Справа № 826/15912/13-а
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року
Справа: № 826/15912/13-а

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Епель О.В.,

суддів:
Федотова І.В., Ісаєнко
Ю.А.,

за участю секретаря
Бабенка Д.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Києві в
приміщенні суду апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Т.Б.М.-Україна» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 20 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Т.Б.М.-Україна» до
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Т.Б.М.-Україна» (далі
- позивач) звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України (далі -
відповідач) про визнання протиправним
та скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 15 серпня 2013
року № 100270000/2013/300223/2 та картки відмови в
прийнятті митної декларації від 15
серпня 2013 року № 100270000/2013/01551.

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 20 грудня
2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмовив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 20
грудня 2013 року та ухвалити нову про
задоволення адміністративного позову,
так як, на думку апелянта, зазначену
постанову суду прийнято з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, між
товариством з обмеженою
відповідальністю (далі - ТОВ)
«Т.Б.М.-Україна» та фірмою «Roto Frank Okucia
Budowlane Sp.z о.о.» (Польща) було укладено
зовнішньоекономічний договір від 01
січня 2013 року № 01/2013.

14 серпня 2013 року позивачем для митного
оформлення товару було подано
декларацію митної вартості №
100270000/2013/173971 із застосуванням основного
методу визначення митної вартості
товару (за ціною договору) у розмірі
88203,66 євро із визначенням митної
вартості у сумі 39722,90 євро.

На підтвердження вартості товару,
указаної у зазначеній декларації,
позивачем до органів митного контролю
було надано: зовнішньоекономічний
контракт від 01 січня 2013 року № 01/2013,
додаток до контракту від 08 серпня 2013
року № 10, платіжне доручення про сплату
партії товару, бухгалтерську
документацію (видаткові та податкові
накладні, що підтверджують вартість
товару, який реалізується на території
України), довідку про транспортні
витрати від 13 серпня 2013 року № 52,
документ про страхування 817/1123,
прайс-лист виробника, накладну CMR 0592424.
рахунок-фактурe (інвойс) ,
рахунок-фактурe (інвойс) , довідку
про проведення декларування валютних
цінностей, доходів та майна, що
належать резиденту України і
знаходяться за її межами, інформацію
про позитивні результати СЕС контролю
товару, пакувальний лист, інформацію
про позитивні результати здійснення
екологічного контролю органів
Державної екологічної інспекції
України «Екологічний контроль
ввіз/вивіз дозволено», сертифікат
походження товару, рішення
Укрметрстандарт від 13 серпня 2013 року,
копію митної декларації країни
відправлення, митну декларацію, за якою
було відмовлено у випуску товарів №
100270000/2013/173971.

15 серпня 2013 року Київською
міжрегіональною митницею Міністерства
доходів і зборів України було складено
картку відмови в прийнятті митної
декларації №
100270000/2013/01551 та прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів
№ 100270000/2013/300223/2 із
застосуванням шостого (резервного)
методу визначення митної вартості,
яким скореговано митну вартість товару
з 39722,90 євро до 46482,69 євро.

Підставою для прийняття Київською
регіональною митницею зазначеного
рішення стала наявність розбіжностей у
документах, поданих декларантом для
визначення митної вартості товарів, а
також ненадання ТОВ «Т.Б.М.-Україна» на
вимогу контролюючих митних органів
додаткових документів, уточнюючих та
підтверджуючих заявлену митну
вартість товару.

Спірні правовідносини
регулюються нормами Митного кодексу
України (далі - МК України), Порядком
виконання митних формальностей при
здійсненні митного оформлення товарів
із застосуванням митної декларації на
бланку єдиного адміністративного
документа, затвердженим Наказом
Міністерства фінансів України від 30
травня 2012 № 631 (далі - Порядок).

Так, згідно з пунктом 2 статті 52 МК
України, декларант зобов'язаний
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

У частині 2 статті 53 МК України
визначено перелік документів, які
декларант повинен подавати для
підтвердження митної вартості товару,
заявленої у декларації, і методу,
обраного для її обчислення. До таких
документів належать: декларація митної
вартості, зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності, рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару, за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару,
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів, копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню, якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Разом з тим, частиною 3 статті 53 МК
України прямо передбачено, що у разі
якщо документи, зазначені у частині 2
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, яка була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Відповідно до підпункту 4.5.10 пункту 4.5
розділу 4 Порядку, перевірка
правильності визначення митної
вартості товарів належить до митних
формальностей, що виконуються при
митному оформленні митної декларації.

Частиною 1 статті 54 МК України
регламентовано, що контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 54 МК
України, орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 2 статті 58
Митного кодексу України, метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Пунктом 4.4 розділу IV Порядку прямо
передбачено, що митний орган відмовляє
у прийнятті МД виключно з таких
підстав: МД не містить усіх відомостей
або подана без рахунка або іншого
документа, який визначає вартість
товару та у випадках, встановлених
Кодексом, ДМВ; ЕМД не містить
встановлених законодавством
обов'язкових реквізитів; МД подано з
порушенням інших вимог, встановлених
Кодексом.

Отже, з викладених законодавчих
положень вбачається, що встановлення
дійсності заявленої митної вартості
товару є не лише повноваженням
контролюючих митних органів, а й їх
обов'язком, який здійснюється шляхом
співставлення митної вартості товару,
зазначеної суб'єктом господарювання у
митній декларації із даними
документації, поданої декларантом.

При цьому, у випадках виявлення
розбіжностей або виникнення сумнівів
щодо правильності визначення митної
вартості товару законодавством
передбачено право контролюючого
митного органу витребувати у
декларанта відповідну додаткову
підтверджуючу документацію та
відмовляти у прийнятті митної
декларації, зокрема, у випадку
ненадання суб'єктом господарювання
такої документації.

Разом з тим, як було встановлено судом
першої інстанції, підтверджується
фактами у матеріалах справи та
зазначено самим апелянтом, позивачем
на вимогу контролюючого митного органу
не було надано додаткових документів,
що підтверджують заявлену митну
вартість товару так само, як і не було
надано обґрунтованих пояснень щодо
неможливості подання витребуваних
документів.

Доводи апелянта стосовно того, що
відповідачем при обранні резервного
методу обчислення митної вартості
товару не було обґрунтовано підстав
незастосування попередніх п'яти
методів, чим порушено приписи частини 3
статті 57 МК України, згідно до якої
кожний наступний метод визначення
митної вартості товарів
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
МК України, є не обґрунтованими,
спростовуються матеріалами справи та
не можуть бути прийняті до уваги, з
огляду на наступне.

Застосування методів визначення
митної вартості товарів, які передують
резервному методу, у відповідності до
правових приписів статей 60-64 МК України
та положень Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі від 1994 року (GATT), яка
ратифікована Верховною радою України,
потребує наявності у контролюючого
митного органу інформації щодо
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, що продавалися
на експорт в Україну з Польщі і час
експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

Дослідження приписів розділу IV
Порядку надає підстави для висновку
про те, що орган доходів і зборів при
здійсненні митного контролю та митного
оформлення товарів використовує
цінову інформацію в базі ЄАІС, що надає
можливість здійснити порівняння із
ціновими показниками таких же, схожих,
ідентичних, подібних (алогічних)
товарів інших імпортерів, які ввозили
товар за кодом згідно УКТЗЕД 1101090 на
територію України у максимально
наближений час до часу імпорту товарів
позивачем.

Разом з тим, на момент перевірки
визначеної позивачем митної вартості
товарів у базі ЄАІС зазначена
інформація не містилася, а товариством
з обмеженою відповідальністю
«Т.Б.М.-Україна» такі відомості до
контролюючих митних органів надано не
було, що свідчить про відсутність
правових підстав у відповідача для
застосування методів обчислення
митної вартості товару, передуючих
резервному методу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо відсутності правових
підстав для визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 15 серпня 2013
року № 100270000/2013/300223/2 і
картки відмови в прийнятті митної
декларації від 15 серпня 2013 року №
100270000/2013/01551 та вважає, що судом першої
інстанції було у повній мірі
досліджено фактичні обставини справи,
правильно визначено норми
матеріального та процесуального права,
які підлягають застосуванню, із
дотриманням вимог статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на це, колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Т.Б.М.-Україна» -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 20 грудня 2013 року - без
змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Т.Б.М.-Україна» - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20 грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст рішення виготовлено
03 березня 2014 року.

Головуючий суддя
Епель О.В.

Судді:
Федотов І.В.

Ісаєнко Ю.А.