Справа № 2-а-6343/09/0670
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/1013/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Житомирі

на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 19.10.2009

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.10.2010

у справі № 2-а-6343/09/0670

за позовомПриватного підприємства
«Мрія 2000»доДержавної податкової
інспекції у м. Житомиріпроскасування
податкового
повідомлення-рішенняВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Мрія 2000» (далі
по тексту - позивач, ПП «Мрія 2000»)
звернулось до Житомирського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Житомирі (далі по тексту - відповідач,
ДПІ у м. Житомирі) про скасування
податкового повідомлення-рішення №
/0 від 17.08.2009.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 19.10.2009, яка
залишена без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19.10.2010, позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій про задоволення
позову та прийняти нове рішення, яким в
позові відмовити, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, що 29.07.2009 ДПІ у м. Житомирі
проведено документальну невиїзну
(камеральну) перевірку податкової
декларації з податку на додану
вартість ПП «Мрія 2000», за результатами
якої складено акт від № 4637/15-2, яким
встановлено порушення пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», п. 2 Розпорядження Кабінету
Міністрів України від 01.07.2009 № 757-р
«Деякі питання адміністрування
податків, зборів (обов'язкових
платежів)».

На підставі акту перевірки
відповідачем 17.08.2009 було прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/0, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 108,00 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 54,30 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що позивач правомірно
включив накладні попереднього
звітного періоду до податкового
кредиту в червні 2009 року, а тому
оспорювані податкові
повідомлення-рішення підлягають
скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів попередніх інстанцій
та вважає його обґрунтованим з огляду
на наступне.

Пунктом 7.7 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість»
передбачений порядок визначення суми
податку на додану вартість, що підлягає
сплаті до бюджету або відшкодуванню з
бюджету та строки розрахунків з
бюджетом.

Зокрема, суми податку, що підлягають
сплаті до бюджету або відшкодуванню з
бюджету, визначаються як різниця між
загальною сумою податкових
зобов'язань, що виникли у зв'язку з
будь-якою поставкою товарів (робіт,
послуг) протягом звітного періоду, та
сумою податкового кредиту звітного
періоду.

Сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду є податковим
кредитом.

Згідно пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків, сплачених
(нарахованих) платником податку у
звітному періоді у зв'язку з придбанням
товарів (робіт, послуг), вартість яких
відноситься до складу валових витрат
виробництва (обігу) та основних фондів
чи нематеріальних активів, що
підлягають амортизації.

Відповідно до пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Згідно пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Разом із тим відповідно до норм
зазначеного вище Закону, платник
податку має право сформувати
податковий кредит з урахуванням таких
податкових накладних в наступному
податковому періоді.

З огляду на викладене слід зазначити,
що законодавством передбачено право
платника податку попередньо включати
до податкового кредиту суми, які не
підтверджені відповідними податковими
накладними, а не безальтернативний
обов'язок вчинити такі дії. Разом з тим
у разі проведення перевірки та суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, що залишаються
непідтвердженими відповідними
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій.

Крім цього, законодавством чітко
вказано на право платника податку
формувати податковий кредит з
урахуванням несвоєчасно отриманих
податкових накладних у наступному
звітному періоді.

Оскільки, відповідач у відповідності
до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного
судочинства України не надав до суду
доказів про отримання позивачем
спірних податкових накладних раніше
червня 2009 року, то колегія суддів
вважає вірним висновок судів
попередніх інстанцій, про те, що
позивачем правомірно включено до
складу податкового кредиту червня 2009
року податкові накладні попереднього
звітного періоду (січня-березня),
отриманих позивачем лише в червні 2009
року.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного
підприємства «Мрія 2000» відхилити.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 19.10.2009 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.10.2010
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І.
СтепашкоСудді(підпис)С.Е.Острович
(підпис)М.О. Федоров