Справа № 2а-1187/2011
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 р.
Справа № 9104/144087/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького
В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 10 червня 2011 року про
залишення частини позовних вимог без
розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Мукачево Закарпатської області про
зобов'язання нарахувати та виплатити
підвищення до пенсії як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Мукачево
Закарпатської області, яким просила
зобов'язати відповідача нарахувати
недоплачене підвищення до пенсії як
дитині війни за період з грудня 2010 року
по травень 2011 року в сумі 1054,80 грн.
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Ухвалою Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 10
червня 2011 року адміністративний позов
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Мукачево Закарпатської
області в частині позовних вимог за
період з 09 грудня 2010 року по 08 травня 2011
року залишено без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що позовна заява
подана до суду 09 червня 2011 року з
пропущенням місячного строку
звернення до суду з адміністративним
позовом, встановленого ч. 5 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Водночас клопотання щодо
поновлення пропущеного строку
позивачем не заявлялось, що є підставою
для залишення частини позовних вимог
без розгляду.

Ухвалу в апеляційному порядку
оскаржила позивач, покликаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить ухвалу
про залишення частини позовних вимог
без розгляду скасувати, задовольнивши
позовні вимоги за період з 01 грудня 2010
року по 31 травня 2011 року.

Враховуючи те, що від усіх осіб, які
беруть участь у справі, клопотань про
розгляд справи за їх участю до суду не
надходило, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст.
197 КАС України розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що підставою залишення
частини позовних вимог ОСОБА_1 слугував
висновок суду першої інстанції про
пропущення позивачем строку звернення
до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст.99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 вказаної статті визначено,
що для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Висновку щодо пропуску позивачем
строку звернення до адміністративного
суду суд першої інстанції дійшов,
виходячи із положень ч.5 ст. 99 КАС
України . При цьому зазначивши, що на
підставі оскаржуваних рішень суб'єктів
владних повноважень позивачем може
бути заявлено вимогу про стягнення
грошових коштів.

Відповідно до ч.5 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду
щодо оскарження рішення суб'єкта
владних повноважень, на підставі якого
ним може бути заявлено вимогу про
стягнення грошових коштів,
встановлюється місячний строк.

Дана норма визначає строк звернення до
адміністративного суду оскарження
рішення суб'єкта владних повноважень,
на підставі якого саме суб'єктом
владних повноважень, а не певною
особою, може бути заявлено вимогу про
стягнення грошових коштів.

Враховуючи вказане та зміст позовних
вимог ОСОБА_1, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції невірно
застосовано вказану процесуальну
норму та невірно визначено строк
звернення до адміністративного суду.

Враховуючи наведені обставини в
сукупності, є необгрунтовоною позиція
суду першої інстанції щодо пропуску
позивачем, встановленого законом,
строку звернення до адміністративного
суду, оскільки до даних правовідносин
слід застосовувати положення ч.2 ст. 99
КАС України.

При цьому колегія суддів зазначає
наступне.

Суд першої інстанції не врахував, що
позивач просила зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити
підвищення до пенсії за період з 01
грудня 2010 року по 31 травня 2011 року
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», тобто
початок строку періоду, за який слід
провести такий перерахунок, лише
частково перебуває за межами строку
звернення до адміністративного суду,
тому колегія суддів зазначає, що
стосовно позовних вимог за період з 09
грудня 2010 року до 08 травня 2011 року слід
вирішити питання про відкриття
провадження.

Також відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Однак всупереч вимогам зазначеної
норми суд першої інстанції формально
підійшов до вирішення питання про
пропущення чи не пропущення ОСОБА_1
строку звернення до суду з даним
позовом, не встановивши і не дослідивши
повно і всебічно обставин справи, що
мали значення для вирішення цього
питання.

Отже висновок суду про залишення
позовної заяви в частині позовних
вимог без розгляду є помилковим.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувана ухвала
постановлена з порушенням норм
матеріального і процесуального справа,
а також суд неповно з'ясував обставини,
що мають значення для вирішення
питання про пропущення чи не
пропущення позивачем строку звернення
до суду, тому її слід скасувати та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 160, 195, п. 1 ч. 1 ст. 197,
п. 3 ч. 1 ст. 199, ст. 204, п. 6 ч. 1 ст. 205, ст. ст.
206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 10
червня 2011 року про залишення частини
позовних вимог без розгляду у справі №
2-а-1187/11 за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Мукачево
Закарпатської області про зобов'язання
нарахувати та виплатити підвищення до
пенсії як дитині війни - скасувати та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь.

Ухвала остаточна, оскарженню не
підлягає.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький