Справа № 826/18328/13-а
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Костенко
Суддя-доповідач: Романчук О.М
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційну скаргу
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Мегаполіс
Україна Лоджістікс» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 05.11.2013 року
№100270000/2013/300440/2, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів в
якому просить:

скасувати рішення Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про коригування митної вартості
товарів від 05.11.2013 року №100270000/2013/300440/2.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 грудня 2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, Київська міжрегіональна
митниця Міндоходів подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою у задоволенні
позову відмовити повністю.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
залишити без задоволення, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі зовнішньоекономічного
контракту від 17.10.2012 року №MJF-MUL з
Компанією «MJF Teas (Pvt) Ltd» (Шрі-Ланка)
(Продавець), додаткової угоди від 09.09.2013
року, відповідно до специфікації №3006512
від 23.08.2013 року і комерційного інвойсу
від 23.08.2013 року №3006512, позивачем
придбано на умовах СІР-Київ товар (чай),
визначеного в специфікації та інвойсі
асортименту, кількості, ціни, на
загальну вартість 54697,80 дол.США, у т.ч.:
товар 1 - 47152,8 дол.США, товар 2 - 7545 дол.США.

Також, у специфікації та в інвойсі
зазначено вартість страхування - 326,28
дол. США та вартість перевезення - 4300
дол. США. Загальна фактурна вартість
партії оцінюваного товару склала 59324,08
дол. США.

Даний товар подано до митного
оформлення згідно ВМД №100270000/2013/183349 від
05.11.2013 року та задекларовано його митну
вартість згідно із ст. 58 МК за першим
методом (за ціною договору) у розмірі
59324,08 дол. США, що складається з ціни на
товар - 54697,80 дол.США і додаткових
витрат: на страхування і
транспортування - 4626,28 дол. США.

Судом встановлено, що відповідачем
скориговано митну вартість товару 1 та
визначено її на рівні 67968 дол. США, про
що прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №100270000/2013/300440/2
від 05.11.2013 року.

Як зазначено в гр. 33 цього рішення, його
прийнято у зв'язку з тим, що надані
документи містять неповні відомості (у
наданих документах наявні
розбіжності), а саме: п. 3.4 контракту
визначено, що товар поставляється на
умовах СІР-Київ (Інкотермс-2010), але пп.
3.17 оговорюється, що всі ризики, втрати
чи пошкодження товарів переходять до
Покупця в момент передачі Продавцем
товарів першому перевізникові. Цим же
підпунктом встановлено, що право
власності на товари переходить до
Покупця в момент надходження таких
товарів на склад Покупця за адресою:
м.Київ, вул. Електротехнічна, 45. В
рішенні зазначено, що визначена
відповідачем відповідно до ст. 64 МК
митна вартість товарів ґрунтується на
митній вартості товару, подібного за
якісними характеристиками згідно з ВМД
від 07.10.2013 року №100250000/2013/073081.

Позивач не погоджуючись з такими
рішеннями відповідача звернувся до
суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів виходить з
наступного.

Як встановлено судом і підтверджується
матеріалами справи, позивачем надано
відповідачу для митного оформлення
імпортованого товару необхідні
основні документи, що визначені ч.2 ст. 53
МК, а саме: контракт від 17.10.2012 року
№MJF-MUL з Компанією «MJF Teas (Pvt) Ltd»
(Шрі-Ланка), додаткову угоду від 09.09.2013
року, специфікацію №3006512 від 23.08.2013 року
і комерційний інвойс від 23.08.2013 року
№3006512, транспортні документи
(коносамент, CMR), страховий поліс та ін.
Крім цього, позивачем додатково надано
прайс-лист фірми виробника.

Перелік наданих документів
відображено в гр. 18 оскаржуваного
рішення, в картці відмови у митному
оформленні та у гр. 44 ВМД і відповідачем
не заперечується.

Подані основні документи, копії яких
наявні у справі, чітко ідентифікують
оцінюваний товар, не містять
розбіжностей та містять дані, що
піддаються обчисленню, і підтверджують
ціну товарів, що підлягала сплаті
позивачем на користь продавця, - 59324,08
дол. США. При цьому вказані документи
окремо містили додаткові відомості про
витрати на страхування та
транспортування, що включалися до ціни.

Відповідно до ч.2 ст. 53 МКУ встановлено
вичерпний перелік документів, які
підтверджують митну вартість товарів,
та копія митної декларації країни
відправлення згідно вказаної норми
закону не передбачена, а тому доводи
митного органу є необґрунтованими.

У разі якщо документи, зазначені у ч.2
ст.53 Митного кодексу України, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи, зокрема і
копію митної декларації країни
відправлення.

Як вбачається, оскаржуване рішення в
графі 33 не містить обставин, зазначених
ст.53 Митного кодексу України, а саме:
документи містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, що як наслідок у
митного органу обґрунтованих і
мотивованих підстав для витребування
додаткових документів не було.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

При цьому кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Так, Київською міжрегіональною
митницею при визначенні митної
вартості товару в оскаржуваному
позивачем рішенні було застосовано
другорядний метод, а саме резервний
метод.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України,
митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена, або підлягає
сплаті за товари, тобто загальна сума
всіх платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Матеріалами справи підтверджується, що
позивачем надано відповідачу для
митного оформлення імпортованого
товару документи, що передбачені ч. 2 ст.
53 МК. Подані документи чітко
ідентифікували оцінюваний товар та
містили об'єктивні і достовірні дані,
що піддавалися обчисленню, які чітко
підтверджували ціну товарів, що
підлягала сплаті позивачем на користь
продавця, тобто підтверджували митну
вартість товарів за ціною договору
згідно з вимогами ч.ч.4, 5 ст. 58 МК.

Відповідачем не підтверджено
належними доказами та аргументованими
доводами наявність у поданих позивачем
документах розбіжностей, ознак
підробки або відсутність всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, а тому колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про правильність
визначення позивачем митної вартості
товару за ціною договору, що як
наслідок тягне за собою скасування
рішення Київської регіональної
митниці про визнання митної вартості
товару від 05.11.2013 року №100270000/2013/300440/2.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 12 грудня 2013 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.