Справа № К/9991/14749/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/14749/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Науково-виробничої фірми
"Скала" на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23.06.2010р. та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28.02.2011р. у справі № 11/613 за позовом
Науково-виробничої фірми "Скала" до
Національного банку України про
визнання неправомірними дії,

ВСТАНОВИЛА:

Науково-виробнича фірма "Скала"
звернулось до Національного банку
України з позовом, в якому, з
урахуванням уточнення позовних вимог,
просила:

1. визнати протиправними дії
Національного банку України щодо
затвердження ліквідаційного балансу
АКБ «ОЛБанку», ухвалення звіту
ліквідатора АКБ «ОЛБанку»Болдирева
О.О., прийняття рішення про виключення
АКБ «ОЛБанк» з Державного реєстру
банків України та внесення до
Державного реєстру банків 23.05.2008р.
відповідного запису;

2. визнати неправомірною бездіяльність
Національного банку України, щодо
невжиття до АКБ «ОЛБанк» належних
заходів впливу, щоб виправити виявлені
помилки, неправомірні дії та
спричинену представником та
службовцем Національного банку
України - Шкінделем Ю.П. шкоду на посаді
тимчасового адміністратора АКБ
«ОЛБанк» та повернути на користь АКБ
«ОЛБанк» незаконно відчужені активи
відображені в Наказі Головного
управління НБУ по м. Києву і Київській
обл. від 22.04.03р. №220-к, Звіті робочої
групи (комісії) за наслідками перевірки
діяльності тимчасового адміністратора
АКБ «ОЛБанк», згідно завдання від
19.03.03р. № 8, на виконання листа НБУ від
13.03.03р. № 43-211/1364-1840, а саме: - проведення
безліцензійної діяльності (операції
факторінгу) - придбання у ЗАТ «Дніпро»
уступки права вимоги заборгованості
ВАТ «Содовий завод»в сумі 19,5 млн.
грн.(угода від 29.01.03р.),

- продаж активів, вартість яких
перевищує 1% статутного капіталу банку,
без відповідного погодження Головним
Управлінням (продаж заборгованості ТОВ
«ЕЛІТ ЦЕНТР» кредитору банку ДП
«Укрхімтрансаміак»),

- списання кредитів та заборгованості
клієнтів на суму 15758 тис. грн.,

- продаж цінних паперів банку на суму 845
тис. грн.,

- виплата нарахованих доходів до
отримання та виплата інших активів
банку на суму 6741 тис. грн.

3. Визнати неправомірними дії
Національного банку України, щодо
погодження та незаконної
перекласифікації, як безнадійні
кредити, у січні 2003р., представником та
службовцем Національного банку
України - Шкінделем Ю.П., кредитного
портфелю АКБ «ОЛБанк» в сумі 24 099 тис.
грн., що дорівнює 98,6% кредитного
портфелю АКБ «ОЛБанк», без
відповідного рішення суду і письмової
згоди на це Національного банку
України, відображених в постанові
Правління НБУ від 21.04.03 р.№160 «Про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію АКБ «ОЛБанк»;

4. Визнати, що неправомірними діями та
бездіяльністю, в період роботи в АКБ
«ОЛБанк» на посаді тимчасового
адміністратора представника та
службовця Національного банку України
- Шкінделя Ю.П. з 03.12.02р. по 21.04.03р.,
Національний банк України не вжив
належних заходів впливу, щоб повернути
активи АКБ «ОЛБанк», незаконно
відчужені третім особам представником
та службовцем НБУ - Шкінделем Ю.П.,
сприяв доведення АКБ «ОЛБанк» до
банкротства, порушив права та законні
інтереси позивача і спричинив позивачу
шкоду;

5. Визнати неправомірною бездіяльність
Національного банку України, щодо
невжиття до АКБ «ОЛБанк»належних
заходів впливу, щоб виправити виявлені
помилки, неправомірні дії та
спричинену ліквідаторами АКБ «ОЛБанк»
Малюковою І.О., Болдиревим О.О. шкоду на
посадах в АКБ «ОЛБанк» та повернути на
користь АКБ «ОЛБанк» незаконно
відчужені ними активи;

6. Стягнути з Національного банку
України на користь НВФ «СКАЛА»
спричинені збитки в сумі 336 904,55 грн.,
встановлені Господарським судом м.
Києва у справі №25/489;

