Справа № 810/553/13-а
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року
810/553/13-а

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді -
Балаклицького А.І., розглянувши в
порядку письмового провадження в м.
Києві адміністративну справу

за позовомОСОБА_1доПідгірцівської
сільської ради Обухівського району
Київської області, Управління
Держземагентства в Обухівському
районі Київської області,
реєстраційної служби Обухівського
міськрайонного управління юстиції
Київської областітретя
особаОСОБА_2провизнання протиправними
дій, скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Київського
окружного адміністративного суду з
позовом до Підгірцівської сільської
ради Обухівського району Київської
області, Управління Держземагентства в
Обухівському районі Київської області,
реєстраційної служби Обухівського
міськрайонного управління юстиції
Київської області, третя особа - ОСОБА_2
про визнання протиправними дій
Підгірцівської сільської ради
Обухівського району Київської області
при прийнятті 25.11.1999 рішення № 11 "Про
передачу для ведення колективного
садівництва ОСОБА_2 у приватну
власність земельної ділянки площею 0,055
га, що розташована на території СТ
"Арсеналець-6" Підгірцівської сільської
ради Обухівського району", скасування
рішення виконавчого комітету
Підгірцівської сільської ради
Обухівського району Київської області
від 25.11.1999 рішення № 11 та зобов'язання
Управління Держземагентства в
Обухівському районі Київської області
скасувати реєстраційний запис №2549 в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю та
державну реєстрацію земельної ділянки
з кадастровим номером :03:031:0166, а
також про зобов'язання реєстраційної
служби Обухівського міськрайонного
управління юстиції Київської області
скасувати державну реєстрацію прав
ОСОБА_2 на земельну ділянку, право
власності на яку посвідчене Державним
актом на право приватної власності на
землю серії ІV № 077448, що був виданий 24
травня 2000 року і зареєстрований
Підгірцівською сільською радою
Обухівського району Київської області
в Книзі записів державних актів на
право приватної власності на землю за
№ 2549.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
сільська рада протиправно та незаконно
передала у власність третій особі
земельну ділянку площею 0,055 га,
оскільки згідно вимог Земельного
кодексу України від 18.12.1990 №561-ХІІ
повноваженнями на прийняття такого
рішення наділена відповідна рада
народних депутатів, а не виконавчий
комітет сільської ради. За таких
обставин позивач вважає дії сільської
ради при прийнятті оскаржуваного
рішення протиправними.

Управління Держземагентства в
Обухівському районі Київської області
та Реєстраційна служба Обухівського
міськрайонного управління юстиції
проти позову заперечували з підстав,
викладених в письмових запереченнях,
просили у задоволенні позову
відмовити.

ОСОБА_2 позов не визнав з тих підстав, що
Виконавчий комітет Підгрцівської
сільської ради станом на прийняття
оскаржуваного рішення діяла
відповідно до вимог чинного
законодавства, оскільки Підгірцівська
сільська рада народних депутатів
Обухівського району Київської області
делегувала свої функції по вирішенню
земельних питань, зокрема питання
приватизації земельних ділянок,
виконавчому комітету Підгірцівської
сільської ради.

У судове засідання, призначене на
20.02.2014, з'явились представник позивача,
представник третьої особи та третя
особа.

Відповідачі у судове засідання не
з'явились, хоча були повідомлені про
дату, час та місце судового засідання
належним чином.

Від представника Підгірцівської
сільської ради надійшло клопотання про
розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і
вирішення даної справи відсутня
потреба у заслуховуванні свідків чи
експертів, також немає інших перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні, зазначених у статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Таким чином, суд вважає за можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження на підставі наявних у ній
доказів.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є членами
Садівницького товариства
"Арсеналець-6".

Починаючи з 1987 року позивач та третя
особа по справі користувались наданими
їм товариством земельними ділянками
НОМЕР_1 та НОМЕР_2 відповідно.

Рішенням Виконавчого комітету
Підгірцівської сільської ради
Обухівського району Київської області
від 25.11.1999 №11 затверджено матеріали
технічної документації по складанню
державних актів на право приватної
власності на земельні ділянки членам
Садівницького товариства "Арсеналець-6"
та передано безкоштовно громадянам -
членам товариства у приватну власність
земельні ділянки по землекористувачах
та угіддях, в тому числі і ОСОБА_2.

Після виготовлення і затвердження
технічної документації ОСОБА_2 отримав
Державний акт на право приватної
власності на землю серії КВ 077448 від
24.05.2000.

Відповідно до вказаного Акта третій
особі по справі передано у власність
земельну ділянку у Садівницькому
товаристві "Арсеналець-6" площею 0,055 га.

Згідно із планом зовнішніх меж
вказаної ділянки вона, у тому числі,
межує з ділянкою громадянина ОСОБА_3

Позивач вважає, що Виконавчий комітет
Підгірцівської сільської ради не мав
законних підстав для передачі вказаної
земельної ділянки у власність третій
особі, оскільки не наділений такими
повноваженнями.

Так, у позовній заяві позивач звернула
увагу суду, що починаючи з 1987 року у
користуванні ОСОБА_2 була земельна
ділянка площею 0,05 га, а згідно із
Державним актом на право приватної
власності на земельну ділянку серії КВ
077448 від 24.05.2000 ОСОБА_2 передано у
власність ділянку площею 0,055 га. Вважає,
що різниця в площі вказаних земельних
ділянок виникла внаслідок незаконної
передачі у власність третьої особи
частини земельної ділянки, що
перебувала у користуванні позивача.

Представником позивача також надано
суду додаткові письмові пояснення, в
яких зазначив, що акт про встановлення
на місцевості меж земельної ділянки
ОСОБА_2 підписаний померлим на час
складання акту ОСОБА_3, а відтак, є
недійсним.

За таких обставин позивач вважає дії
Підгірцівської сільської ради щодо
передачі у власність третій особі
частини земельної ділянки, що
перебувала у її користуванні,
протиправними, у зв'язку з чим
звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Відповідно до частини другої статті 5
Кодексу адміністративного судочинства
України провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Положеннями статті 9 Земельного
кодексу України №561-XII від 18.12.1990 (в
редакції чинній на час прийняття
оскаржуваного рішення) до відання
сільських, селищних і міських
районного підпорядкування Рад
народних депутатів у галузі
регулювання земельних відносин на їх
території належить: 1) передача
земельних ділянок у власність, надання
їх у користування, в тому числі на
умовах оренди, у порядку, встановленому
статтями 17 і 19 цього Кодексу; 2)
реєстрація права власності, права
користування землею і договорів на
оренду землі; 3) вилучення (викуп) земель
відповідно до статті 31 цього Кодексу; 4)
справляння плати за землю; 5) ведення
земельно-кадастрової документації; 6)
погодження проектів землеустрою; 7)
здійснення державного контролю за
використанням і охороною земель,
додержанням земельного законодавства;
8) сприяння створенню екологічно
чистого середовища і поліпшенню
природних ландшафтів; 9) припинення
права власності або користування
земельною ділянкою чи її частиною; 10)
видача висновків про надання або
вилучення земельних ділянок, яке
провадиться вищестоящою Радою
народних депутатів; 11) погодження
будівництва жилих, виробничих,
культурно-побутових та інших будівель
і споруд на земельних ділянках, що
перебувають у власності або
користуванні; 12) вирішення земельних
спорів у межах своєї компетенції; 13)
вирішення інших питань у галузі
земельних відносин у межах своєї
компетенції.

Відповідно до статті 17 Земельного
кодексу України передача земельних
ділянок у колективну та приватну
власність провадиться Радами народних
депутатів, на території яких
розташовані земельні ділянки.

Передача у власність земельної
ділянки, що була раніше надана
громадянину, провадиться сільськими,
селищними, міськими Радами народних
депутатів за місцем розташування цієї
ділянки для: ведення селянського
(фермерського) господарства у розмірі
згідно з статтею 52 цього Кодексу;
ведення особистого підсобного
господарства у розмірі згідно з
статтею 56 цього Кодексу; будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка), садівництва, дачного і
гаражного будівництва у розмірах
згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу.

Так, статтею 40 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
№280/97-ВР від 21.05.1997 (в редакції чинній на
час прийняття оскаржуваного рішення)
встановлено, що виконавчі органи
сільських, селищних, міських рад, крім
повноважень, передбачених цим Законом,
здійснюють й інші надані їм законом
повноваження.

