплати витрат за
охорону та супровід згідно договору
комісії №1200677 від 01.02.2012 року,
укладеного з ПАТ «НЗФ», оплати послуг
за договором доручення №1200678 від 01.02.2012
року укладеного з ПАТ «НЗФ», оплати
послуг та відшкодування витрат
комісіонеру, згідно договору комісії
№1200675 від 01.02.2012 року.

Вказані операції в повній мірі
підтверджуються первинними
документами, а саме: копія договору
комісії №11/09-09-1/1057-К/29 від 09.09.2011., копія
звіту комісіонера №1 від 31.10.2012р.,
копія акту приймання-передачі наданих
послуг від 31.10.2012р., копія платіжного
доручення №3431-ПВ13 від 10.04.2013р., копія
платіжного доручення №3432-ПВ13 від
10.04.2013р., копія податкової накладної 1
від 31.10.2012р., копія податкової накладної
2 від 31.10.2012р., копія договору суборенди
приміщення №08/04-11-Б від
01.04.2011р., копія акту приймання-передачі
наданих послуг від 28.09.2012р., копія
платіжного доручення №143 від 22.08.2012р.,
копія податкової накладної №3
від 22.08.2012р., копія акту
приймання-передачі наданих послуг від
31.12.2012р., копія платіжного доручення №206
від 26.10.2012р., копія податкової накладної
№3 від 26.10.2012р., копія
договору про надання юридичних послуг
№04 від 01.03.2012р., копія акту
приймання-передачі наданих послуг від
31.07.2012р., копія платіжного доручення №329
від 21.05.2013р., копія податкової накладної
№19 від 31.07.2012р., копія акту надання
послуг №ДПМТ0002358 від 27.06.2012р., копія
рахунку №ДПМТ0001217 від 05.06.2012р., копія
платіжного доручення №104 від 27.07.2012р.,
копія податкової накладної №350
від 27.06.2012р., копія акту надання
послуг №ДПМТ0002618 від 13.07.2012р., копія
рахунку №ДПМТ0001452 від 07.07.2012р., копія
платіжного доручення №120 від 13.07.2012р.,
копія податкової накладної №242 від
13.07.2012р., копія договору комісії №1200677
від 01.02.2012р., копія звіту
комісіонера №10/КСП/2012 від 31.10.2012р.,
копія рахунку №У1240515, копія рахунку
№У1240516, копія платіжного доручення №300
від 12.04.2013р., копія платіжного доручення
№301 від 12.04.2013р., копія податкової
накладної №1031147 від 31.10.2012р., копія
податкової накладної №1031148 від 31.10.2012р.,
копія договору доручення №1200678 від
01.02.2012р., копія звіту повіреного №01/2012/10
від 31.10.2012р., копія рахунку №У 1240485,
копія рахунку №У1240484, копія платіжного
доручення №295 від 12.04.2013р., копія
платіжного доручення №294 від 12.04.2013р.,
копія податкової накладної №1031103 від
31.10.2012р., копія податкової накладної
№1031102 від 31.10.2012р., копія
договору комісії №1200675 від 01.02.2012р.,
копія звіту комісіонера
№1/2012НЗФ/КартСервіс плюс від 31.10.2012р.,
копія звіту комісіонера №10/КСП/2012/Л
від 31.10.2012р., копія рахунку №У 1240514,
копія рахунку №У1240513, копія рахунку
№У1240478, копія рахунку №У1240477, копія
платіжного доручення №299 від 12.04.2013р.,
копія платіжного доручення №296 від
12.04.2013р., копія платіжного доручення №303
від 12.04.2013р., копія платіжного
доручення №302 від 12.04.2013р., копія
податкової накладної №1031133 від 31.10.2012р.,
копія податкової накладної №1031132
від 31.10.2012р., копія податкової
накладної №1031054 від 31.10.2012р., копія
податкової накладної №1031053 від 31.10.2012р.,
копія декларації з ПДВ за червень 2013
року з додатками та з доказами про
подання засобами електронного зв'язку.

Декларація з ПДВ за жовтень 2012 року
була подана безпосередньо до
податкового органу 19.11.2012 року, про що
свідчить відмітка (штамп) ДПІ на
декларації.

В декларації з ПДВ за червень 2013 року
ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» задекларувало
суму податкових зобов'язань в розмірі
573 грн., що виникли за рахунок надання
інформаційних (консультаційних) послуг
за договором №06/13-К
від 10.06.2013 року, укладеного з
ТОВ «ГАЛТЕРА».

Також, в декларації з ПДВ за червень 2013
року ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС»
задекларувало суму податкового
кредиту в розмірі 563 грн., що виникла за
рахунок оплати послуг за договором
суборенди приміщення №08/04-11-Б від
01.04.2011р.

Вказані операції в повній мірі
підтверджуються первинними
документами, а саме: копія договору про
надання інформаційних
(консультаційних) послуг №06/13-К
від 10.06.2013р., копія акту
приймання-передачі надання послуг від
10.06.2013р., копія платіжного доручення
№1502 від 21.08.2013р., копія податкової
накладної №1 від 10.06.2013р.,
копія акту приймання-передачі наданих
послуг з суборенди приміщення від
31.03.2013р., копія платіжного доручення №246
від 17.01.2013р., копія податкової накладної
№2 від 17.01.2013р.

