Справа № 801/11091/13-а
Суддя: Курапова Зоя Іллівна
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 801/11091/13-а

18.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Курапової З.І.,

суддів Кобаля М.І. ,

Воробйової С.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Сімферопольському районі АР Крим на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим (суддя
Алексєєва Т.В.) від 23.12.13 у справі №
801/11091/13-а

за позовом ОСОБА_3 (АДРЕСА_1)

до Управління Пенсійного фонду України
в Сімферопольському районі АР Крим
(вул.Дм. Ульянова, буд.6, м.Сімферополь,
Автономна Республіка Крим, 95013)

про визнання незаконним та скасування
рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим (суддя Алексєєва Т.В.)
від 23.12.13 у справі № 801/11091/13-а
адміністративний позов ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Сімферопольському районі АР Крим про
визнання незаконним та скасування
рішення, - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Сімферопольському районі АР
Крим про застосування фінансових
санкцій від 12.11.2013 №251.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору
у розмірі 68,82 гривень.

Не погодившись з даним рішенням суду,
Управління Пенсійного фонду України в
Сімферопольському районі АР Крим
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 23.12.2013
та прийняти нове рішення по справі.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

В судове засідання 18.02.2014 року сторони
та їх представники не з'явилися. Про
день, час і місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Колегія суддів, відповідно до приписів
ч.4 ст.196 КАС України, вважає за можливе
апеляційний розгляд справи без участі
не з'явившихся осіб, по наявним у
матеріалах справи письмовим доказам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Судова колегія, керуючись положеннями
п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного
судочинства України, визнала за
можливе перейти до письмового
провадження по справі.

На підставі та за правилами статті 195, 197
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволенню з наступних
підстав.

Матеріалами справи встановлено. що
05.12.2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим з
адміністративним позовом до
відповідача Управління Пенсійного
фонду України в Сімферопольському
районі АР Крим, відповідно якого просив
визнати протиправним та скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Сімферопольському районі АР
Крим від 12.11.2013 № 251.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що Управлінням Пенсійного
фонду України в Сімферопольському
районі АР Крим неправомірно
застосовано штрафні санкції на
підставі Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 року, норми
якого в цій частині втратили чинність
з 01.01.2011 року.

Відповідно до частини другої
статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 був зареєстрований
Сімферопольською районною державною
адміністрацією 27.05.2004 року як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію та
знаходився на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Сімферопольському районі АРК, що
підтверджується повідомленням про
взяття на облік.

01.11.2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Сімферопольському районі АРК для
отримання довідки про відсутність
заборгованості щодо здійснення
процедури припинення підприємницької
діяльності (а.с. 51).

26.04.2013 року рішенням Управлінням
Пенсійного фонду України в
Сімферопольському районі АР Крим № 1863
до позивача за неподання звітності за
2011-2012 рік застосовані штрафні штрафні
санкції у розмірі 340,00 грн. (а.с. 14), які
були сплачені 14.05.2013 року (а.с. 11).

12.11.2012 року Управлінням Пенсійного
фонду України в Сімферопольському
районі АР Крим складено акт № 2233 щодо
порушення позивачем норм
законодавства, а саме не надання до
органів Пенсійного фонду розрахунків
сум страхових внесків за 2005-2009 роки.

Рішенням Управлінням Пенсійного фонду
України в Сімферопольському районі АР
Крим від 12.11.2013 року № 251 відносно
ОСОБА_3, на підставі підставі пункту 5
частини дев'ятої статті 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
застосувано фінансові санкції за не
надання розрахунків сум страхових
внесків за 2005-2009 роки в розмірі 850,00 грн.
(а.с. 8)

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
застосування відповідачем недіючої
норми закону, при винесенні
оскаржуваного рішення, суперечить
засадам верховенства права.

Судова колегія погоджується з
зазначеним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Закон України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058-IV від 09.07.2013 року
визначає принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до пункту 1 статті 14
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", страхувальниками
відповідно до цього Закону є
підприємства, установи і організації,
створені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання,
об'єднання громадян, профспілки,
політичні партії (у тому числі філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені підрозділи зазначених
підприємств, установ, організацій,
об'єднань громадян, профспілок,
політичних партій, які мають окремий
баланс і самостійно ведуть розрахунки
із застрахованими особами), фізичні
особи - підприємці та інші особи
(включаючи юридичних та фізичних осіб -
підприємців, які обрали особливий
спосіб оподаткування (єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру, - для осіб, зазначених у
пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Відповідно до пункту 4 статті 17
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", страхувальник
зобов'язаний подавати звітність
територіальним органам Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом.

Відповідно до пункту 5 частини
дев'ятої статті 106 Закону України № 1058,
на страхувальників за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою або подання
недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів Пенсійного фонду накладається
штраф у розмірі 10 відсотків суми
страхових внесків, які були сплачені
або підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Пунктом 7 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" передбачено, що
на період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом. Дія вказаної
норми Перехідних положень поширюється
і на сплату внесків із
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

З 01.01.2011 року набрав чинності Закон
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010
року, відповідно чого втратили
чинність норми Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", які регулювали
правовідносини, які виникали в сфері
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, а саме
визначення складу правопорушення та
встановлення відповідальності
фінансових санкцій за порушення
подання розрахунків страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 1 статті 58
Конституції України встановлено, що
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Пунктом 5 Перехідних положень
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
встановлено, що органи пенсійного
фонду зберегли певні повноваження щодо
контролю за правильністю та
своєчасністю подання звітності, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом, тобто
повноваження, передбачені статтею 106
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Судова колегія зазначає, що
оскаржуване рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Сімферопольському районі АР Крим про
застосування фінансових санкцій від
№251 прийнято 12.11.2013 року, тобто після
набрання чинності Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

При аналізі Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", визначається,
що органи пенсійного фонду наділені
повноваженнями щодо стягнення
фінансових санкцій за порушення норм
вказаного Закону тільки до 01.01.2011року.

Таким чином, судова колегія встановила
протиправність прийняття рішення
Управлінням Пенсійного фонду України в
Сімферопольському районі АР Крим від
12.11.2013 №251 про застосування фінансових
санкцій до ОСОБА_3

На підставі викладеного,
апеляційна скарга Управління
Пенсійного фонду України в
Сімферопольському районі АР Крим на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
23.12.13 у справі № 801/11091/13-а підлягає
залишенню без задоволення.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Доводи апелянта не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Судова колегія вважає, що судом першої
інстанції повно та об'єктивно
досліджені обставини справи та
прийнято правильне рішення про
часткове задоволення позовних вимог з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 195, 196, п.1 ч.1 ст.
198, 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Сімферопольському районі АР Крим на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
23.12.13 у справі № 801/11091/13-а - залишити без
задоволення

Постанову постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 23.12.13 у справі №
801/11091/13-а - залишити без змін

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
З.І.Курапова

Судді підпис М.І.
Кобаль

підпис С.О. Воробйова

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
З.І.Курапова