Згідно зі статтею 3 Земельного кодексу
України №561-XII від 18.12.1990 (в редакції
чинній на час прийняття оскаржуваного
рішення) власність на землю в Україні
має такі форми: державну, колективну,
приватну. Усі форми власності є
рівноправними. Розпоряджаються землею
Ради народних депутатів, які в межах
своєї компетенції передають землі у
власність або надають у користування
та вилучають їх. Повноваження щодо
передачі, надання та вилучення
земельних ділянок місцеві Ради
народних депутатів можуть передавати
відповідно органам державної
виконавчої влади або виконавчим
органам місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням І сесії Підгірцівської
сільської ради ХХІІІ скликання
Підгірцівської сільської Ради
народних депутатів Обухівського
району Київської області від 24.04.1998 у
відповідності з Декретом Кабінету
Міністрів України "Про приватизацію
земельних ділянок" від 26.12.1992 №1592,
наказом Держкомітету України по
земельних ресурсах "Про порядок
передачі земельних ділянок у приватну
власність громадянам України" від
15.02.1993 №10 п. 3 ст. 4 та Законом України
"Про місцеві Ради народних депутатів та
місцеве та регіональне самоврядування"
вирішено делегувати функції ради
народних депутатів по вирішенню
земельних питань, зокрема питання
приватизації земельних ділянок
Виконавчому комітету Підгірцівської
сільської ради народних депутатів.

Рішенням Виконавчого комітету
Підгірцівської сільської ради
Обухівського району Київської області
від 25.11.1999 №11 затверджено матеріали
технічної документації по складанню
державних актів на право приватної
власності на земельні ділянки членам
Садівницького товариства "Арсеналець-6"
та передано безкоштовно громадянам -
членам товариства у приватну власність
земельні ділянки по землекористувачах
та угіддях, в тому числі і ОСОБА_2
земельну ділянку площею 0,055 га для
ведення садівництва.

Таким чином, суд дійшов висновку, що на
момент прийняття спірного рішення,
виконавчий комітет Підгірцівської
сільської ради Обухівського району
Київської області діяв на підставі, у
межах повноважень та в спосіб,
передбачений Конституцією і законами
України.

Щодо доводів позивача, що третій особі
передано у власність частину земельної
ділянки, що перебувала у користуванні
позивача, то слід зазначити наступне.

Згідно з частиною першою статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Однак, матеріали справи не містять
належних доказів того, що починаючи з
1987 року у користуванні ОСОБА_2 була
земельна ділянка площею 0,05 га, а не 0,055
га, а також те, що третій особі передано
у власність частину земельної ділянки
позивача.

Крім того, суд не бере до уваги
твердження представника позивача про
недійсність підпису ОСОБА_3 на акті про
встановлення на місцевості меж
земельної ділянки ОСОБА_2 як на
підставу для визнання протиправним дій
та скасування рішення Підгірцівської
сільської ради, оскільки перевірка
дійсності підписів на документах не є
обов'язком сільської ради.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позивач не довів обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги щодо
протиправності дій та рішення
Підгірцівської сільської ради та не
надав необхідні докази, в
підтвердження своїх позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Оцінюючи докази по даній справі, які
були добуті та досліджені під час
розгляду справи в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що при розгляді
справи доведено, що виконавчий комітет
Підгірцівської сільської ради
Обухівського району Київської області
як суб'єкт владних повноважень,
приймаючи оскаржуване рішення, діяв на
підставі, в межах визначених
повноважень в галузі земельних
відносин та у спосіб, що передбачені
чинним законодавством, а тому в
задоволенні позовних вимог про
визнання протиправними дій
Підгірцівської сільської ради
Обухівського району Київської області
при прийнятті 25.11.1999 рішення № 11 "Про
передачу для ведення колективного
садівництва ОСОБА_2 у приватну
власність земельної ділянки площею 0,055
га, що розташована на території СТ
"Арсеналець-6" Підгірцівської сільської
ради Обухівського району" та
скасування рішення виконавчого
комітету Підгірцівської сільської
ради Обухівського району Київської
області від 25.11.1999 рішення № 11 слід
відмовити.

Враховуючи, що позовні вимоги про
зобов'язання Управління
Держземагентства в Обухівському
районі Київської області та
реєстраційної служби Обухівського
міськрайонного управління юстиції
Київської області вчинити певні дії є
похідними від позовних вимог про
скасування рішення, зазначені вимоги
позивача також не підлягають
задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на зазначене та беручи до
уваги достатній і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності суд дійшов
висновку, що викладені у позовній заяві
доводи позивача є не обґрунтованими, а
його вимоги такими, що не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
124 Конституції України, статтями 69, 70, 71,
158-163, 256 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Київський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
проголошення лише вступної та
резолютивної частини постанови або
прийняття постанови у письмовому
провадженні - протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови.

Суддя
Балаклицький А. І.