7. Стягнути з Національного банку
України на користь НВФ «СКАЛА»
моральну шкоду в сумі 266 000,00 грн.,
сплачене державне мито в сумі 1 703,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що враховуючи
положення ст. 1 Закону України «Про
Національний банк України» позивач
робить висновок, що Національним
банком України застосовані заходи не є
адекватними до допущених АКБ «ОЛБанк»
порушень, а прийнята Національним
банком України Постанова від 21.04.2003р. №
160 «Про відкликання банківської
ліцензії та ліквідацію Акціонерного
комерційного банку «ОЛбанк» (м. Київ)»
тобто, ініціювання процедури
ліквідації свідчать про те, що до банка
- порушника (АКБ «ОЛбанк») були
застосовані більш жорсткі заходи
впливу, ніж передбачені статтею 73
Закону України «Про банки і банківську
діяльність», окрім того порушення
відповідачем норм Закону України «Про
банки і банківську діяльність» та
Положення № 369 завдало моральної шкоди
позивачу.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23.06.2010р., залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.02.2011р., в
задоволенні позову відмовлено. Суди
попередніх інстанцій вмотивували свої
висновки пропуском позивачем строк
звернення до суду з позовом,
передбаченого ст. 99 КАС України, та
відсутністю поважних причин для його
поновлення.

На постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23.06.2010р. та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28.02.2011р. надійшла касаційна скарга
Науково-виробничої фірми "Скала", в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про їх скасування та
направлення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог вмотивували свої висновки
пропуском позивачем строк звернення до
суду з позовом, передбаченого ст. 99 КАС
України, та відсутністю поважних
причин для його поновлення.

Колегія суддів погоджується з такою
позицією судів першої та апеляційної
інстанції, враховуючи наступне.

Статтею 99 КАС України визначено, що
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої вказаної
статті, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів. Частиною
третьою цієї статті встановлено, що для
захисту прав, свобод та інтересів особи
цим Кодексом та іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до суду.

Згідно з положеннями ст. 99 Закону
України «Про банки та банківську
діяльність» (в редакції Закону станом
2010 рік) банк або інші особи, на які
поширюються повноваження
Національного банку України, мають
право оскаржити в суді у встановленому
законодавством порядку рішення, дії
або бездіяльність Національного банку
України чи його посадових осіб, а так
само рішення, дії чи бездіяльність
тимчасового адміністратора та
ліквідатора.

Спеціального строку для звернення до
суду з приводу оскарження рішень, дій
чи бездіяльності у відношенні спірних
правовідносин, зазначений закон не
містить, а загальний строк позовної
давності тривалістю у три роки
встановлений у ст. 257 Цивільного
кодексу України.

Зі змісту позовної заяви, згідно вимог
переданих на розгляд суду у даній
справі випливає, що оскаржувані
позивачем факти дій та бездіяльності
Національного банку України були
вчинені ним у 2003р.

В позовній заяві позивач зазначає, що
лише у вересні 2008 року з постанови
слідчого з особливо важливих справ
відділу по розслідуванню особливо
важливих справ, учинених
організованими групами, СУ ГУМВС
України в м. Києві від 18.09.2008р. у
кримінальній справі № 54-1571 йому стали
відомі факти скоєння злочину
тимчасовою адміністрацією АКБ
«ОЛБанк», а також вини тимчасового
адміністратора АКБ «ОЛБанк»у
доведенні до банкрутства.

Водночас, суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку, що надані
відповідачем до матеріалів справи
копії документів свідчать про
оскарження рішень, дій та
бездіяльності Національного банку
України за участю НВФ «СКАЛА» протягом
2004р.- 2006р.

Жодних поважних причин пропуску
встановленого строку звернення з
адміністративним позовом, позивачем
суду не наведено, відповідно
враховуючи наполягання відповідача на
застосуванні строків давності, суди
дійшли обґрунтованого висновку що у
цій частині позову слід відмовити.

Щодо вимоги про стягнення з
Національного банку України на користь
НВФ «СКАЛА» спричинених збитків в сумі
336904, 55 грн., які встановлені
Господарським судом м. Києва у справі
№25/489, то колегія суддів погоджується з
судами попередніх інстанцій щодо
відмови в задоволенні позовних вимог в
цій частині, виходячи з наступного.

Статус Національного банку України
визначений спеціальним Законом «Про
Національний банк України», згідно зі
ст. 4 якого Національний банк є
економічно самостійним органом, який
здійснює видатки за рахунок власних
доходів у межах затвердженого
кошторису, а у визначених цим законом
випадках - також за рахунок Державного
бюджету України; Національний банк є
юридичною особою, має відокремлене
майно, що є об'єктом права державної
власності і перебуває у його повному
господарському віданні; Національний
банк не відповідає за зобов'язаннями
органів державної влади, а органи
державної влади не відповідають за
зобов'язаннями Національного банку,
крім випадків, коли вони добровільно
беруть на себе такі зобов'язання;
Національний банк не відповідає за
зобов'язаннями інших банків, а інші
банки не відповідають за
зобов'язаннями Національного банку,
крім випадків, коли вони добровільно
беруть на себе такі зобов'язання.

На звернення позивача Національним
банком України вичерпно надавались
відповіді, пояснення щодо проведення
процедури ліквідації банку у
встановленому Законом порядку, що
підтверджено матеріалами справи
(листи-відповіді за вих. 44-213/726-4707 від
10.05.2005р., № 44-215/551-3733 від 19.04.2005р., №
21-012/1154-11438 від 03.11.2004р. та інші).

В свою чергу, порядок та черговість
задоволення вимог кредиторів
визначені статтею 96 Закону «Про банки і
банківську діяльність», і такі
задовольняються в міру надходження на
рахунок коштів від продажу майна банку
після повного задоволення вимог
попередньої черги; будь-які зміни чи
винятки, як порядку так і черговості
задоволення вимог кредиторів
законодавством не передбачені.

Таким чином, враховуючи передбачену
процедуру ліквідації у якій законом
встановлений відповідний порядок, який
не може бути порушеним ні з боку
ліквідатора, ні Національним банком
України, ні будь-яким державним органом
тощо, виконання рішення Господарського
суду міста Києва у справі 25/489 можливе
шляхом включення таких вимог до
реєстру кредиторів банку, що
ліквідується.

Щодо відмови в задоволенні позовних
вимог в частині про завдання
позивачеві моральної шкоди, то колегія
суддів зазначає наступне.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті. Згідно з п.3 ч.2 цієї статті
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала в інших
випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 23
ЦК України моральна шкода полягає,
зокрема, у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів.

Отже, під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про
безпідставність вимог позивача щодо
завданої йому моральної шкоди і
необхідність відмови в позові в цій
частині.

Крім того, колегія суддів погоджується
з судом апеляційної інстанції стосовно
того, що на час перегляду даної справи в
апеляційному порядку, набрала чинності
ухвала Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.01.2011 року,
якою залишено без задоволення
апеляційну скаргу науково-виробничої
фірми «Зігфрід», а постанову окружного
адміністративного суду м. Києва по
справі №11/612 за позовом
науково-виробничої фірми «Зігфрід» до
НБУ про визнання протиправними дій та
стягнення моральної шкоди залишено без
змін.

Справа №11/612 аналогічною даній справі
№11/613: адміністративні позови та
апеляційні скарги по справах підписані
однією особою - ОСОБА_8, директором НВФ
«Зігфрід» та НВФ «Скала», відповідачем
у вказаних справах є НБУ, позовні
вимоги стосуються визнання
протиправними дій відповідача,
пов'язаних з процесом ліквідації АКБ
«ОЛБанк». В обох справах №11/612 та №11/613
позовні вимоги стосуються одних
правовідносин і є однаковими за
винятком розміру стягнення понесених
збитків та моральне шкоди.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції по справі №11/612, суд
апеляційної інстанції встановив
правомірність дій відповідача у
частині затвердження ліквідаційного
балансу АКБ «ОЛБанку», ухвалення звіту
ліквідатора АКБ «ОЛБанку», прийняття
рішення про виключення АКБ «ОЛБанк» з
Державного реєстру банків України,
внесення до Державного реєстру банків
23.05.2008 року відповідного запису та
інших вимог, які заявлялися у вказаній
справі та повторюються (дублюються)
директором НВФ «Скала» ОСОБА_8 в даній
справі.

Зазначеним рішенням встановлено, що на
момент виникнення спірних відносин
діяли норми ЦК України (в редакції від
18.07.1963р.), ст. 71 якого передбачала
трирічний строк позовної давності.
Позивач пропустив строк звернення до
суду, а відповідач наполягав на
застосуванні наслідків пропущення
строку, а тому суд погодився з
правомірністю застосування наслідків
пропуску строку звернення до суду,
передбачених ст. 100 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

В силу ч.5 ст.254 КАС України, ухвала
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.01.2011 року
по справі №11/612 набрала законної сили.
Правомірність дій відповідача,
пов'язаних з процесом ліквідації АКБ
«ОЛБанк», встановлені рішенням суду,
яке набрало законної сили, а тому в силу
ч.1 ст.72 КАС України дані обставини
справи не підлягають доказуванню.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що при вирішенні
справи судами першої та апеляційної
інстанцій вірно застосовані норми
матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують. За таких обставин
підстав для задоволення касаційної
скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Науково-виробничої
фірми "Скала" відхилити, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 23.06.2010р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.02.2011р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: