Справа № 2а-6653/09/1370
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року м. Київ
К/800/21436/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Бухтіярової І.О., Костенка М.І.,
Приходько І.В.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Галицькому районі м. Львова
Львівської області Державної
податкової служби

на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 30.11.2009 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.03.2013 року

у справі № 2а-6653/09/1370 (2731/10/9104)

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Датекс ЛТД» (далі -
позивач, ТОВ «Датекс ЛТД»)

до Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м. Львова (далі -
відповідач, ДПІ у Галицькому р-ні м.
Львова)

про визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «Датекс ЛТД» звернулось у жовтні 2009
року до суду з позовом до ДПІ у
Галицькому р-ні м. Львова, у якому, з
урахуванням поданих уточнень, просило
визнати нечинними податкові
повідомлення-рішення № /0 від
06.05.2009 року, № /1/19338693 від 09.06.2009
року, № /2 від 23.06.2009 року, № /3
від 11.08.2009 року, № /4 від 19.10.2009 року,
№ /0 від 06.05.2009 року, № /1/19338693
від 09.06.2009 року, № /2 від 23.06.2009 року,
№ /3 від 11.08.2009 року, № /4 від
19.10.2009 року, № /0/19338693 від 27.02.2009
року, № /1/19338693 від 06.05.2009 року, №
/2 від 24.06.2009 року, № /3 від
05.08.2009 року, № /4 від 08.10.2009 року; №
/0/19338693 від 27.02.2009 року, №
/1/19338693 від 06.05.2009 року, № /2
від 24.06.2009 року, № /3 від 05.08.2009 року,
№ /4 від 08.10.2009 року та рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій № від 29.02.2009 року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 30.11.2009 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 26.03.2013 року, позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову. Вважає, що рішення судів першої
та апеляційної інстанцій були прийняті
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні відповідно до ст. 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
виїзну планову та виїзну позапланову
перевірки позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.10.2005 року по 30.09.2008 року з
питань правильності декларування
податкового кредиту та податкового
зобов'язання з ПДВ за березень-жовтень
2008 року по взаєморозрахунках з ТОВ
«Профліга», за результатами якої
складено акти № 157/23-0/19338693 від 10.02.2009
року та № 761/23-209/19338693 від 21.04.2009 року, на
підставі яких винесено оскаржувані
податкові повідомлення-рішення та
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій.

Крім того, судами попередніх інстанцій
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що між позивачем (Замовник) та
ТОВ «Профліга» (Виконавець) укладено
договори на виконання робіт № 060106 від
01.06.2006 року, предметом якого було
виконання робіт по створенню
проектно-кошторисної документації,
будівництву, реконструкції та ремонту
комп'ютерних мереж, мереж
електроживлення, заземлення,
електрозв'язку, конструкцій внутрішніх
та зовнішніх інженерних систем та №
070301 від 03.07.2006 року, предметом якого
було виконання робіт з інформаційного
наповнення, актуалізації баз даних в
електронному вигляді, адміністрування
серверного обладнання, інші роботи,
пов'язані з розробкою, удосконаленням,
оптимізацією роботи програмного
забезпечення та баз даних. Також, 01.04.2007
року між цими ж сторонами було укладено
договір будівельного підряду № 070401.

Виконання вказаних договорів частково
припало на період, що охоплювався
позаплановою перевіркою:
березень-жовтень 2008 року.

Суди попередніх інстанцій, вирішуючи
спір по суті та задовольняючи позовні
вимоги, з висновками яких погоджується
колегія суддів касаційної інстанції,
виходили з наступного.

Факт виконання робіт ТОВ «Профліга»
підтверджується наявними у матеріалах
справи та дослідженими судами
попередніх інстанцій актами виконаних
робіт та відповідними податковими
накладними. Судами встановлено, що
первинні документи містять реквізити,
передбачені ч. 2 ст. 9 «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», зауваження
податкового органу щодо правильності
оформлення первинних бухгалтерських
документів та наявності у них всіх
необхідних реквізитів відсутні.

Судами досліджено, долучені до
матеріалів справи відповідні договори
із безпосередніми замовниками, для
яких виконувались роботи із залученням
ТОВ «Профліга», а саме договори
укладені між позивачем та ЗАТ
«Київстар Дж.Ес.Ем.», ТОВ «Неонет» та
ЗАТ «Львівська кондитерська фабрика
«Світоч».

Факти приймання результатів договорів
безпосередніми замовниками (ЗАТ
«Київстар Дж.Ес.Ем.», ЗАТ «Львівська
кондитерська фабрика «Світоч», ТОВ
«Неонет») підтверджується наявними у
матеріалах справи та дослідженими
судами попередніх інстанцій актами
виконаних робіт, що також не
заперечується податковим органом.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку, що формування
валових витрат позивачем у відповідних
податкових періодах відповідає
вимогам ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та підтверджується матеріалами справи,
а отже висновок податкового органу про
завищення ТОВ «Датекс ЛТД» у 2008 року
валових витрат на загальну суму 466 923,10
гривні та заниження суми податку на
прибуток у 2008 року в розмірі 116 730,77
гривень є безпідставним.

Крім того колегія суддів касаційної
інстанції вважає, що висновки ДПІ у
Галицькому р-ні м. Львова викладені у
актах перевірки про те, що угоди
укладені між ТОВ «Профліга» та
позивачем є такими, що завідомо
суперечать інтересам держави та
суспільства і направлені на ухилення
від сплати податків, не підтверджені
належними доказами та побудовані на
припущеннях зроблених на підставі
дослідження фінансово-господарської
діяльності ТОВ «Профліга».

Суди попередніх інстанцій дійшли
висновку, з яким погоджується суд
касаційної інстанції, що при
донарахуванні ТОВ «Датекс ЛТД» сум
податкового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств, відповідно до
акту перевірки № 761/23-209/19338693 від 21.04.2009
року «Про результати виїзної
позапланової перевірки позивача» з
питань правильності декларування
податкового кредиту та податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість по взаєморозрахунках з ТОВ
«Профліга», податковий орган вийшов за
межі наданих йому повноважень,
оскільки перевірка правильності
нарахування вказаного податку не
охоплювалась позаплановою перевіркою.

Крім того, колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з позицією
судів попередніх інстанцій щодо
неправомірності висновків
контролюючого органу про порушення
позивачем вимог пп. 1.22.1 п. 1.22, п. 1.25 ст. 1,
пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, пп. 12.1.5 п. 12.1 ст. 12, пп.
11.2.1 п. 11.2 ст. 11, п. 5.1 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» та пп. 7.4.1, пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» внаслідок недотримання
порядку списання безнадійної
заборгованості та отримання
безповоротної фінансової допомоги від
ТОВ «Будівельний світ», з наступних
підстав.

З акту перевірки № 157/23-0/19338693 від 10.02.2009
року вбачається, що на кінець жовтня 2006
року у позивача рахувалась
кредиторська заборгованість в сумі 507
703,50 гривні. перед ТОВ «Будівельний
світ» за виконані будівельно-монтажні
роботи зі створення систем заземлення
на підставі договору № 040706 від 07.04.2006
року.

Однак, судами встановлено, що між ТОВ
«Будівельний світ» (первісний
кредитор) та ПП «Фінкомінвест» (новий
кредитор) було укладено договір про
відступлення права вимоги від 11.08.2006
року. Повідомлення про відступлення
права вимоги датовано 11.08.2009 року та
лист, яким направлено копії документів,
що підтверджують право вимоги,
датовано 12.08.2009 року, що відповідає
умовам договору.

При розгляді справи судами попередніх
інстанцій досліджено, наданий
позивачем, оригінал зазначеного
договору від 11.08.2009 року та встановлено,
що копія договору та повідомлення про
відступлення права вимоги від 11.08.2009
року надавалась податковому органу
протягом усієї процедури оскарження.

Також судами встановлено, що позивач
після отримання повідомлення про
відступлення права вимоги та
представлення документів, що
підтверджують право вимоги нового
кредитора, погасив заборгованість в
сумі 507 703,50 гривні новому кредитору ПП
«Фінкомінвест», що не заперечується
відповідачем.

З огляду на зазначене, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку про
те, що твердження податкового органу
про укладення договору про
відступлення права вимоги між ТОВ
«Будівельний світ» та ПП
«Фінкомінвест» 11.10.2006 року, а не 11.08.2006
року не відповідають фактичним
обставинам справи, оскільки вони не
підтверджуються належними доказами.

Відтак не відповідає фактичним
обставинам справи і висновок
відповідача про укладення договору про
відступлення права вимоги вже після
припинення повноважень органу
управління (директора) ТОВ
«Будівельний світ», а відповідно і його
нікчемність, що спростовує
недотримання позивачем порядку
списання безнадійної заборгованості.

Таким чином, висновки контролюючого
органу про отримання позивачем від ТОВ
«Будівельний світ» безповоротної
фінансової допомоги спростовано
судами попередніх інстанцій та
фактичними обставинами справи, як і
висновок про необхідність включення до
складу валових доходів позивача у IV
кварталі 2006 року кредиторської
заборгованості перед ТОВ «Будівельний
світ» в сумі 507 703,50 гривні та
необхідність виключення зі складу
валових витрат у IV кварталі 2006 року
суми валових витрат (без ПДВ) 423 086,25
гривень та виключення з суми
податкового кредиту суми ПДВ 84 617,25
гривень.

Разом з тим, колегія суддів касаційної
інстанції вважає в повній мірі
обґрунтованими висновки судів першої
та апеляційної інстанції про
неправомірність рішення ДПІ у
Галицькому р-ні м. Львова про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій № від 15.05.2009 року (№
від 29.02.2009 року), з наступних підстав.

З акту перевірки № 157/23-0/19338693 від 10.02.2009
року вбачається, що податковим органом
було встановлено допущення позивачем
перевищення доведеного ліміту залишку
готівки в касі підприємства (170
грн./день) внаслідок відсутності
підпису працівника підприємства у
видатковому касовому ордері за 03.08.2007
року (отримання заробітної плати за
липень 2007 року).

Однак, судами встановлено, з
урахуванням приписів п. 7.24 Положення
НБУ «Про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні» (далі -
Положення), що податковим органом
невірно визначено характер порушення
та розмір перевищеного ліміту залишку
готівки в касі підприємства, оскільки
фактично мало місце перевищення
доведеного ліміту залишку готівки в
касі підприємства в сумі 236,76 гривень, а
не в сумі 5208,72 гривень.

Разом з тим, штрафні санкції за
порушення п. п. 2.7, 2.8, 3.5, 3.8 Положення, які
застосовується на підставі Указу
Президента «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки», є
адміністративно-господарськими і були
накладені рішенням податкового органу
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій № лише 29.02.2009 року, тобто
із порушенням строку, передбаченого ст.
250 Господарського кодексу України, з
огляду на що суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку, що таке
рішення є протиправним і підлягає
скасуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів
касаційної інстанції погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
які правомірно визначили
необґрунтованість висновків
відповідача, які викладені в актах
перевірок № 157/23-0/19338693 від 10.02.2009 року та
№ 761/23-209/19338693 від 21.04.2009 року про
порушення позивачем вимог податкового
законодавства та визнали нечинними
податкові повідомлення-рішення ДПІ у
Галицькому р-ні м. Львова.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ст. 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Галицькому районі м. Львова
Львівської області Державної
податкової служби - відхилити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 30.11.2009 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.03.2013 року
у справі № 2а-6653/09/1370 (2731/10/9104) - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
переглянута з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: підпис (підпис)
І. О. Бухтіярова Судді: підпис
(підпис) М. І. КостенкоПомічник судді
підпис (підпис) І. В. Приходько З
оригіналом згідно З оригіналом згідно