Справа № 826/6463/13-а
Суддя: Горбань Н.І.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6463/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій
Суддя-доповідач: Горбань Н.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Горбань Н.І.,

суддів:
Земляної Г.В., Сорочка Є.О.,

при секретарі:
Алдановій К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі міста Києва
Державної податкової служби на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 26.06.2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі міста Києва Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі міста Києва Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування податкових
повідомлень-рішень від 06.03.2013 р. №№
, , , .

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
26.06.2013 року позов задоволено, визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі м. Києва Державної податкової
служби від 06.03.2013 р.: № на суму 7
476,75 грн., № на суму 1365 930,00 грн., №
на суму 28 789,46 грн., № на суму
170,00 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, ДПІ у Святошинському
районі міста Києва ДПС подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати незаконну, на її думку,
постанову суду першої інстанції та
постановити нову про відмову в позові.
В своїй апеляційній скарзі посилається
на незаконність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення. Вважає, що судом
першої інстанції неповно з'ясовані
обставини, які мають істотне значення
для справи, а встановлені судом
висновки не відповідають обставинам
справи, що є підставою для скасування
рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, що з'явились в засідання,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем з 29.01.2013 р. по 11.02.2013 р.
проведена документальна планова
виїзна перевірка дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства, правильності
обчислення, повноти та своєчасності
внесення до бюджету держави податків,
зборів та інших обов'язкових платежів
позивачем за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2012
р.

За результатами перевірки
відповідачем складено акт від 18.02.2013 р.
№94/17-20/НОМЕР_5, яким зафіксовані
виявлені під час перевірки порушення
позивачем норм податкового
законодавства України, а саме: пп.49.18.5.
п.49.18. ст.49 Податкового кодексу України;
п.177.4. ст.177, п.138.1. ст.138 Податкового
кодексу України, що призвело до
завищенні витрат на загальну суму 163828,86
грн., у т.ч. за 2011 рік на 156070,08 грн., за 2012
рік на 7758,78 грн.; п.177.2., пп.177.5.3. п.177.5. ст.177
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження
оподатковуваного доходу на загальну
суму 163828,86 грн. та податкових
зобов'язань по податку з доходів
фізичних осіб на загальну суму 25460,43
грн., в т.ч. за 2011 рік на 24296,61 грн., за 2012
рік на 1163,82 грн.; п.198.3. ст.198 Податкового
кодексу України, що призвело до
завищення податкового кредиту на
загальну суму 6595,00 грн.; п.200.1. ст.200
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження суми податку на
додану вартість, що підлягає сплаті до
бюджету на загальну суму 6595,00 грн.; п.12
ст.3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», п.5 Порядку
ведення Книги обліку доходів та витрат,
затвердженого Постановою КМУ від 26.09.2001
р. № 1269.

На підставі зазначеного акта
перевірки, відповідачем прийняті
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення: від 06.03.2013 р. №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 6595,00 грн. і
застосовані штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 881,75 грн.; від 06.03.2013 р.
№ , яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб (від
підприємницької діяльності) в розмірі
25460,43 грн. і застосовані штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 3329,03 грн.;
від 06.03.2013 р. № , яким до позивача
застосовані штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 170,00 грн. за платежем
податок з доходів фізичних осіб; від
06.03.2013 р. № , яким до позивача
застосовані штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 1365930,00 грн. за
порушення законодавства у сфері
застосування реєстраторів
розрахункових операцій.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" (далі - Закон) суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних
запасів на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Згідно ст. 6 Закону облік товарних
запасів фізичною особою - підприємцем
ведеться у порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва.

Закон України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", як визначено ч.1. ст.2,
поширюється на всіх юридичних осіб,
створених відповідно до законодавства
України, незалежно від їх
організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством.

Згідно п.1,2 Положення (стандарт)
бухгалтерського обліку 9 "Запаси",
затвердженого Наказом Міністерства
Фінансів України від 20.10.1999 р. № 246, яке
визначає методологічні засади
формування у бухгалтерському обліку
інформації про запаси і розкриття її у
фінансовій звітності, а його норми
застосовуються підприємствами,
організаціями та іншими юридичними
особами (далі - підприємства) незалежно
від форм власності (крім бюджетних
установ).

З аналізу викладених законодавчих норм
встановлено, що порядок обліку
товарних запасів встановлено виключно
для юридичних осіб, фізичні ж особи -
підприємці, ведуть лише облік доходів і
витрат в Книзі обліку доходів і витрат.

Зазначене свідчить про помилковість
висновків відповідача щодо порушення
позивачем п.12 ст.3 Закону.

Відповідно до п.44.1. ст.44 Кодексу для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Згідно п.177.10 ст.177 Кодексу фізичні особи
- підприємці зобов'язані вести Книгу
обліку доходів і витрат та мати
документи, що підтверджують походження
товару.

Відповідно до п.5 Порядку ведення книги
обліку доходів і витрат, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.09.2001 р. № 1269, в книгу заносяться
такі відомості: порядковий номер
запису; дата здійснення операції,
пов'язаної з проведеними витратами
і/або отриманим доходом; сума витрат за
фактом їх здійснення, в тому числі
заробітна плата найманого працівника;
сума вартості товарів, отриманих для їх
продажу (надання послуг); сума виручки
від продажу товарів (надання послуг) - з
підсумком за день.

Як зазначено в акті перевірки позивача,
відповідачем встановлено порушення
позивачем порядку ведення книги обліку
доходів і витрат.

Згідно зі ст. 164-1 Кодексу України про
адміністративні правопорушення не
ведення обліку доходів і витрат або
неналежне його ведення суб'єктами
підприємницької діяльності, для яких
законами України встановлено
обов'язкову форму обліку, тягне за
собою попередження або накладення
штрафу у розмірі від трьох до восьми
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

В той же час, відповідачем помилково
застосована до позивача фінансова
санкція за реалізацію, як на його думку,
не облікованого товару, згідно ст.20
Закону.

Таким чином, суд першої інстанції
правомірно дійшов висновку про
помилковість висновків відповідача
щодо порушення позивачем п.12 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», п.5 Порядку
ведення Книги обліку доходів та витрат
та, відповідно, про протиправність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення від 06.03.2013 р.
№ на суму 1 365 930,00 грн.

Відповідно до п.49.1., п.49.2. ст.49
Податкового Кодексу, податкова
декларація подається за звітний період
в установлені цим Кодексом строки
органу державної податкової служби, в
якому перебуває на обліку платник
податків.

Платник податків зобов'язаний за
кожний встановлений цим Кодексом
звітний період подавати податкові
декларації щодо кожного окремого
податку, платником якого він є,
відповідно до цього Кодексу незалежно
від того, чи провадив такий платник
податку господарську діяльність у
звітному періоді.

Податкова декларація подається за
вибором платника податків, якщо інше не
передбачено цим Кодексом, зокрема,
засобами електронного зв'язку в
електронній формі з дотриманням умови
щодо реєстрації електронного підпису
підзвітних осіб у порядку, визначеному
законодавством (пп. в п.49.3. ст.49 Кодексу).

Фізичні особи - підприємці подають до
органу державної податкової служби
податкову декларацію за місцем своєї
податкової адреси за результатами
календарного року у строки,
встановлені цим Кодексом для річного
звітного податкового періоду, в якій
також зазначаються авансові платежі з
податку на доходи (п.177.5. ст.177 Кодексу).

Фізичні особи - підприємці подають
річну податкову декларацію у строк,
визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18
статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з
доходами від підприємницької
діяльності мають зазначатися інші
доходи з джерел їх походження з України
та іноземні доходи (п.177.11. ст.177 Кодексу).

Податкові декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює календарному року для
платників податку на доходи фізичних
осіб - підприємців - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) року (пп.49.18.5. п.49.18. ст.49
Кодексу).

Позивач подає відповідачу податкову
звітність в електронному вигляді,
згідно укладеного ними договору про
надання податкових звітів засобами
телекомунікаційного зв'язку від 19.09.2011
p. № 19022011.

Відповідно даних програми, за
допомогою якої відправляються звіти,
декларація про доходи за 2011 рік
передана позивачем на шлюз ДПС України
09.02.2012 р. о 21 годині 00 хвилин, тобто в
межах граничного терміну її подачі, але
прийнята податковим органом лише 10.02.2012
p. о 02 годині 25 хвилин.

Згідно листа ДПС України від 17.02.2012 р. №
4847/7/18-4017 дев'ятого лютого 2012 року на
приймальному шлюзі ДПС України виникла
черга, у зв'язку з чим, надіслана 9
лютого 2012 року звітність оброблена
податковою службою лише на наступний
день, в результаті чого така звітність
вважається наданою в органи ДПС без
порушення граничного строку подання.

Таким чином, суд першої інстанції
правомірно дійшов висновку про
помилковість висновків відповідача
щодо порушення позивачем пп.49.18.5. п.49.18.
ст.49 Кодексу та, відповідно, про
протиправність оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення від
06.03.2013 р. № на суму 170,00 грн.

При цьому колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо визнання протиправними
та скасування податкових
повідомлень-рішень від 06.03.2013 року №
на суму 7 476,75 грн. та № на
суму 28 789,46 грн.

Документальною плановою виїзною
перевіркою встановлені порушення СПД
ОСОБА_2 п.177.2., пп.177.5.3. п.177.5. ст.177 Кодексу
розділу ІV Податкового Кодексу України.

Зокрема, перевіркою встановлено
неналежне ведення обліку доходів і
витрат, а саме: заниження
оподаткованого доходу на загальну суму
163 828,86 грн., що призвело до заниження
податкових зобов'язань по податку з
доходів фізичних осіб на загальну суму
25 460,43 грн.

З наведеного вбачається, що податкове
повідомлення-рішення від 06.03.2013 року №
на суму 28 789,46 грн. прийнято з
дотриманням чинного законодавства.

Крім того, перевіркою також
встановлено порушення п. 200.1 ст. 200
Розділу V Податкового Кодексу України.

Зокрема, перевіркою повноти
нарахування податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету за
перевіряємий період з 01.01.2011 року по
31.12.2012 року встановлено заниження суми
податку на додану вартість, що підлягає
сплаті до бюджету на загальну суму 6 595,00
грн.

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення від 06.03.2013 року №
на суму 7 476,75 грн. є цілком
правомірним та таким, що скасуванню не
підлягає.

Враховуючи викладене, судова колегія
приходить до висновку про необхідність
часткового задоволення апеляційної
скарги ДПІ у Святошинському районі
міста Києва ДПС.

Згідно з ст. ст. 198, 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 196, 197, 198, 202, 205 та 207 КАС України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О
В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі міста Києва Державної
податкової служби - задовольнити
частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 26.06.2013 року - скасувати
в частині визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 06.03.2013 року №
на суму 7 476,75 грн. та № на
суму 28 789,46 грн.

Постановити в цій частині нову
постанову, якою в позові ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі міста Києва
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкових повідомлень-рішень -
відмовити.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Н.І.Горбань

Судді:
Г.В. Земляна

Є.О.Сорочко

Повний текст постанови виготовлено
14.02.2014 року.

Головуючий суддя

Горбань Н.І.

Судді:

Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.