Справа № 872/14683/13
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2013 р. справа № 2а/5332/11
(6а/201/61/2013)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Мельника В.В.

суддів: Нагорної Л.М.
Юхименка О.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на ухвалу Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 16 серпня 2013 року у
справі № 2а/5332/11 за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації про перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська з адміністративним
позовом до Головного управління праці
та соціального захисту населення
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації (далі по тексту -
відповідач), в якому просив визнати
бездіяльність відповідача щодо не
призначення щорічної разової допомоги
до 5 травня позивачу як інваліду війни
3- ої групи у відповідних розмірах
згідно ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» за 2011 рік -
протиправною; зобов'язати відповідача
перерахувати та виплатити на користь
позивачу недоплачену суму за щорічною
разовою грошовою допомогою до 5 травня
як інваліду 3- ої групи за 2011 рік в
розмірі 7- ми мінімальних пенсій за
віком згідно ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» з урахуванням
раніше виплаченої суми.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2011
року позов задоволено; визнано дії
відповідача щодо нарахування позивачу
разової щорічної грошової допомоги до 5
травня 2011 року не в повному обсязі -
неправомірними; зобов'язано
відповідача здійснити та виплатити
позивачу разову щорічну грошову
допомогу до 5 травня з розрахунку семи
мінімальних пенсій за віком згідно ст.
13 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» за 2011 рік з урахуванням
фактичного виплачених у цей період
коштів.

8 серпня 2013 року на адресу Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
надійшла заява за вх. № 20519 від ОСОБА_1
про заміну чи встановлення способу
виконання судового рішення та заміну
сторони виконавчого провадження її
правонаступником, згідно якої для
повного виконання судового рішення
виникла необхідність змінити порядок
його виконання, а саме змінити слова в
резолютивній частині рішення з
«зобов'язати провести перерахунок та
виплатити» на «стягнути» суму
недоплаченої пенсії у розмірі 4838
гривень.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 16 серпня 2013 року
у задоволені заяви позивача
відмовлено.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд скасувати
ухвалу Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 16 серпня 2013 року у
справі № 2а/5332/11 та прийняти нове
рішення, яким задовольнити заяву про
зміну, чи встановлення способу
виконання рішення.

Дана адміністративна справа
розглянута апеляційним судом
відповідно до ст. 197
КАС України в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів переглядає справу в
межах доводів апеляційної скарги
відповідача.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
та матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав

Відповідно до матеріалів справи 07
листопада 2011 року судом першої
інстанції видано стягувачеві
виконавчий лист.

Як вбачається з матеріалів справи
головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області було
винесено постанову від 25 квітня 2013 року
про повернення виконавчого документа
стягувачеві, в котрій вказує на те, що
зазначене рішень боржником було
виконано в частині перерахунку пенсії.

Доказів про оскарження постанови про
повернення виконавчого документа
стягувачеві на час звернення позивача
до суду з заявою не надано.

Згідно з частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Необхідною умовою для зміни способу
виконання судового рішення відповідно
до ч. 2 ст. 263 КАС України є наявність
виняткових обставин, які б зумовлювали
необхідність такої зміни, адже в такий
спосіб змінюються висновки вже
прийнятого судового рішення. Тобто,
зміна способу виконання судового
рішення повинна узгоджуватися з тими
обґрунтуваннями судового рішення, на
які спираються висновки суду, що
містяться в резолютивній частині
судового рішення.

Звертаючись з заявою до суду про зміну
способу виконання судового рішення,
заявник, просив змінити спосіб і
порядок виконання рішення суду з
«зобов'язати» на «стягнути», проте
вказані вимоги заяви про зміну порядку
і способу виконання судового рішення
суду не узгоджуються зі змістом ст. 263
КАС України, оскільки по суті є іншими
позовними вимогами, які не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

На підставі зазначеного, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
в даному випадку не вбачається
наявності обставин, що перешкоджають
належним чином виконати рішення суду.

Крім того, задоволення заяв про зміну
способу та порядку його виконання
можливе лише у виняткових випадках,
які суд визначає виходячи з особливого
характеру обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (хвороба
боржника або його членів сім'ї,
відсутність у нього майна , яке за
рішенням суду має бути передане
стягувач, стихійне лихо, інші
надзвичайні новини тощо).

Колегія суддів зазначає, що під зміною
способу і порядку виконання судового
рішення розуміється прийняття судом
нових заходів для виконання рішення у
разі неможливості його виконання у
порядку і способом, раніше
встановленим, але при цьому не змінюючи
його змісту. А зміна способу і порядку
виконання рішення суду з «зобов'язати»
на «стягнути» фактично потягне за
собою зміну резолютивної частини
судового рішення.

Всі позовні вимоги ОСОБА_1 були
розглянуті судами першої та другої
інстанції. У вказаному судовому
рішенні конкретно відображено аналіз
обставин справи, проаналізовано надані
та добуті судом докази, по всім
заявленим позовним вимогам надано
висновок суду та в постанові суду
містяться посилання на відповідні
норми матеріального та процесуального
права .

Крім того, при вирішенні даної справи
суд враховує те, що орган Пенсійного
фонду України, фактично не є власником
коштів, які підлягають виплаті
позивачу у справі, а здійснюють, по
суті, лише розподіл таких коштів, які
надходять з Державного бюджету України
у встановленому законом порядку.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про відсутність будь-яких
законних підстав для задоволення даної
заяви.

Приймаючи рішення по суті заявлених
апеляційних вимог, колегія суддів
також приймає до уваги й те, що
відповідно до інформаційного листа
Вищого Адміністративного Суду Україна
від 13 червня 2013 року за вх.№ 1483/12/13-12 та
до постанови Верховного Суду України
від 28 жовтня 2008 року , а саме, що згідно
ст.ст.21,105, 162 КАС України
адміністративний суд повинен
визнавати дії відповідачів - органів,
які здійснюють нарахування та виплати
соціальних виплат пенсій категорії
громадян, протиправними у випадку
порушення закону та зобов'язувати
здійснювати нарахування і виплату
належних сум відповідно до закону, а не
ухвалювати рішення про стягнення
конкретних сум. Таке правило підлягає
застосуванню і під час вирішення
питання про зміну чи встановлення
способу і порядку виконання удового
рішення.

Колегія суддів також враховує довідку
Вищого адміністративного Суду України
від 20 лютого 2012 року про узагальнення
та вивчення практики розгляду і
вирішення адміністративними судами
справ, пов'язаних із соціальними
виплатами особам, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, в
якій зазначено, що «з огляду на
положення ст.ст.21,105,162 КАС України у
досліджуваній категорії справ суд,
встановивши, що відповідачі порушили
норми права, які регулюють спірні
відносини, визнає такі дії незаконними
і, зобов'язує відповідачів провести
нарахування та здійснити виплату (а не
стягнути суму) належних сум для
усунення наслідків протиправних дій»

Аналізуючи викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що судом
першої інстанції було повно
встановлені обставини справи та надана
правильна юридична оцінка, у зв'язку з
чим підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
ухвали суду відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 195, 197, 199, 200, 205, 206 КАС України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити
без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 16 серпня 2013 року у
справі № 2а/5332/11 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвала може бути оскаржена
відповідно до ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
О.В. Юхименко