Декларація з ПДВ за червень 2013 року з
додатками була відправлена до
податкової інспекції засобами
електронного зв'язку та прийнята
контролюючим органом, що
підтверджується квитанціями,
отриманими ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» 22.07.2013
року.

Згідно податкової декларації з ПДВ за
вересень 2013 року ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС»
відобразило суму податкових
зобов'язань в розмірі 625 грн., яка
виникла за рахунок отримання оплати за
договором про надання
інформаційно-консультаційних послуг
№09/13-К від 25.09.2013 року.

Також, в декларації з ПДВ за вересень 2013
року ТОВ «КАРТСЕРВІС ПЛЮС»
задекларувало суму податкового
кредиту в розмірі 615 грн., що виникла за
рахунок оплати послуг за договором
суборенди приміщення №08/04-11-Б від
01.04.2011р.

Вказані операції в повній мірі
підтверджуються первинними
документами, а саме: копія договору про
надання інформаційних
(консультаційних) послуг №09/13-К
від 25.09.2013р., копія акту
приймання-передачі надання послуг від
25.09.2013р., копія платіжного доручення
№3853 від 18.10.2013р., копія податкової
накладної №2 від 25.09.2013р.,
копія акту приймання-передачі наданих
послуг з суборенди приміщення від
30.09.2013р., копія платіжного доручення №383
від 21.08.2013р., копія податкової накладної
№3 від 21.08.2013р.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України
передбачено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі, у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів, як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких, є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

За змістом п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

За приписами п. 198.3 статті 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Тобто, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість,
є факт придбання товарів та послуг з
метою їх використання в господарській
діяльності.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі, коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення
яких, передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Як встановлено абз. 5 ст. 1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» від
16.07.1999р. № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV),
господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства. Отже, господарська
операція повинна спричиняти реальні
зміни майнового стану платника
податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996-ХІV,
бухгалтерський облік, є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

За змістом ч. 1 ст. 9 вищезазначеного
Закону, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій, є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV
передбачені обов'язкові реквізити, які
мають містити первинні та зведені
облікові документи.

Відповідно до п. 2.15 та 2.16 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. № 88 (далі -
Положення), первинні документи
підлягають обов'язковій перевірці
працівниками, які ведуть
бухгалтерський облік, за формою і
змістом, тобто, перевіряється
наявність у документі обов'язкових
реквізитів та відповідність
господарської операції чинному
законодавству, логічна ув'язка окремих
показників. Забороняється приймати до
виконання первинні документи на
операції, що суперечать
нормативно-правовим актам,
встановленому порядку приймання,
зберігання і витрачання грошових
коштів, товарно-матеріальних цінностей
та іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, власникам, іншим юридичним і
фізичним особам. Такі документи
повинні бути передані керівнику
підприємства, установи для прийняття
рішення.

Пунктом 2.4 вищевказаного Положення
визначено, що первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких, складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Із матеріалів справи вбачається, що у
позивача наявні всі необхідні первинні
документи, на підставі яких, позивачем
задекларовано грошові зобов'язання з
податку на додану вартість (договір,
податкові накладні, видаткові
накладні, платіжні доручення,
товарно-транспортні накладні).

Щодо позовних вимог про поновлення
Товариства з обмеженою
відповідальністю «КАРТСЕРВІС ПЛЮС» у
реєстрі платників податку на додану
вартість з 07 вересня 2005 року суд
зазначає, що позивачем обрано не
належний спосіб захисту, оскільки,
згідно рішення Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області №151/28-041 від 15.11.2013
року про анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість
Товариства з обмеженою
відповідальністю «КАРТСЕРВІС ПЛЮС»
датою анулювання реєстрації, є 15.11.2013
року, а тому, в цій частині суд
відмовляє в задоволенні
адміністративного позову.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд повинен визначити
характер спірних правовідносин та
зміст правової вимоги, матеріальний
закон, який їх регулює, а також факти, що
підлягають встановленню і лежать в
основі вимог та заперечень; з'ясувати
які, є докази на підтвердження
зазначених фактів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
поданих представником позивача та
представниками відповідача доказів
достатньо для встановлення обставин
справи та для ухвалення судового
рішення.

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст.7 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є принцип законності, який
відповідно до ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, полягає в наступному, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого, органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд, згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Вирішуючи питання щодо судового збору,
суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких,
позивачеві відмовлено.

У зв'язку з чим, стягнути з Державного
бюджету України на користь Товариство
з обмеженою відповідальністю
"КАРТСЕРВІС ПЛЮС" судовий збір в
розмірі 34,41 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України, при
вирішені справи по суті, суд може
задовольнити адміністративний позов
повністю або частково чи відмовити в
його задоволенні повністю, або
частково.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 69, 70, 71, 86, 94, 122,
159-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"КАРТСЕРВІС ПЛЮС" до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
рішення № 151/28-041 від 15.11.2013р. -
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області № 151/28-041 від 15.11.2013р. про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість Товариства
з обмеженою відповідальністю
"КАРТСЕРВІС ПЛЮС" з моменту його
прийняття.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариство з обмеженою
відповідальністю "КАРТСЕРВІС ПЛЮС"
судовий збір в розмірі 34,41 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови, відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя Постанова не набрала
законної сили 12.02.14 Суддя З оригіналом
згідно Помічник суддіІ.О. Лозицька І.О.
Лозицька Ф.В. Рагімов