Справа № 2а-15632/11/0909; 2а-1909/17/12
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р.
м.Київ
К/800/29454/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Розваляєва
Т.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Коломийської міської ради, третя особа
без самостійних вимог на предмет спору
на стороні відповідача - ЖБК
«Будівельник» при ВАТ «Коломийський
ДОЗ», про визнання права на
забезпечення першочергово житлом,
встановлення нечинним рішення та
стягнення шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Коломийської міської ради, третя особа
без самостійних вимог на предмет спору
на стороні відповідача - ЖБК
«Будівельник» при ВАТ «Коломийський
ДОЗ», в якому просив зобов'язати
відповідача визнати його право на
першочергове забезпечення житлом та
внести в списки першочерговиків;
визнати нечинним рішення
Коломийської міської ради від 29
березня 2000 року №251, стягнути з
відповідача кошти на відшкодування
шкоди, завданої незаконним рішенням та
бездіяльністю в сумі 500000 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що Коломийська міська рада не
виконала покладених на неї обов'язків
та не затвердила рішення про внесення
позивача до списку пільговиків на
першочергове отримання житла, крім
того, оскаржуваним рішенням порушила
його право на отримання житла.

Ухвалою Коломийського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 04
вересня 2012 року позовну заяву ОСОБА_2
про визнання права на забезпечення
першочергово житлом, встановлення
нечинним рішення Коломийського
міськвиконкому та стягнення шкоди в
частині позову про визнання нечинним
рішення Коломийської міської ради від
29 березня 2000 року №251 залишено без
розгляду в зв'язку з поданням позову
після закінчення строків, установлених
законом.

Постановою Коломийського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 04
вересня 2012 року у задоволенні позовної
заяви ОСОБА_2 про зобов'язання
Коломийської міської ради визнати його
право на першочергове забезпечення
житлом та внести у списки
першочерговиків та стягнення коштів на
відшкодування шкоди завданої
незаконними рішеннями та
бездіяльністю в сумі 500000 грн. -
відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2013
року апеляційну скаргу ОСОБА_2
задоволено частково; постанову
Коломийського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 04
вересня 2012 року скасовано, провадження
у справі закрито.

При винесенні вказаної ухвали суд
апеляційної інстанції виходив із того,
що даний спір не підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства.

ОСОБА_2 звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду першої та апеляційної інстанції
скасувати.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правову оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Стаття 55 Конституції України гарантує
кожному право на оскарження в суді
рішень, дій чи бездіяльності органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб.

Як встановлено ч.2 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Справа адміністративної юрисдикції,
згідно п.1 ч.1 ст.3 КАС України, це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

За змістом ч.2 ст.4 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

У відповідності з п.1 ч.2 ст.17 КАС України
до компетенції адміністративних судів
віднесено спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів або
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Головною ознакою публічно-правового
спору є участь у ньому хоча б на однією
із сторін суб'єкта владних повноважень
- органу державної влади, органу
місцевого самоврядування, їхніх
посадових чи службових осіб, іншого
суб'єкта при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Необхідною ознакою суб'єкта владних
повноважень є здійснення ним владних
управлінських функцій та повноважень,
при цьому ці функції та повноваження
повинні здійснюватись суб'єктом саме у
тих правовідносинах, у яких виник
спір.

Згідно позовної заяви позивач просить
суд зобов'язати відповідача -
Коломийську міську раду - суб'єкта
владних повноважень, визнати його
право на першочергове забезпечення
житлом та внести в списки
першочерговиків, визнати нечинним
рішення Коломийської міської ради від
29 березня 2000 року №251, стягнути з
відповідача кошти на відшкодування
шкоди, завданої прийняттям незаконного
рішення.

Виходячи зі змісту позовних вимог та
обставин справи, висновок суду
апеляційної інстанції щодо
непідвідомчості цього спору
адміністративним судам є помилковим.

Пленум Вищого адміністративного суду
України в п.13 постанови від 20 травня 2013
року № 8 «Про окремі питання юрисдикції
адміністративних судів» визначив, що
справи у спорах про захист порушених,
невизнаних або оспорюваних інтересів,
що виникають із житлових
правовідносин, згідно з частиною
першою статті 15 Цивільного
процесуального кодексу України від 18
березня 2004 року N 1618-IV розглядаються за
правилами цивільного судочинства, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства. З огляду на положення
частини другої статті 17 КАС України
спори, в яких урегульовані нормативно
визначеною процедурою управлінські
дії суб'єкта владних повноважень,
пов'язані з реалізацією житлових прав
фізичних осіб (щодо обліку громадян,
які потребують поліпшення житлових
умов, нагляду і контролю за
забезпеченням реалізації права
громадян України на житло, додержання
правил користування приміщеннями
житлових будинків і гуртожитків тощо),
є публічно-правовими і розглядаються
за правилами адміністративного
судочинства.

Вищенаведені обставини у
відповідності до ч.1 ст.227 КАС України є
підставою для скасування рішення суду
апеляційної інстанції та направлення
справи для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2013
року скасувати.

Справу направити до суду апеляційної
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді