Справа № 826/13681/13-а
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Каракашьян
Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

27 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого-судді
Ганечко О.М.,

суддів
Коротких
А.Ю.,

Хрімлі О.Г.,

при секретарі:
Біднячук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Приватного торгового-промислового
підприємства «Оптім» на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 30 вересня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Приватного
торгового-промислового підприємства
«Оптім» до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у м. Києві про
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач Приватне
торгово-промислове підприємство
«Оптім» звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Інспекції
з питань захисту прав споживачів у м.
Києві, в якому просив суд визнати
протиправною та скасувати постанову
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м. Києві від 23 липня 2013
року №000060.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 30
вересня 2013 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою
задоволити позовні вимоги. Свої вимоги
апелянт обгрунтовує тим, що судом
порушено норми матеріального та
процесуального права, неповно та
необ'єктивно вивчені обставини справи.

Згідно вимог ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду знаходить, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін, з наступних
підстав.

В судовому засіданні представник
позивача Приватного
торгового-промислового підприємства
«Оптім» апеляційну скаргу підтримав в
повному обсязі та просив задовольнити
вимоги, викладені в ній.

Представник відповідача Інспекції з
питань захисту прав споживачів у м.
Києві в судове засідання не з'явився,
будучи належним чином повідомленим.

Як видно з матеріалів справи,
відповідачем Інспекцією з питань
захисту прав споживачів у м. Києві було
проведено позапланову перевірку
дотримання Приватним
торгово-промисловим підприємством
«Оптім» законодавства про державний
ринковий нагляд.

Перевірка проводилась стосовно питань
відповідності побутової техніки
вимогам Технічних регламентів, дія
яких розповсюджується на зазначену
продукцію, Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції» з одержанням для
перевірки відповідно до ч.1 ст.23 Закону
України «Про державний ринковий нагляд
і контроль нехарчової продукції»
наступних документів (їх копій):
супровідної документації, що додається
до продукції (включаючи інструкції
щодо користування продукцією);
висновків експертиз та протоколів
випробувань; документів, що дають змогу
відстежити ланцюг постачання
відповідної продукції та її подальший
обіг (договори, товарно-супровідна
документація) та інші документи.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем було складено Акт
перевірки характеристик продукції
№000122 від 02.07.2013 року (далі - Акт
перевірки) та протокол про виявлені
порушення N0000059 від 02.07.2013 року.

На підставі вищезазначеного Акту,
Інспекцією було винесено постанову про
накладення штрафних санкцій від 23.07.2013
року №000060, якою, за порушення вимог п.2
ч.2 ст.44 Закону України «Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції», на позивача було накладено
штраф в розмірі 25500грн.

Позивач в своїй апеляційній скарзі
вказує, що відповідачем неправомірно
застосовано санкцію у вигляді
накладення штрафу, на підставі п.2 ч.2
ст.44 Закону України «Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції», оскільки позивачем надано
всю необхідну документацію. Хоча з
такою позицією не можна погодитись,
адже відповідачу було надано копії
декларацій про відповідність, копії
сертифікатів відповідності, копії
регламентів та висновків державної
санітарно - епідеміологічної
експертизи, та не надано жодної
документації (договори,
товарно-супровідну документацію тощо),
що дала б змогу встановити
найменування та місцезнаходження
виробника або особу, яка поставила
позивачу продукцію.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дав належну оцінку даному
факту, вказавши, що, відповідно до ч.5
ст.8 Закону України «Про державний
ринковий нагляд і контроль нехарчової
продукції», суб'єкти господарювання
зобов'язані надавати на вимогу органів
ринкового нагляду документацію, що дає
змогу ідентифікувати: 1) будь-який
суб'єкт господарювання, який поставив
їм відповідну продукцію; 2) будь-який
суб'єкт господарювання, якому вони
поставили відповідну продукцію. Також
встановлено, що суб'єкти
господарювання зобов'язані зберігати
документацію, визначену в ч.5 ст.8
вказаного Закону, протягом строку,
встановленого відповідним технічним
регламентом, а якщо такий строк
технічним регламентом не встановлено:
1) виробник - протягом десяти років з дня
введення ним відповідної продукції в
обіг; 2) уповноважений представник,
імпортер або розповсюджувач - протягом
десяти років з дня одержання ним
відповідної продукції. А відповідно,
цією правовою нормою встановлено
обов'язок позивача зі зберігання та
надання відповідачу такої
документації. Саме цю документацію і
було витребувано відповідачем у
позивача, у відповідності до
направлення на проведення перевірки,
врученого представнику позивача, і
саме вона не була надана Інспекції при
проведенні перевірки.

Згідно з ч.7 ст.8 Закону України «Про
державний ринковий нагляд і контроль
нехарчової продукції», у разі, якщо
виробник продукції не може бути
ідентифікований органом ринкового
нагляду, для цілей цього Закону, особою,
що ввела таку продукцію в обіг,
вважається кожен суб'єкт
господарювання в ланцюгу постачання
відповідної продукції, який протягом
узгодженого з органом ринкового
нагляду строку (терміну) не надав
документацію, що дає змогу встановити
найменування та місцезнаходження
виробника або особи, яка поставила
суб'єкту господарювання цю продукцію.

Таким чином, в розумінні
Закону України «Про державний ринковий
нагляд і контроль нехарчової
продукції», позивач вважається особою,
що ввів продукцію в обіг, оскільки він,
протягом строку проведення перевірки,
не надав на вимогу відповідача
документів, що дають змогу відстежити
ланцюг постачання відповідної
продукції та її подальший обіг, та є
особою, яка займається реалізацією
даної продукції, тобто фактично
вводить її в обіг. Відповідно,
посилання апелянта в скарзі на те, що
він не є такою особою, є безпідставні,
та не можуть бути взяті до уваги.

Колегія суддів не може прийняти до
уваги посилання позивача в апеляційній
скарзі на те, що відповідачем не
доведено факту невідповідності такої
продукції встановленим вимогам, але
слід звернути увагу, на те, що Інспекція
з питань захисту прав споживачів у м.
Києві як перевіряючий орган, не
зобов'язаний доводити відповідність чи
невідповідність продукції, яка
перевіряється.

Враховуючи вище викладене, втрачають
сенс інші доводи та посилання в
апеляційній скарзі на норми закону і
обставини справи. Безпідставне й те, що
позивач наводить як доводи апеляційної
скарги неповне встановлення:
відповідності технічним регламентам,
фактичних технічних характеристик
продукції.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи вище викладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що відмова у
задоволенні вимог позивача є
правомірною, оскільки правові підстави
для задоволення таких вимог - відсутні.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин
справи, підтвержених доказами, а
апеляційна скарга є необгрунтованою,
її доводи не знайшли свого
підтвердження під час судового
розгляду, не спростовують висновків
суду першої інстанції, тому колегія
суддів не вбачає підстав для його
скасування.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Приватного
торгового-промислового підприємства
«Оптім» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 30 вересня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Ганечко
О.М.

Судді:

Хрімлі О.Г.

Коротких
А.Ю.

.

Головуючий суддя
Ганечко О.М.

Судді:
Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.