Справа № 817/157/14
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/157/14

24 лютого 2014 року 15год. 40хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Сало А.Б. за участю
секретаря судового засідання Школяр
О.І. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: представник Руденко Ф.А.

відповідача: представник Федченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Публічного акціонерного товариства
"Рівненська кондитерська фабрика"

до Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у Рівненській
області про скасування
податкових повідомлень-рішень ,
-ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство
"Рівненська кондитерська фабрика" (далі
- ПАТ "Рівненська кондитерська фабрика")
звернулося до Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області. про скасування
податкових повідомлень-рішень від
28.10.2013 № 02 та № 03.

Представник позивача в судовому
засіданні надав пояснення, які
повністю співпадають з позицією, що
викладена в позовній заяві, зокрема
пояснив, що відповідачем на підставі
Акту від 10.10.2013 №н0002/3/17-00-22-05/ про
проведення перевірки дотримання ПАТ
«Рівненська кондитерська фабрика»
вимог законодавства України з питань
здійснення державної митної справи, у
тому числі, достовірності, повноти
нарахування та сплати митних платежів
за митними деклараціями від 02.12.2011
№204000011/2011/007731, від 12.01.2012 №204000011/2012/000299,
від 23.02.2012 №204050001/2012/001542, від 27.02.2012
№204050001/2012/001718, від 12.03.2012 №204050001/2012/002302,
від 14.03.2012 №204050001/2012/002472, від 27.03.2012
№204050001/2012/003191, від 27.06.2012 №204050001/2012/007500,
від 15.08.2012/ №204050001/2012/009792, були прийняті
податкові повідомлення-рішення від
28.10.2013 № 02 та №03 на загальну суму 13 988, 03
грн., в тому числі 9 325, 35 грн. - за
основними платежами та 4 662, 68 грн. - за
штрафними санкціями.

Також позивач пояснив, що висновки
відповідача щодо включення
декларантом до митної вартості товарів
транспортно-експедиційних витрат з
перевезення оцінюваних товарів в
неповному обсязі є неправомірними,
оскільки для підтвердження митної
вартості імпортованих товарів
декларантом позивача надавались усі
необхідні документи для підтвердження
митної вартості товарів, зокрема і
документи, що підтверджують
транспортно-експедиційні витрати
понесені ПАТ «Рівненська кондитерська
фабрика» при транспортуванні
оцінюваних товарів. Крім того, позивач
зазначив, що згідно пункту 2.4.14 договору
на транспортно-експедиційні послуги по
перевезенню вантажів автомобільним
транспортом від 17.01.2011 № 17/01/2011
водій-експедитор є представником
перевізника і тому перевізник є
контрагентом виконавця перевезень і
господарські відносини між ними були
зумовлені договором на перевезення
вантажу, укладеним перевізником та
виконавцем перевезень, без участі
позивача. Просив позов задовольнити
повністю.

Представник відповідача заперечив
проти задоволення адміністративного
позову з підстав, наведених в письмових
запереченнях. Зокрема пояснив, що за
результатами проведення
документальної невиїзної перевірки
дотримання ПАТ «Рівненська
кондитерська фабрика» вимог
законодавства України з питань
здійснення державної митної справи, у
тому числі, достовірності, повноти
нарахування та сплати митних платежів,
уповноваженими посадовими особами
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області за результатами
аналізу відомостей та належним чином
завірених копій документів, отриманих
від організатора міжнародних
перевезень (ФОП ОСОБА_3), безпосередніх
виконавців перевезень та Позивача
також було встановлено факти
невідповідності відомостей щодо
понесених ПАТ «Рівненська
кондитерська фабрика» вартості
транспортно-експедиційних послуг при
імпортуванні оцінюваних товарів,
заявлених декларантом Позивача до
митного оформлення, а саме було
встановлено невідповідність
відомостей щодо витрат по
експедиційних послугах. Просив
відмовити у задоволені позову
повністю.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників
сторін, дослідивши подані ними
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що у
задоволенні позову слід відмовити
повністю .

При цьому суд виходив з наступного.

Керуючись положеннями пункту 7 частини
1 статті 336, статей 345, 351, 352, 354 Митного
кодексу України, Указу Президента
України від 18.03.2013 № 141/2013 «Про
Міністерство доходів і зборів
України», на підставі наказу Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області від 18.09.2013 № 399 «Про проведення
документальної невиїзної перевірки»,
уповноваженими посадовими особами
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області проведено
документальну невиїзну перевірку
дотримання ПАТ «Рівненська
кондитерська фабрика» вимог
законодавства України з питань
здійснення державної митної справи, у
тому числі своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати митних платежів при митному
оформленні товарів за період з 02.12.2011 по
15.08.2012.

За результатами проведеної перевірки
дотримання ПАТ «Рівненська
кондитерська фабрика» вимог
законодавства України з питань
здійснення державної митної справи
встановлено порушення вимог положень
статей 81, 259, 260, 264, 267 Митного кодексу
України від 11.07.2002, статті 49, частини 1
статті 51, статей 52, 53, 58, 257, 289 Митного
кодексу України від 13.03.2012 в частині
включення декларантом ПАТ «Рівненська
кондитерська фабрика» до митної
вартості відомостей про
транспортно-експедиційні витрати на
перевезення імпортованих товарів в
неповному обсязі, що в свою чергу
призвело до порушення вимог пункту 188.1
статті 188, пункту 190.1 статті 190
Податкового кодексу України, та як
наслідок - до несвоєчасного,
недостовірного, неповного нарахування
та сплати митних платежів при митному
оформленні товарів і виникнення
податкового зобов'язання на загальну
суму 13 988, 03 грн., з них 9 325, 35 грн. - сума
податкового зобов'язання за основним
платежем (мито і ПДВ) та 4 662, 68 грн. -
податкові зобов'язання за штрафними
санкціями.

З метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, імпортованих ПАТ
«Рівненська кондитерська фабрика»
товарів, відповідно до положень пункту
4 частини 5 статті 54 Митного кодексу
України від 13.03.2012, Рівненською
митницею Міндоходів листом від 08.07.2013
№01.1/1/49-06-820 передано відомості та копії
документів, отриманих від осіб, що
безпосередньо або опосередковано
залучені до операцій з товарами,
імпортованими Позивачем.

Керуючись пунктом 1 частини 2 статті 351
Митного кодексу України від 13.03.2012,
Головним управлінням Міндоходів у
Рівненській проведено вивчення, аналіз
та порівняння відомостей, отриманих
від Рівненської митниці Міндоходів, а
саме - МД №204000011/2011/007731 від 02.12.2011; МД
№204050001/2012/000299 від 12.01.2012; МД
№204050001/2012/001542 від 23.02.2012; МД
№204050001/2012/001718 від 27.02.2012; МД
№204050001/2012/002302 від 12.03.2012; МД
№204050001/2012/002472 від 14.03.2012; МД
№204050001/2012/003191 від 27.03.2012; МД
№204050001/2012/007500 від 27.06.2012; МД
№204050001/2012/009792 від 15.08.2012; комплекти
товаросупровідних документів,
належних до зазначених декларацій,
відомості отримані від осіб
безпосередньо або опосередковано
залучених до операцій з товарами,
імпортованими Позивачем, та
відомостей, отриманих від ПАТ
«Рівненська кондитерська фабрика».

За результатом проведеного аналізу,
співставлення та опрацювання
отриманих документів Головним
управлінням Міндоходів у Рівненській
області встановлено наступне.

Організацію перевезень імпортованих
ПАТ «Рівненська кондитерська фабрика»
товарів у міжнародному сполученні
здійснював ФОП ОСОБА_3 на підставі
договору на транспортно-експедиційні
послуги по перевезенню вантажів
автомобільним транспортом від 17.01.2011 №
17/01/2011.

В свою чергу, ФОП ОСОБА_3 уклала
договори на перевезення товарів
Позивача із рядом перевізників, що
безпосередньо здійснювали перевезення
імпортованих товарів ПАТ «Рівненська
кондитерська фабрика».

Водночас, в ході проведення
документальної невиїзної перевірки
дотримання ПАТ «Рівненська
кондитерська фабрика» вимог
законодавства України з питань
здійснення державної митної справи,
уповноваженими посадовими особами
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області за результатами
аналізу відомостей та належним чином
завірених копій документів, отриманих
від організатора міжнародних
перевезень (ФОП ОСОБА_3), безпосередніх
виконавців перевезень та позивача було
встановлено факти невідповідності
відомостей, щодо понесених ПАТ
«Рівненська кондитерська фабрика»
вартості транспортно-експедиційних
послуг при імпортуванні оцінюваних
товарів, заявлених декларантом
Позивача до митного оформлення, а саме
було встановлено невідповідність щодо
витрат за експедиційні послуги.

Перевіривши висновки Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області, покладені в основу Акту
перевірки від 10.10.2013 №н0002/3/17-00-22-05/
та оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень від 28.10.2013 №02 та №03
на предмет їх законності та
обґрунтованості, а також перевіривши
порядок прийняття митним органом цих
рішень, суд приходить до висновку про
обґрунтованість сумнівів Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області у дійсності заявленої митної
вартості, зокрема
транспортно-експедиційних витрат,
понесених ПАТ «Рівненська
кондитерська фабрика» на
транспортування імпортованих
позивачем товарів та правомірності
прийнятих податкових
повідомлень-рішень, виходячи із
наступного.

Згідно положень частини 1 статті 257
Митного кодексу України, декларування
товарів здійснюється шляхом заявлення
за встановленою формою (письмовою,
усною, шляхом вчинення дій) точних
відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті
345 Митного кодексу України, органи
доходів і зборів мають право
здійснювати митний контроль шляхом
проведення документальних виїзних
(планових або позапланових) та
документальних невиїзних перевірок
дотримання законодавства України з
питань здійснення державної митної
справи, зокрема щодо правильності
визначення бази оподаткування,
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Водночас, відповідно до положень
пункту 5 частини 10 статті 58 Митного
кодексу України, при визначенні митної
вартості товарів до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за оцінювані товари, додаються витрати
(складові митної вартості), зокрема
витрати на транспортування оцінюваних
товарів.

Частиною 8 статті 264 Митного кодексу
України визначено, що з моменту
прийняття митним органом митної
декларації вона є документом, що
засвідчує факти, які мають юридичне
значення, а декларант або уповноважена
ним особа несе відповідальність за
подання недостовірних відомостей,
наведених у цій декларації.

В свою чергу, як в позовній заяві, так і
в судових засіданнях, представник
позивача наголошував на тому, що згідно
пункту 2.4.14 договору на
транспортно-експедиційні послуги по
перевезенню вантажів автомобільним
транспортом від 17.01.2011 № 17/01/2011
водій-експедитор є представником
перевізника і тому перевізник є
контрагентом виконавця перевезень і
господарські відносини між ними були
зумовлені договором на перевезення
вантажу, укладеним перевізником та
виконавцем перевезень, без участі
Позивача.

Водночас, судом встановлено, що згідно
пункту 2.4.14. договору від 17.01.2011 №17/01/2011,
укладеного між ФОП ОСОБА_3 та Позивачем,
водій-експедитор є представником
перевізника, рештою положень даного
пункту визначаються умови та порядок
дій водія при загрузці та прийманні
товарів та жодним чином не зазначено,
що витрати на транспортування
оцінюваних товарів іншими
(безпосередніми перевізниками) не
відносяться до витрат на доставку
імпортованих Позивачем товарів.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що зазначені покликання позивача є
хибними, оскільки безпосередні
перевізники здійснювали перевезення
товарів, імпортованих ПАТ «Рівненська
кондитерська фабрика», а згідно
положення статей 49, 58 Митного кодексу
України, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовуються для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, відповідно до положень
статті 58 Митного кодексу України, при
визначенні митної вартості товарів до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за оцінювані товари,
додаються такі витрати (складові
митної вартості товарів), якщо вони не
включаються до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, зокрема
витрати на транспортування оцінюваних
товарів, а також витрати на
навантаження, вивантаження та обробку
оцінюваних товарів, пов'язані з їх
транспортуванням.

Судом встановлено, що відповідно до
положень пункту 2 частини 11 статті 58
Митного кодексу України, до митної
вартості не включаються витрати на
транспортування після ввезення або
кошти за умови виділення їх з ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, що
документально підтверджені та які
піддаються обчисленню.

Водночас, представник відповідача під
час судових засідань пояснив, що за
результатами співставлення та
порівняльного аналізу відомостей щодо
витрат на транспортування
імпортованих ПАТ «Рівненська
кондитерська фабрика» товарів, поданих
до митного оформлення та відомостей,
отриманих від експедитора та
безпосередніх перевізників оцінюваних
товарів, уповноваженими посадовими
особами Головного управління
Міндоходів у Рівненській області було
встановлено, що витрати на
транспортування зазначених товарів
були включені декларантом Позивача до
митної вартості товарів не в повному
обсязі.

Вказаний висновок було зроблено
відповідачем на підставі відомостей
наданих експедитором ФОП ОСОБА_3 та
безпосередніми перевізниками. Зокрема
з урахуванням того, що згідно
отриманих відомостей вартість
наданих позивачу послуг щодо
перевезення товару по території
України, є значно меншою від
задекларованої.

За таких обставин, отриману різницю
відповідачем було класифіковано як
«експедиторська винагорода» оскільки
факт оплати сторонами не оскаржував ся
і підтверджується матеріалами справи,
у зв'язку із чим збільшено митну
вартість товару.

Посилання представника позивача на
те, що під час митного оформлення
товару, вказана інформація не була і
не могла бути відомою позивачу, а тому
його дії є цілком правомірним на
переконання суду є необґрунтованими
та безпідставними. Оскільки всю
відповідальність за достовірність
відомостей відображених у декларації
несе декларант.

При цьому, представником відповідача
під час судового розгляду справи
наголошено на тому, що правомірність
дій Головного управління Міндоходів у
Рівненській області щодо контролю за
правомірністю визначення розміру
сплати, передбачених законодавством
України з питань державної митної
справи, митних платежів ґрунтується на
правовій позиції Верховного Суду
України, відповідно до якої за умови
обґрунтованої підозри, що під час
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
було допущено порушення законодавства
України, митний орган (орган доходів і
зборів) має право продовжити
здійснення митного контролю, за
наслідками якого донарахувати
обов'язкові платежі, якщо протиправні
дії декларанта спричинили їх недобір.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що Головним управлінням Міндоходів у
Рівненській області оскаржувані
податкові повідомлення-рішення № 02 та
№03 від 28.10.2013 прийнято обґрунтовано, на
підставі та в межах повноважень,
передбачених Конституцією та законами
України, а також з врахуванням всіх
обставин, що мали значення для їх
прийняття. Підстав для скасування цих
рішень судом не встановлено.

Доводи позивача, викладені в позовній
заяві, щодо неправомірності
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень є необґрунтованими
і не підтвердились під час розгляду
даної адміністративної справи
належними та допустимими доказами.

Отже, в задоволенні позовних вимог слід
відмовити повністю.

Підстави для застосування ст.94 КАС
України у суду відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ПАТ "Рівненська кондитерська
фабрика" до Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Рівненській області - відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Сало А.Б.