Справа № 35041/12/9104
Суддя: Білуга С.В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/2411/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Білуги
С.В.,

суддів Гаманка
О.І.,

Загороднього А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова на
постанову Личаківського районного
суду м. Львова від 14 вересня 2011 року та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату підвищення до пенсії
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,

встановила:

У червні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату підвищення до пенсії
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Постановою Личаківського районного
суду м. Львова від 14 вересня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 11 листопада 2013 року, позов ОСОБА_2
було задоволено. Визнано протиправними
дії Управління Пенсійного фонду
України в Личаківському районі м.
Львова щодо не нарахування позивачу
щомісячної державної соціальної
допомоги та зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова
здійснити перерахунок та виплату
позивачу підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
як дитині війни, 01.01.2011 по 01.06.2011, з
урахуванням абзацу 1 частини 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
оскільки рішення судів постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими і не дають підстав,
які передбачені статтями 225 - 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
для зміни чи скасування судового
рішення.

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
Кабінету Міністрів України надано
право у 2010 році встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Зазначені норми передбачають
встановлення в абсолютних сумах
розмірів лише тих виплат, вихідним
критерієм розрахунку яких є розмір
мінімальної заробітної плати.

Відповідно їх дія не поширюється на
спірні відносини, оскільки розмір
соціальних виплат згідно із Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни» залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком.

Норми і положення статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» у 2011 році застосовувалися в
порядку і розмірах встановлених
зазначеним Законом не повний рік. Так,
Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року
№3491-ІV прикінцеві положення останнього
Закону доповнено пунктом 4, яким
установлено, що стаття 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
застосовується у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. На
виконання цього Закону постановою
Кабінету Міністрів України від 06 липня
2011 року №745, яка набрала чинності 23
липня 2011 року, було встановлено розміри
виплат дітям війни.

Вихідним критерієм обрахунку доплати
до пенсії дітям війни виступає
мінімальна пенсія за віком.
Мінімальний розмір пенсії за віком,
згідно статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Будь-яких
інших нормативно-правових актів, які б
визначали механізм вирахування
мінімальної пенсії за віком або
встановлювали її розмір, немає.

За таких обставин положення частини
третьої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» щодо застосування
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого частиною першою цієї
статті тільки стосовно визначення
розмірів пенсій, призначених згідно з
цим Законом, не є перешкодою для
застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною першою цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Відповідно до частини 7 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону).

Отже, вирішуючи даний спір, суди першої
та апеляційної інстанції дійшли до
обґрунтованого висновку, що при
розрахунку розміру доплати до пенсії,
передбаченої статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова
залишити без задоволення, а постанову
Личаківського районного суду м. Львова
від 14 вересня 2011 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату підвищення до пенсії
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»- без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.В. Білуга

Судді
О.І.
Гаманко

А.Ф. Загородній