Справа № 459/1128/13-а
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
Справа № 876/7207/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Червоноградського міського суду
Львівської області від 04 квітня 2013 року
у справі №459/1128/13-а за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Червонограді Львівської області
про перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом, у
якому просила зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в місті
Червонограді Львівської області (далі -
УПФУ в місті Червонограді Львівської
області) встановити до її пенсії з 01
січня 2012 року підвищення як
реабілітованому громадянину у розмірі
50 % мінімальної пенсії за віком
відповідно до пункту «г» ст. 77 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
виходячи з мінімального розміру пенсії
за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Постановою Червоноградського міського
суду Львівської області від 04 квітня 2013
року в задоволенні адміністративний
позову відмовлено.

ОСОБА_1 постанову суду першої інстанції
оскаржила, подала апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Просить постанову суду скасувати та
прийняти нову, якою позов задоволити
повністю.

В обгрунтування апеляційної карги
вказує те, що вона з 1991 року є
реабілітованою відповідно до ЗУ «Про
реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні» від 17.04.1991 року і
має право на підвищення до пенсії.
Оскільки їй виплачується надбавка в
розмірі меншому ніж це передбачено п.
«г» ст.77 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», тому просить
зобов'язати управління ПФУ в м.
Червонограді встановити підвищення до
її пенсії в розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомленні про місце та час розгляду
справи, а тому колегія суддів вважає
можливим розглянути дану справу згідно
з п.2 ч.1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скаргу слід задоволити
частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції, та
приймає нову постанову, якщо визнає, що
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини справи, що мають значення для
справи, порушив норми матеріального
права, що призвели до неправильного
вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
відповідно до довідки про реабілітацію
від 01.03.1991 року № 01/128 18 квітня 1946 року
була засуджена воєнним трибуналом
військ МВД Тернопільської області,
постановою президії Тернопільського
обласного суду від 28.02.1991 року вирок
скасовано та провадження у справі
закрито за відсутністю в її діях складу
злочину, відповідно до ст. 3 ЗУ «Про
реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні» від 17.04.1991 року та
є реабілітованою.

Відповідно до свідоцтва про одруження
НОМЕР_1 від 09.08.1995 р., позивачка 09.08.1955
року зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 та
перейшла на прізвище - ОСОБА_1.

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
місті Червонограді Львівської області
та отримує підвищення до пенсії у
розмірі 54,40 грн. відповідно до
підпункту 2 пункту 4 постанови Кабінету
Міністрів України від 16.07.2008 року № 654
«Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян» як особа, яка не
обгрунтовано зазнала політичних
репресій і згодом була реабілітована.

Суд відмовляючи в позові виходив з
того, що відповідно до Рішення
Конституційного Суду України від 26
грудня 2011 року №20-рп/2011, встановлено, що
передбачені законами
соціально-економічні права не є
абсолютними. Механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою,
зокрема, через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
усього суспільства. Крім того, такі
заходи можуть бути обумовлені
необхідністю запобігання чи усунення
реальних загроз економічній безпеці
України, що згідно з частиною першою
статті 17 Конституції України є
найважливішою функцією держави.
Оскільки ЗУ «Про державний бюджет
України на 2012 рік» не передбачено
виплату підвищень у розмірах інших ніж
встановлено постановою КМУ від 16.07.2008 р.
№ 654 «Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян», то не має
підстав для задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до пункту «г» статті 77
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» призначені пенсії
підвищуються громадянам, - які
необґрунтовано зазнали політичних
репресій і згодом були реабілітовані,
призначені пенсії - на 50 процентів, а
членам їх сімей, яких було примусово
переселено, - на 25 процентів
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з пунктом 6 Розділу XV
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» до прийняття
відповідного Закону до пенсій,
передбачених цим Законом,
установлюються надбавки та
здійснюється їх підвищення згідно із
Законом України «Про пенсійне
забезпечення». Зазначені надбавки та
підвищення встановлюються в розмірах,
що фактично виплачувалися на день
набрання чинності цим Законом з
наступною індексацією відповідно до
законодавства про індексацію грошових
доходів населення. Виплата їх
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України.

УПФУ в місті Червонограді Львівської
області не здійснювало виплати у
зв'язку з підвищенням до пенсії
позивачу, що передбачено Законом
України «Про пенсійне забезпечення».

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України
«Про пенсійне забезпечення» має вищу
юридичну силу в порівнянні з
постановою Кабінету Міністрів України
№ 654 від 16.07.2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальна
пенсія за віком дорівнює прожитковому
мінімуму, встановленому для осіб, що
втратили працездатність.

Тому, положення ч. 3 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» не є перешкодою
для застосування величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого крім
передбаченого частиною 1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Разом з тим, колегія суддів приходить
до висновку, що слід врахувати
положення ч. 2 ст. 99 КАС України, якою
передбачено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Частиною 1 статті 100 КАС України, згідно
з якою адміністративний позов, поданий
після закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Оскільки позивач звернулася до суду 11
березня 2013 року та не навела жодних
поважних причин пропуску нею строку
звернення до суду, колегія суддів
приходить до висновку про залишення
без розгляду позовних вимог за період з
01 січня 2012 року по 10 вересня 2012 року.

Таким чином позовні вимоги про
встановлення підвищення до пенсії як
реабілітованому громадянину у розмірі
50% мінімальної пенсії за віком
відповідно до п. «г» ст.. 77 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
підлягають задоволенню з 11 вересня 2012
року.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
до яких належать органи державної
податкової служби та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дір
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, а тому
постанова суду підлягає скасуванню з
постановленням нової, якою позов
задоволити повністю.

Керуючись ст.ст. 94, 100, 160, 195, ст. 197, п. 3 ч.1
ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Червоноградського міського
суду Львівської області від 04 квітня 2013
року у справі №459/1128/13-а - скасувати та
прийняту нову, якою адміністративний
позов ОСОБА_1 задовольнити частково

Адміністративний позов в частині
позовних вимог про встановлення
підвищення до пенсії як
реабілітованому громадянину за період
з 01 січня 2012 року по 10 вересня 2012 року
включно - залишити без розгляду.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в місті Червонограді
Львівської області встановити ОСОБА_1
підвищення як реабілітованому
громадянину у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком з 11 вересня 2012 року
відповідно до п. «г» ст. 77 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
виходячи з мінімального розміру пенсії
за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкеви