Справа № 801/77/14
Суддя: Котарева Г.М.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 лютого 2014 року 11:16 Справа №801/77/14

Окружний адміністративний суд
Автономної Республіки Крим, у складі
головуючого судді Котаревої Г.М., за
участю секретаря судового засідання
Бездушній І.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1до Державної податкової
інспекції у Бахчисарайському районі
Головного управління Міндоходів АР
Крим, Головного управління Міндоходів
в АР Крим

про визнання протиправними дій,
визнання протиправними та скасування
наказу, визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 04.12.13р. №
та рішення про застосування фінансових
санкцій від 04.12.13р. №,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, посвідчення водія
НОМЕР_5, довіреність № б/н від 23.01.2014 р.;

відповідача (Головного управління
Міндоходів в АР Крим)- Шилін В.С.,
паспорт НОМЕР_6, довіреність № 1173/9/10.1-14
від 22.08.2013;

відповідача (Державної податкової
інспекції у Бахчисарайському районі
Головного управління Міндоходів АР
Крим) - Джемілова А.Н., паспорт НОМЕР_7,
довіреність № 26/10 від 20.08.2013р.

Суть спору: Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1)
звернувся до Окружного
адміністративного суду АР Крим з
адміністративним позовом до Головного
управління Міндоходів в АР Крим (далі -
відповідач 1, ГУ Міндоходів в АР Крим),
Державної податкової інспекції у
Бахчисарайському районі Головного
управління Міндоходів АР Крим (далі -
відповідач 2, ДПІ у Бахчисарайському
районі), з вимогами про:

- визнання протиправними дії
працівників Головного управління
Міндоходів в АР Крим із видання наказу
Головного управління Міндохоів в АР
Крим від 13.11.2013 про проведення
фактичної перевірки, із проведення
фактичної перевірки, із складення Акту
фактичної перевірки віл 16.11.2013 , та ії
прийняттям оспорюваних рішень про
застосування фінансових санкцій та
податкового повідомлення-рішення від
04.12.2013;

- визнання протиправним та скасування
наказу Головного управління
Міндоходів в АР Крим про проведення
фактичної перевірки відносно позивача;

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
04.12.2013 № на загальну суму 2952,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати
рішення про застосування фінансових
санкцій від 04.12.2013 № на загальну
суму 13500,00 грн.

Позов тим, що вимоги мотивовані
порушенням відповідачем норм
Податкового Кодексу при організації,
проведення фактичної перевірки та
встановлення порушень, які не мали
місце в господарській діяльності
позивача.

Ухвалами Окружного адміністративного
суду АР Крим від 06.01.2014 р. було відкрито
провадження по адміністративній
справі, закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду.

Представник позивача у судовому
засіданні наполягав на задоволенні
позовних вимог з підстав, зазначених у
позові та додаткових поясненнях(а.с.
46,191). Представник позивача пояснив, що
16.11.2013 посадовими особами Головного
управління Міндоходів в АР Крим було
проведено перевірку бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що належить позивачу на
праві власності. Перевірку було
проведено без наявності законних
підстав, передбачених ст. 80 Податкового
Кодексу України. Посадові особи, які
проводили перевірку, пред'явили
посвідчення неіснуючого державного
органу (Державної податкової служби
України), не надали направлення на
перевірку та наказу.

Представник позивача пояснив, що
перевірка була проведена за
відсутності позивача (перевіряючи
спілкувались тільки з барменом бара
«ІНФОРМАЦІЯ_1», ОСОБА_5), а до акту
перевірки було внесено недостовірні
відомості.

Акт перевірки було направлено поштою
на адресу позивача.

Представник позивача зазначив, що
ревізорами не було здійснено покупку,
встановлено порушення щодо ведення
обліку товарних запасів, проте не
вивчено порядок обліку товарних
запасів, не вимагалось проведення
інвентаризації, тощо. На думку
представника позивача ревізорами
також було безпідставно внесено до
акту перевірки порушення щодо
реалізації алкогольних напоїв без
марок акцизного збору, оскільки таких
напоїв в асортименті реалізації у
позивача не має. Штрафні санкції за
реалізацію алкогольних напоїв по ціні,
нижче мінімальної, не обґрунтовані
жодним доказом

Крім того, представник позивача
пояснив, що як було з'ясовано вже після
початку судового розгляду справи по
суті, посадові особи позивача
проводили перевірку у вихідний день, що
є порушенням трудового законодавства.

Представник відповідача 1 (ГУ
Міндоходів в АР Крим) проти позову
заперечував з підстав, викладених в
письмових запереченнях та додаткових
поясненнях (а.с.51,189), відповідно до яких
зазначив, що перевірка була проведена
на підставі наказу ГУ Міндоходів в АР
Крим від 13.11.20113 № 877, виданого
відповідно до п. 80.2.5 Податкового
Кодексу України. Згідно вказаній нормі
у податкового органу є повноваження
проведення фактичних перевірок в
рамках здійснення функцій, визначених
законодавством у сфері виробництва і
обігу спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів. Перевірка була
проведена в межах строку,
встановленого Наказом, у вихідний день,
якій відповідно до Розпорядження від
07.11.2013 № 195-р для посадових осіб, що
проводили перевірку, визначено як
робочий день.

Представник відповідача 1 пояснив, що
до проведення перевірки уповноважена
особа позивача (бармен) допустила
перевіряючих та надала пояснення,
проте від підпису акту перевірки
відмовилась. Під час перевірки було
встановлено порушення законодавства,
які виразились у не проведені
розрахункової операції через РРО;
невідповідності коштів на місці
проведення розрахункових операцій
Х-звіту РРО; реалізації алкогольних
напоїв без марок акцизного збору, по
ціні нижче мінімальної; незабезпеченні
обліку товарних запасів.

Представник відповідача 1 вважає
позовні вимоги необґрунтованими, факт
порушення встановлений актом
перевірки, якій є доказом, у зв'язку з
чим відсутні підстави для задоволення
адміністративного позову в повному
обсязі.

Представник відповідача 2 (ДПІ у
Бахчисарайському районі) проти позову
заперечував, з підстав,викладених в
письмових запереченнях (а.с.206), вважає,
що прийняті ДПІ у Бахчисарайському
районі рішення відповідають фактичним
обставинам, є обґрунтованими та
винесені на підставі матеріалів
перевірки, складеними посадовими
особами ГУ Міндоходів в АР Крим.

Під час судового розгляду було вивчено
письмові докази та допитано свідків -
посадових осіб ГУ МІндоходів в АР Крим
(ОСОБА_6, ОСОБА_7), бармена бару
«ІНФОРМАЦІЯ_1» (ОСОБА_5), а також
громадян ОСОБА_8, ОСОБА_9 _

Протягом судового розгляду сторони
наполягали на своїх доводах та
запереченнях.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є фізичною особою -підприємцем,
зареєстрований 07.04.200, ідентифікаційний
код НОМЕР_3 (а.с.20).

Відповідно до ліцензії на роздрібну
торгівлю алкогольними напоями №
26 від 31.03.2013, позивач здійснює
підприємницьку діяльність з торгівлі
алкогольними напоями в АДРЕСА_1, бар
«ІНФОРМАЦІЯ_1» (а.с.21).

У вказаному приміщені свою діяльність
позивач здійснює на підставі договору
оренди нежитлового приміщення від
01.12.2012 (а.с.158-161)

16.11.2013 посадовими особами відділу
контролю за проведенням розрахункових
операцій управління податкового та
митного аудиту ГУ МІндоходів в АР Крим
на підставі п.п.80.2.5 п. 80.2 ст. 80
Податкового Кодексу України, Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», Закону України
«Про ліцензування певних видів
господарської діяльності», Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв і тютюнових виробів», наказу від
13.11.2013 № 877 та направлення від 13.11.2013 за
№ 2189 та № 2190 було проведено фактичну
перевірку з питань регулювання обігу
готівки, порядку здійснення платниками
податків розрахункових операцій,
ведення касових операцій, наявності
ліцензій, патентів, свідоцтв , у тому
числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладання трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками у барі «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
належить суб'єкту господарювання ФОП
ОСОБА_1

За результатами перевірки було
складено акт №0553/01/01/22/НОМЕР_3(а.с.173),
відповідно до висновків якого
відповідачем зафіксовано порушення:

- П.п.12, 13 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг»;

- Ст.ст. 11,17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів»;

- Постанови Кабінету Міністрів
України від 30.10.2008 № 957.

На підставі встановлених порушень
відповідно до п.1 ст. 17, ст. 20 Закону
України Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», ст. 17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів» ДПІ у
Бахчисарайському районі АР Крим
прийнято наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення
від 04.12.2013 № на загальну суму 2952,00
грн.(а.с.16);

- рішення про застосування
фінансових санкцій від 04.12.2013 № на
загальну суму 13500,00 грн.(а.с.15)

У зв'язку з незгодою з прийнятим
рішеннями, позивач звернувся до суду.

Суд зазначає, що при вирішенні цієї
справи він керувався положеннями
нормативних актів, у редакціях, що
діяли на момент виникнення спірних
правовідносин.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист правий, свобод і інтересів
фізичних осіб, прав і інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень із боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
виконанні ними владних управлінських
функцій на підставі законодавства, у
тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно п.п.41.1.1 п.41.1. ст. 41 ПК України
органи державної податкової служби -
щодо податків, які справляються до
бюджетів та державних цільових фондів,
крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
податкової служби є контролюючими
органами в розумінні Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 58 ПК України у разі коли
сума грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

Щодо вимог про визнання протиправними
дії працівників Головного управління
Міндоходів в АР Крим із видання наказу
Головного управління Міндохоів в АР
Крим від 13.11.2013 про проведення
фактичної перевірки, із проведення
фактичної перевірки, із складення Акту
фактичної перевірки віл 16.11.2013 , та ії
прийняттям оспорюваних рішень про
застосування фінансових санкцій та
податкового повідомлення-рішення від
04.12.2013, а також визнання протиправним та
скасування наказу Головного
управління Міндоходів в АР Крим про
проведення фактичної перевірки
стосовно позивача, суд зазначає
наступне.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України
контролюючі органи мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Статтею 80 ПК України встановлений
порядок проведення фактичної
перевірки.

Пунктами 80.1 та 80.2 статті 80 ПК України
встановлено, що фактична перевірка
здійснюється без попередження
платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на
підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом, копія якого вручається
платнику податків або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції, під розписку до
початку проведення такої перевірки, та
за наявності хоча б однієї з таких
обставин (п.п.80.2.5):

- отримання в установленому
законодавством порядку інформації про
порушення вимог законодавства в
частині виробництва, обліку,
зберігання та транспортування спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів та цільового використання
спирту платниками податків, а також
здійснення функцій, визначених
законодавством у сфері виробництва і
обігу спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів.

Вказана норма надає право податковим
органам проводити фактичну перевірку у
двох випадках:

- отримання інформації про
порушення законодавства;

- здійснення функцій з контролю.

Судом встановлено, що проведення
фактичної перевірки було призначено
Наказом від 13.11.2013 № 877(а.с.171),
відповідно до якого Головне управління
Міндоходів в АР Крим в якості підстав
для проведення перевірки зазначило -
п.п.80.2.5 ст. 80 ПК України, з метою
здійснення функцій, визначених
законодавством у сфері виробництва і
обігу спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів.

Відповідно до вказаного Наказу було
вирішено призначити та провести з
13.11.2013 тривалістю не більше 10 діб
фактичну перевірку щодо дотримання ФОП
ОСОБА_1 норм законодавства з питань
регулювання обігу готівки, порядку
здійснення платниками податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності ліцензій,
патентів, свідоцтв, у тому числі про
виробництво та обіг підакцизних
товарів, дотримання роботодавцем
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками
(найманими особами).

Проведення перевірки було вирішено
здійснити за місцем здійснення
господарської діяльності позивача, та
доручено фахівцям відділу контролю за
проведенням розрахункових операцій
управління податкового та митного
аудиту ГУ МІндоходів в АР Крим.

Згідно ст. 15 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 06.07.1995р.№265/95-ВР(зі змінами
та доповненнями) контроль за
додержанням суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), інших вимог цього
Закону здійснюють органи доходів і
зборів шляхом проведення фактичних та
документальних перевірок відповідно
до Податкового кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України
"Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" від 19.12.1995 №481/95-ВР
(зі змінами та доповненнями) контроль
за дотриманням норм цього Закону
здійснюють органи, які видають
ліцензії, а також інші органи в межах
компетенції, визначеної законами
України.

Статтею 19/1 Податкового Кодексу України
встановлено функції контролюючих
органів, до яких відносяться
відповідачі, зокрема:

П.п.19/1.1.4. здійснення контролю за
встановленими законом строками
проведення розрахунків в іноземній
валюті, за додержанням порядку
приймання готівки для подальшого
переказу (крім приймання готівки
банками), за дотриманням суб'єктами
господарювання установлених
законодавством обов'язкових вимог щодо
забезпечення можливості розрахунків
за товари (послуги) з використанням
електронних платіжних засобів, порядку
проведення готівкових розрахунків за
товари (послуги), проведення
розрахункових операцій, а також за
наявністю ліцензій на провадження
видів господарської діяльності, що
підлягають ліцензуванню відповідно до
закону, наявністю торгових патентів;

П.п 19/1.1.14. здійснення контролю у сфері
виробництва, обігу та реалізації
підакцизних товарів, контроль за їх
цільовим використанням, забезпечують
міжгалузеву координацію у цій сфері;

П.п.19/1.1.16. здійснення заходів щодо
запобігання та виявлення порушень
законодавства у сфері виробництва та
обігу спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів;

П.п.19/1.1.20. забезпечення контролю за
дотриманням суб'єктами господарювання,
які провадять оптову або роздрібну
торгівлю алкогольними напоями, вимог
законодавства щодо мінімальних
оптово-відпускних або роздрібних цін
на такі напої.

Згідно п. 75.1.3. ст. 75 Податкового кодексу
України фактичною вважається
перевірка, що здійснюється за місцем
фактичного провадження платником
податків діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється контролюючим
органом щодо дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Таким чином, суд зазначає, що позивач
помилково посилається в якості підстав
для скасування наказу на проведення
перевірки від 13.11.2013 № 877 відсутність у
позивача компетенції на проведення
перевірку та обов'язковість наявності
звернень щодо порушення законодавства
з боку позивача.

Порядок проведення фактичних
перевірок встановлено ст. 80
Податкового Кодексу України. Так,
відповідно до п.80.4.вказаної статті
перед початком фактичної перевірки, з
питань дотримання порядку здійснення
розрахункових операцій та ведення
касових операцій, посадовими особами
контролюючих органів на підставі
підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього
Кодексу може бути проведена контрольна
розрахункова операція.

Допуск посадових осіб контролюючих
органі до проведення фактичної
перевірки здійснюється згідно із
статтею 81 цього Кодексу. (п.80.5)

Згідно п.80.7 цієї статті фактична
перевірка проводиться двома і більше
посадовими особами контролюючого
органу у присутності посадових осіб
суб'єкта господарювання або його
представника та/або особи, що фактично
здійснює розрахункові операції.

Згідно ст. 81 Податкового Кодексу
України посадові особи контролюючого
органу мають право приступити до
проведення документальної виїзної
перевірки, фактичної перевірки за
наявності підстав для їх проведення,
визначених цим Кодексом, та за умови
пред'явлення або надіслання у випадках,
визначених цим Кодексом, таких
документів:

- направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються дата
видачі, найменування контролюючого
органу, реквізити наказу про
проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється) або об'єкта, перевірка
якого проводиться, мета, вид
(документальна планова/позапланова або
фактична), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника
контролюючого органу або його
заступника, що скріплений печаткою
контролюючого органу;

- копії наказу про проведення
перевірки;

- службового посвідчення осіб, які
зазначені в направленні на проведення
перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення документальної виїзної
або фактичної перевірки.

При пред'явленні направлення платнику
податків та/або посадовим (службовим)
особам платника податків (його
представникам або особам, які фактично
проводять розрахункові операції) такі
особи розписуються у направленні із
зазначенням свого прізвища, імені, по
батькові, посади, дати і часу
ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або
посадових (службових) осіб платника
податків (його представників або осіб,
які фактично проводять розрахункові
операції) розписатися у направленні на
перевірку посадовими (службовими)
особами контролюючого органу
складається акт, який засвідчує факт
відмови. У такому випадку акт про
відмову від підпису у направленні на
перевірку є підставою для початку
проведення такої перевірки.

Згідно п. 81.3. ст. 81 Податкового Кодексу
України під час проведення перевірок
посадові (службові) особи органів
державної служби повинні діяти у межах
повноважень, визначених цим Кодексом.

Керівники і відповідні посадові особи
юридичних осіб та фізичні особи -
платники податків під час перевірки, що
проводиться контролюючими органами,
зобов'язані виконувати вимоги
контролюючих органів щодо усунення
виявлених порушень законів про
оподаткування і підписати акт (довідку)
про проведення перевірки та мають
право надати заперечення на цей акт
(довідку).

Судом встановлено, що направлення на
проведення перевірку були виписано на
ім'я головних державних
ревізорів-інспекторів ГУ МІндоходів в
АР Крим, ОСОБА_7, ОСОБА_6(а.с.170).

Вказані направлення отримано барменом
позивача ОСОБА_5, про що свідчить ії
особистий підпис.

Як свідчать матеріали справи,
підтверджується показаннями свідків
(ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8) до
проведення перевірки посадових осіб ГУ
МІндоходів в АР Крим було фактично
допущено, надано можливість
роздрукувати Х-звіт РРО(зв. бік а.с.172),
допущено до підсобного приміщення, та
до каси РРО бару «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Судом встановлено, що перевірка була
проведена у вихідний день, проте
вказаний день (16 листопада 2013 року ) для
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Розпорядженням
Головного управління Міндоходів в АР
Крим від 07.11.2013 № 195-р було визначено
робочим днем з подальшим наданням днів
відпочинку за фактично відпрацьований
час (а.с.190).

Суд не погоджується з доводами
позивача щодо проведення перевірки з
порушенням ст. 80 ПК України, в частині
ознайомлення з актом перевірки тільки
бару кафе та вручення копії акту
перевірки шляхом направлення поштою.

Згідно з абз. 1 п. 86.5 ст. 86 ПК України акт
(довідка) про результати фактичних
перевірок, визначених статтею 80 цього
Кодексу, складається у двох
примірниках, підписується посадовими
особами контролюючих органів, які
проводили перевірку, реєструється не
пізніше наступного робочого дня після
закінчення перевірки. Акт (довідка) про
результати зазначених перевірок
підписується особою, яка здійснювала
розрахункові операції, платником
податків та його законними
представниками (у разі наявності).

Матеріали справи містять докази того,
що перевірка була проведена в
присутності уповноваженої особи
позивача - бармена ОСОБА_5, на
здійснення розрахункових операцій.

Здійснення розрахункової операції з
продажу ОСОБА_6 100 грм горілки
підтверджується також і показаннями
свідків, та не заперечується самим
позивачем.

При цьому ОСОБА_5 відмовила від
підписання акту перевірки, що
підтверджується відповідним актом
(зві. бік а.с.178).

За таких обставин, суд дійшов висновку
про відсутність підстав для визнання
протиправним наказу на проведення
перевірки, протиправними дій з
проведення перевірки та дій зі
складання акту перевірки.

Щодо невідповідності зазначених посад
у направлені на проведення перевірки
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посадам, вказаним у
службових посвідченнях (а.с.38), за умови
фактичного допуску до перевірки та
підтвердження в ході судового розгляду
обставини фактичного здійснення
повноважень посадових осіб ГУ
Міндоходів вказаними особами, це
порушення не може призвести до
визнання протиправним наказу на
проведення перевірки та протиправними
дій щодо проведення перевірки.

Разом з тим, суд зазначає, що наведені
позивачем обставини про внесення до
акту перевірки недостовірних даних про
наявність порушень законодавства в
сфері проведення розрахункових
операцій та правил торгівлі
алкогольними напоями, не є
самостійними підставами для
задоволення адміністративного позову
в частині визнання протиправними дій
посадових осіб ГУ Міндоходів в АР Крим
з проведення перевірки та складання
акту перевірки.

Суд зазначає, що за результатами
проведення перевірки на підставі Акту
перевірки було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 04.12.2013 №
та рішення про застосування
штрафних(фінансових) санкцій від 04.12.2013
№.

Таким чином, акт перевірки є предметом
доказування стосовно вимог по визнанню
протиправним та скасування вказаних
рішень та є лише відображенням
особистої думки посадових осіб
відповідача 1 , які складали акт
перевірки

Отже, акт перевірки та викладені у
ньому факти та висновки не можна
розглядати як рішення суб'єкта владних
повноважень, що породжує для суб'єкта
господарювання певні правові
наслідки.Контролюючий орган не
позбавлений права викладати в акті
перевірки власні суб'єктивні висновки
щодо зафіксованих обставин, та в
подальшому, у разі виникнення спору
щодо рішень, що приймаються на підставі
такого акту, обґрунтовувати ними
власну позицію щодо наявності певних
допущених платником податку порушень.

При цьому, слід зазначити, що оцінка
акту перевірки, в тому числі і оцінка
дій посадових осіб податкового органу
щодо його складання, викладення у ньому
висновків перевірки, а також щодо самих
висновків перевірки, надається
уповноваженими законом органами влади
при вирішенні спору щодо оскарження
рішення, прийнятого на підставі такого
акту.

З урахуванням викладеного суд
відмовляє в задоволені
адміністративного позову в частині
визнання протиправними дії
працівників Головного управління
Міндоходів в АР Крим із видання наказу
Головного управління Міндохоів в АР
Крим від 13.11.2013 про проведення
фактичної перевірки, із проведення
фактичної перевірки, із складення Акту
фактичної перевірки віл 16.11.2013 , та ії
прийняттям оспорюваних рішень про
застосування фінансових санкцій та
податкового повідомлення-рішення від
04.12.2013, а також визнання протиправним та
скасування наказу Головного
управління Міндоходів в АР Крим про
проведення фактичної перевірки
стосовно позивача.

Щодо вимог про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 04.12.2013 №
та рішення про застосування
штрафних(фінансових) санкцій від 04.12.2013
№, судом встановлено таке.

Відповідачем застосовано
штрафні(фінансові) санкції у наступних
розмірах (зві. бік а.с.171):

- проведення розрахунків без
застосування РРО - відповідно до п.1 ст.17
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» - 1 грн.;

- незабезпечення відповідності
сум готівкових коштів на місці
проведення розрахунків сумі коштів на
місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті
РРО - відповідно до п.1 ст. 17 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» - 1 грн.;

- порушення ведення обліку
товарних запасів на складах та/або за
місцем їх реалізації - відповідно до
ст.20 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» - 2950,00 грн.(1475,00
грн.Х 2);

- реалізація алкогольних напоїв
без марки акцизного податку
встановленого зразку - відповідно до
ст. 17 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" - 8500,00 грн.;

- реалізація алкогольних напоїв за
цінами нижче ніж встановлені
мінімальні роздрібні ціни - відповідно
до ст. 17 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" - 5000,00 грн.

Підставою для застосування вказаних
санкцій було встановлення
відповідачем таких обставин.

Перед проведенням перевірки було
зроблено закупку 100 грам горілки
«Новомоськовська» за ціною 5,00 грн. від
ціни за пляшку горілки міцністю 40%
обертів та місткістю 0,5 літри у сім 25
грн., в той час коли Постановою Кабінету
Міністрів України «Про встановлення
розмірів мінімальних
оптово-відпускних і роздрібних цін на
окремі види алкогольних напоїв» від
30.10.2008 № 957 встановлено мінімальний
розмір ціни на алкогольні напої - 150,50
грн. за один літр 100-відстокового
спирту, за один літр 40-відсоткового
спирту розмір мінімальної
оптово-відпускної ціни на окремі види
алкогольних напоїв - 60,20 грн.(вартість 0,5
л -30,10 грн. відповідно).

Підчас реалізації вказаного товару
уповноваженою особою позивача, яка
здійснює розрахункові операцій
(бармен) не було видано розрахункового
документу РРО (фіскального чеку).

Також при проведені перевірки було
виявлено невідповідність готівкових
коштів на місці проведення
розрахунків денному звіту РРО -
Х-звіту(а.с.173), в якому розмір коштів на
місці проведення розрахунків складає
143,45 грн. В акті перевірки зазначено, що
невідповідність суми готівкових
коштів складає 1 грн. без урахування
покупки.

Також перевіряючими в Акті перевірки
зазначено про зберігання та реалізацію
59 пляшок горілки «Новомосковська» о,5 л,
міцністю 40% обертів, ДСТУ 4256-2003
виробництва ПП «Маві» м Судак, штрих
код 164, за ціною продажу 25 грн. без
марок акцизного збору встановленого
зразку.

Відповідачем стосовно вказаної партії
горілки зазначено в акті перевірки, що
позивачем також порушено порядок
ведення обліку товарних засобів за
місцем їх реалізації та /або
зберігання, оскільки на неї були
відсутні будь-які документи на товар.
На думку відповідача вартість
зазначеного товару складає 1475,00 грн.

Правові засади застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг визначені Законом
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» №265/95-ВР від
06.07.1995р. (зі змінами і доповненнями).

Статтею 3 вказаного Закону передбачені
обов'язки суб'єктів підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг.

Згідно п.п.11,13 ст. 3 Закону передбачено,
що cуб'єкт підприємницької діяльності
зобов'язаний проводити розрахункові
операції через реєстратори
розрахункових операцій з
використанням режиму попереднього
програмування найменування, цін
товарів (послуг) та обліку їх кількості;
забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку
використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Позивач в своїй господарській
діяльності при розрахунку з
відвідувачами бару використовує
реєстратор розрахункових операцій MINI-N
400 ME, фіскальним номер № , що
підтверджується книгою обліку
розрахункових операцій(а.с.162).

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_5 не заперечувала обставину
невидачі при проведені розрахункової
операції фіскального чеку та не
проведені через РРО отриманих коштів, а
також наявності невідповідності суми
коштів в касі РРО та Х-звіті РРО в
розмірі 1 грн.

Таким чином, вказані обставини на думку
суду є доведеними.

Відповідальність за такі порушення
встановлено п.1 ст. 17 Закону, згідно з
якою у разі встановлення протягом
календарного року в ході перевірки
факту: проведення розрахункових
операцій з використанням реєстраторів
розрахункових операцій або
розрахункових книжок на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих
послуг); непроведення розрахункових
операцій через реєстратори
розрахункових операцій з фіскальним
режимом роботи; невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, зазначеній у
денному звіті, а в разі використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня;
нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки на
окремому господарському об'єкті такого
суб'єкта господарювання:

вчинене вперше - 1 гривня;

вчинене вдруге - 100 відсотків вартості
проданих з порушеннями, встановленими
цим підпунктом, товарів (послуг);

за кожне наступне вчинене порушення - у
п'ятикратному розмірі вартості
проданих з порушеннями, встановленими
цим підпунктом, товарів (послуг).

Відповідачем встановлено штрафні
санкції в розмірі 1 грн. за кожне
порушення, разом - 2 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
відсутні підстави для визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
04.12.2013 № щодо застосування
штрафних(фінансових) санкцій у
вказаному розмірі.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону суб'єкти
підприємницької діяльності
зобов'язані вести у порядку,
встановленому законодавством, облік
товарних запасів на складах та/або за
місцем їх реалізації, здійснювати
продаж лише тих товарів, які
відображені в такому обліку, за
винятком продажу товарів особами, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку обсягів
реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно зі ст.20 Закону до суб'єктів
господарювання, що здійснюють
реалізацію товарів, які не обліковані у
встановленому порядку, застосовується
фінансова санкція у розмірі подвійної
вартості необлікованих товарів, які не
обліковані за місцем реалізації та
зберігання, за цінами реалізації, але
не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Статтею 6 Закону передбачено, що облік
товарних запасів фізичною особою -
суб'єктом підприємницької діяльності
ведеться у порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

З аналізу зазначеного вище вбачається,
що облік товарних запасів є суто
бухгалтерською категорією, тому
порядок ведення обліку товарних
запасів здійснюється на підставі норм
законодавства, що регулюють порядок
ведення бухгалтерського обліку.

Правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в Україні визначені Законом
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні».

Згідно зі ст.1 Закону бухгалтерський
облік - процес виявлення, вимірювання,
реєстрації, накопичення, узагальнення,
зберігання та передачі інформації про
діяльність підприємства зовнішнім та
внутрішнім користувачам для прийняття
рішень.

Пунктом 2 ст. 3 вказаного Закону
передбачено, що бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. п. 1,2 ст. 9 Закону
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 3 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» інформація, що
міститься у прийнятих до обліку
первинних документах систематизується
на рахунках бухгалтерського обліку в
регістрах синтетичного та
аналітичного обліку шляхом подвійного
запису їх на взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 8 вказаного Закону
бухгалтерський облік на підприємстві
ведеться безперервно з дня реєстрації
підприємства до його ліквідації.

Питання організації бухгалтерського
обліку на підприємстві належать до
компетенції його власника (власників)
або уповноваженого органу (посадової
особи) відповідно до законодавства та
установчих документів.

Суд зазначає, що встановлене
відповідачем порушення ведення обліку
товарних запасів, реалізація
алкогольних напоїв у роздріб по ціні,
нижче мінімальної, та реалізація
алкогольних напоїв без марок акцизного
збору стосується однієї й той же партії
горілки «Новомосковська» в кількості 59
шт. яка зафіксована в акті перевірки та
у відомості, складеній перевіряючими
(а.с.177).

Статтею 11 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" встановлено вимоги до
маркування марками акцизного збору
алкогольних напоїв.

Ст. 17 вказаного закону встановлено
відповідальність у вигляді
штрафних(фінансових) санкцій за
наступні порушення:

- оптову або роздрібну торгівлі
коньяком, алкогольними напоями,
горілкою, лікеро-горілчаними виробами
та вином за цінами, нижчими за
встановлені мінімальні
оптово-відпускні або роздрібні ціни на
такі напої - 100 відсотків вартості
отриманої партії товару, розрахованої
виходячи з мінімальних
оптово-відпускних або роздрібних цін,
але не менше 5000 гривень;

- виробництво, зберігання,
транспортування, реалізацію
фальсифікованих алкогольних напоїв чи
тютюнових виробів; алкогольних напоїв
чи тютюнових виробів без марок
акцизного податку встановленого
зразка або з підробленими марками
акцизного податку - 200 відсотків
вартості товару, але не менше 8500
гривень.

Згідно з наданою відповідачем 1
відомістю було встановлено порушення
обліку товарних запасів та реалізацію
алкогольних напоїв без марок акцизного
збору на суму 1475,00 грн.(25,00 грн.Х59 шт.).

При чому, вартість алкогольних напоїв
було вирахувано математичним шляхом з
вартості 100,00 грам горілки, придбаної
представником контролюючого органу,
яка нібито є такою ж самою горілкою
«Новомоськовська», по ціні 5,00 грн.

Суд зазначає, що підчас судового
засідання не було встановлено вивчення
посадовими особами відповідача 1
будь-яких бухгалтерських документів
позивача, зафіксовано в будь-якій
спосіб, крім відображення в акті
перевірки, придбання горілки у обсязі
100 грн. саме по ціні 5 грн. та із назвою
«Новомосковська».

Придбання горілки та проведення
розрахункової операції було здійснено
одним представником контролюючого
органу -ОСОБА_6, інший представник
відповідача 1 ОСОБА_7 був присутній
тільки при проведені перевірки.

Натомість допитаний в судовому
засіданні свідок ОСОБА_5 , яка працює
барменом у барі «ІНФОРМАЦІЯ_1»
пояснила, що було здійснено реалізацію
іншого алкогольного напою - горілки
«Пшенічна», облік якої позивачем
підтверджено в судовому засіданні
первинними документами (а.с.68).

В судовому засіданні було також
допитано свідка ОСОБА_9 , якій є сином
позивача, та пояснив, що горілка
«Новомосковська», яку було описано
посадовими особами відповідача 1,
належала йому, була тимчасово
розміщена в підсобному приміщенні, яке
належить батьку , та не була
передбачена для реалізації у барі
«ІНФОРМАЦІЯ_1». Крім того, ОСОБА_9
зазначив, що горілка «Новомосковська»
мала марки акцизного збору.

Вказані обставини було підтверджено
також показаннями свідка ОСОБА_5 Крім
того, ОСОБА_5 пояснила, що 100 грам
горілки було продано ОСОБА_6 по ціні 6,10
грн., а він не надав тільки 10 копійок та
обіцяв їх занести згодом, натомість
повернувся до бару із другим
перевіряючим.

Отже відповідачами не доведено
наявність порушень з боку позивача
щодо реалізації алкогольних напоїв по
ціні нижче мінімальної.

Суд критично ставиться до показань
свідків - ОСОБА_6, ОСОБА_7, які проводили
безпосередньо перевірку, оскільки
матеріали перевірки не містить опис
коштів, які є були на місці проведені
розрахунків, не містить відомостей, яку
саме купюру було надано в оплатку 100
грам горілки.

Матеріали перевірки також не містять
будь-яких доказів фіксації порушення,
що виразились у зберіганні та
реалізації горілки «Новомосковської»
та відсутність на пляшках з цією
горілкою марок акцизного збору. Не
доведено відповідачем 1 й обставин
належності вказаної горілки саме
позивачу.

Відповідачем надано лише зошит
Оперативного управління ГУ Міндоходів
в АР Крим, підрозділу податкової
міліції, відповідно до якого
зафіксовано 16.11.2013 о 12:00 годині дзвінок
про реалізацію алкогольних напоїв без
марок акцизного збору (а.с.168).

При цьому доказів реагування у
будь-якій спосіб з боку працівників
податкової міліції на факт реалізації
алкогольних напоїв без марок акцизного
збору, суду не надано.

Разом з тим, необхідно зазначити, що
Статтями 164-5 та 177-2 Кодексу про
адміністративні правопорушення
передбачено відповідальність за
зберігання або транспортування
алкогольних напоїв чи тютюнових
виробів, на яких немає марок акцизного
збору встановленого зразка, придбання,
зберігання або реалізацію
фальсифікованих алкогольних напоїв
або тютюнових виробів.

Відповідно до ст. 255 Кодексу про
адміністративні правопорушення
протоколи за зазначені правопорушення
мають право складати уповноважені
посадові особи органів доходів і
зборів.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч цьому, відповідачем не було
представлено жодного доказу, який би
свідчив про правомірність висновків
відповідача щодо порушення позивачем,
викладених в акті перевірки.

В зв'язку з чим, суд дійшов висновку, що
ДПІ у Бахчисарайському районі ГУ
Міндоходів в АР Крим було неправомірно
застосовано штрафні санкції
відповідно до податкового
повідомлення-рішення від 04.12.2013 №
на суму 2950,00 грн. та рішення про
застосування штрафних(фінансових)
санкцій від 04.12.2013 № на суму 13500,00
грн.

Суд також вважає за необхідне
зазначити наступне.

Згідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1. ст. 14 ПК України
грошове зобов'язання платника податків
- сума коштів, яку платник податків
повинен сплатити до відповідного
бюджету як податкове зобов'язання
та/або штрафну (фінансову) санкцію, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно до п.п. 14.1.157 п.14.1. ст.14 ПК України
податкове повідомлення-рішення -
письмове повідомлення контролюючого
органу (рішення) про обов'язок платника
податків сплатити суму грошового
зобов'язання, визначену контролюючим
органом у випадках, передбачених цим
Кодексом та іншими законодавчими
актами, контроль за виконанням яких
покладено на контролюючі органи, або
внести відповідні зміни до податкової
звітності.

Порядком направлення органами
державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, затвердженим
Наказом Міністерства фінансів України
від 28.11.2012 № 1236, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 20 грудня
2012 р. за № 2135/22447, встановлено , що органи
державної податкової служби складають
та направляють (вручають) платникам
податків податкові
повідомлення-рішення про нарахування
(зменшення) грошового зобов'язання,
зменшення (збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість (п.1.2).

Відповідно до п.п.2.1.,2.2. вказаного
Порядку орган державної податкової
служби визначає суму нарахування
(зменшення) грошового зобов'язання,
зменшення (збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість та складає податкове
повідомлення-рішення у випадках, якщо,
зокрема (підпункт «в») згідно з
податковим та іншим законодавством
особою, відповідальною за нарахування
сум податкових зобов'язань з окремого
податку або збору, застосування
штрафних (фінансових) санкцій та пені, у
тому числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
орган державної податкової служби.

У випадках, зазначених у пункті 2.1 цього
розділу, відповідний структурний
підрозділ органу державної податкової
служби складає податкове
повідомлення-рішення за формою згідно
з додатком 10 про застосування штрафної
(фінансової) санкції (штрафу) за
порушення норм іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби (форма "С").

Суд вважає, що Закон України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" є іншим
законодавством, застосування заходів
реагування за порушення якого та
притягнення до відповідальності
порушників покладено на органи
Міністерства доходів і зборів України.

Таким чином, під час прийняття
суб'єктом владних повноважень рішення
про накладення штрафних санкцій, таке
рішення повинно прийматися у формі
податкового повідомлення -рішення і
відповідно до норм Податкового кодексу
України, тоді як відповідачем було
прийнято рішення не передбачене ПК
України.

Враховуючи викладені обставини,
внесення посадовими особами
відповідача 1 помилково відомостей про
наявність порушень законодавства до
акту перевірки позивача, недоведеність
в порядку ст. 71 КАС України суб'єктом
владних повноважень правомірності
своїх дій, а також винесення
відповідачем 2 рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій із порушенням встановленої
форми прийняття вказаних рішень, суд
вважає, що наявні підстави для
задоволення адміністративного позову
в частині визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 04.12.2013 №
в частині застосування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 2950,00 грн. та
рішення про застосування фінансових
санкцій від 04.12.2013 № .

Таким чином, суд частково задовольняє
позовні вимоги.

В судовому засіданні 24.02.2014р.
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Відповідно до
ст.ст.160,163 КАС України повний текст
постанови виготовлено 28.02.2014р.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 94, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
частково.

2. Визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 04.12.2013 №
в частині застосування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 2950,00 грн.;

3. Визнати протиправним та
скасувати рішення про застосування
фінансових санкцій від 04.12.2013 №
повністю.

4. В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через
10 днів з дня її проголошення. Якщо
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови або справу
розглянуто у порядку письмового
провадження, постанова набирає
законної сили через 10 днів з дня її
отримання у разі неподання апеляційної
скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд Автономної
Республіки Крим протягом 10 днів з дня
проголошення. У разі проголошення
вступної та резолютивної частини
постанови або розгляду справи у
порядку письмового провадження,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя підпис Котарева Г.М.

З оригіналом згідно
Котарева Г.М.