Справа № 2а-1694/09
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/15089/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Черпіцької Л.Т.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради про
стягнення коштів за касаційною скаргою
Управління праці та соціального
захисту населення Орджонікідзевського
району Маріупольської міської ради на
постанову Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя Донецької
області від 05 червня 2009 року та рішення
Апеляційного суду Донецької області
від 20 липня 2010 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2009 року позивач звернувся в
суд із позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради про
стягнення коштів.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м.Маріуполя Донецької
області від 05 червня 2009 року позов
задоволено частково. Стягнуто з УПСЗН
на користь ОСОБА_2 доопомогу на
оздоровлення за 2003 рік в розмірі 718 грн.
50 коп., за 2004 рік - в розмірі 798 грн. 50 коп.,
за 2005 рік - в с розмірі 1026 грн., за 2007 рік
1590 грн., за 2008 рік - 1970 грн., а всього 6103
грн. 50 коп. В іншій частині задоволення
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
зі скаргою до суду апеляційної
інстанції щодо скасування зазначеного
вище рішення.

Рішенням Апеляційного суду Донецької
області від 20 липня 2010 року апеляційну
скаргу відповідача задоволено
частково, постанову суду першої
інстанції скасовано в частині
стягнення з Управління праці і
соціального захисту населення
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради Донецької
області на користь ОСОБА_2 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2003 - 2005 роки
скасовано і в цій частині ухвалено нове
рішення, яким відмовлено в задоволенні
позову в цій частині. В іншій частину
постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

Не погоджуючись із постановою суду
першої та рішенням суду апеляційної
інстанцій, відповідач звернулася із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
ухваливши нову постанову, якою позов
задовольнити, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач є
інвалідом З групи, учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській ЛЕС, віднесеним до
категорії 1 осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи; у
зв'язку з чим знаходиться на обліку в
УПСЗН в Орджонікідзевському районі м.
Маріуполя Донецької області як
отримувач щорічної допомоги на
оздоровлення.

Зазначена допомога виплачувалась йому
у 2003 - 2005 роках в розмірі по 21 грн. 50 коп.;
у 2007- 2008 роках - по 90 грн.

При цьому відповідач виходив із
розміру допомоги, встановленої
постановами Кабінету Міністрів
України № 836 від 26 липня 1996 року «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та № 562 від 12 липня 2005 р.
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Виходячи із загальних засад пріоритету
законів над підзаконними актами, суд
дійшов вірного висновку про те, що
відповідач повинен був виплачувати
позивачеві щорічну допомогу на
оздоровлення в розмірах, передбачених
ст.. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в редакції чинній на
спірний період.

Однак, скасовуючи постанову суду
першої інстанції в частині стягнення з
Управління праці і соціального захисту
населення Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради Донецької
області на користь ОСОБА_2 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2003 - 2005
роки, суд апеляційної інстанції вірно
вказав на те, що щорічна допомога на
оздоровлення є соціальною виплатою і
тому на вимоги про її стягнення
поширюються правила позовної давності.

Враховуючи, що відповідач наполягав на
відмові у позові у зв'язку з пропуском
позивачем строку звернення за захистом
порушеного права, а також те, що
поважних причин тривалого пропуску
строку позовної давності позивачем не
надано, суд апеляційної інстанції
обґрунтовано відмовив в задоволенні
позову за пропуском строку позовної
давності.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та рішення суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Орджонікідзевського району
Маріупольської міської ради залишити
без задоволення, постанову
Орджонікідзевського районного суду
м.Маріуполя Донецької області від 05
червня 2009 року та рішення Апеляційного
суду Донецької області від 20 липня 2010
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді