Справа № 2а-2470/3243/13
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/33150/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 на постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2012
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 24 січня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до прокурора
Чернівецької області, прокурора м.
Чернівці, Державної інспекції
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області, Департаменту
містобудівного комплексу та земельних
відносин Виконавчого комітету
Чернівецької міської ради, третя особа:
Обслуговуючий житлово-будівельний
кооператив "СТВ-Гранат" про визнання
протиправними дій та стягнення
моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись до
прокурора Чернівецької області,
прокурора м. Чернівці, Державної
інспекції архітектурно-будівельного
контролю у Чернівецькій області,
Департаменту містобудівного комплексу
та земельних відносин Виконавчого
комітету Чернівецької міської ради з
позовом, в якому, згідно з подальшим
уточненням, просили суд визнати
знесення будинку АДРЕСА_1 незаконним;
визнати дії прокуратури м. Чернівці та
Чернівецької області такими, що не
відповідають Закону України "Про
прокуратуру", Закону України "Про
звернення громадян", Конституції
України; визнати протиправними дії
посадових осіб державної інспекції
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області та посадових осіб
Департаменту містобудівного комплексу
та земельних відносин Чернівецької
міської ради; стягнути з Державного
бюджету моральну шкоду по 15 000 грн. 00
коп. кожному з позивачів, що в сумі
становить - 45 000 грн. 00 коп.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від
02 жовтня 2012 року, залишеною без
змін ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2013
року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
позивачі звернулись з касаційною
скаргою, в якій просили їх скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

В запереченнях прокурор просив
залишити скаргу без задоволення, а
оскаржувані рішення - без мін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що відповідно до
Державного акта на право власності на
земельну ділянку від 19 лютого 2008 року
серія ЯЕ № 336864 позивачі є
співвласниками земельної ділянки,
площею 0,0300 га, яка розташована АДРЕСА_1 -
АДРЕСА_4.

Будівництво багатоквартирного
будинку, яке позивачі вважають
незаконним, відбулось на суміжній
земельній ділянці АДРЕСА_2.

До моменту виникнення даного спору
земельна ділянка позивачів з їх згоди
використовувалась ОСОБА_7 як
будівельний майданчик для зазначеного
будівництва.

Як встановлено судами, позивачі,
уклавши зі ОСОБА_7 попередні договори
купівлі-продажу квартир у будинку, що
будується, мали намір укласти основні
договори, однак їм в цьому було
відмовлено.

Після цього, ОСОБА_4 почав звертався до
відповідачів із заявами, в яких
стверджував про численні порушення
чинного законодавства ОСОБА_7 та
неодноразово ставив питання про
перевірку законності будівництва
багатоквартирного житлового будинку
АДРЕСА_2 та законності використання
земельної ділянки АДРЕСА_1 - АДРЕСА_4.

За результатами перевірки органами
прокуратури різних рівнів встановлено,
що вказаний багатоквартирний житловий
будинок введений в експлуатацію і на
нього видано Сертифікат відповідності.
В зв'язку з цим, ОСОБА_4 неодноразово
роз'яснено, що порушення законодавства
з боку Державної інспекції
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області, Департаменту
містобудівного комплексу та земельних
відносин Виконавчого комітету
Чернівецької міської ради відсутні,
також відсутні підстави для реагування
органами прокуратури.

Вважаючи відповіді органів
прокуратури та їх не реагування на
зазначені позивачами порушення
законодавства протиправними, позивачі
звернулись з цим позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, що підстави для задоволення
цього позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів з наступних підстав.

Згідно зі статтею 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод (стаття 2,
пункт 1 частини 1 статті 17 КАС).

Стаття 4 Закону України «Про звернення
громадян» встановлює, що до рішень, дій
(бездіяльності), які можуть бути
оскаржені, належать такі у сфері
управлінської діяльності, внаслідок
яких: порушено права і законні
інтереси чи свободи громадянина
(групи громадян); створено перешкоди
для здійснення громадянином його прав
і законних інтересів чи свобод;
незаконно покладено на громадянина
які-небудь обов'язки або його
незаконно притягнуто до
відповідальності.

Із наведених норм права випливає, що
позивач на власний розсуд визначає, чи
порушені його права рішеннями, дією або
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень. Проте ці рішення, дія або
бездіяльність повинні бути такими, які
породжують, змінюють або припиняють
права та обов'язки позивача у сфері
публічно-правових відносин.

За змістом позовної заяви та поданих
позивачами доказів вбачається, що суть
заявлених вимог зводиться до того, що
відповідачі належним чином не
відреагували на звернення позивача та
на вказані позивачами порушення
законодавства під час будівництва
багатоквартирного житлового будинку
АДРЕСА_2.

Так, вимога про визнання протиправними
дій Державної інспекції
архітектурно-будівельного контролю у
Чернівецькій області і Департаменту
містобудівного комплексу та земельних
відносин Виконавчого комітету
Чернівецької міської ради
обґрунтована незаконною, на думку
позивачів, видачею нею документів
дозвільного характеру для будівництва
багатоквартирного житлового будинку
АДРЕСА_2.

Між тим, позивачами, які є
співвласниками суміжної земельної
ділянки, не зазначено, яким чином
вказані дії Інспекції породжують,
змінюють, припиняють або порушують
саме їхні права та обов'язки у сфері
публічно-правових відносин.

При цьому не підтвердились під час
судового розгляду справи посилання
позивачів на те, що будівництво
багатоквартирного житлового будинку
відбувалось щільно по відношенню до
прилеглого будинку за адресою
АДРЕСА_1-АДРЕСА_4, чим порушено права
позивачів.

Натомість судами встановлено, що
згідно з Актом від 30 серпня 2008 року,
складеним комісією у складі техніків
ОЖРЕП-5, будинки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1
знесені, а з червня 2008 року припинено
нарахування комунальних послуг.

Крім того, не свідчить про незаконність
дій Інспекції той факт, що нею не надано
інформації про наявність всіх
необхідних дозволів для будівництва
будинку за адресою АДРЕСА_2.

Судами встановлено, що за результатом
розгляду листа позивача, Інспекція
надала відповідь, в якій повідомила
його про надання ОСОБА_7 дозволу на
виконання будівельних робіт та про
його подальшу перереєстрацію у звязку
зі зміною генерального підрядника.

Чинним законодавством не передбачено
як обов'язку, так і права Інспекції
надавати на вимогу громадян тексти
документів дозвільного характеру, які
цих громадян не стосуються. При цьому,
обов'язок з надання інформації щодо
заявленого позивачами питання
Інспекцією виконано.

Зазначене стосується і посилань
позивачів на незаконне, на їх думку,
ненадання Департаментом
містобудівного комплексу та земельних
відносин Чернівецької міської ради
договору міської ради про забудову
багатоповерховим будинком за вказаною
адресою.

Також скаржники просять визнати, що
знесення будинку АДРЕСА_1 на їхній
земельній ділянці є незаконним.

Проте, питання законності знесення
вказаного будинку не відноситься до
предмету розгляду даної справи і не
стосується дій відповідачів.

Крім того, не підлягають задоволенню
вимоги про визнання неправомірними дій
органів прокуратури щодо не проведення
перевірки законності будівництва
вказаного багатоквартирного житлового
будинку, не реагування на зазначені
позивачами порушення та незадоволення
їх вимог про заборону введення будинку
в експлуатацію, з огляду на їх
недоведеність.

Так, матеріалами справи
підтверджуються висновки судів, що
органами прокуратури неодноразово
проводились ініційовані позивачами
перевірки, під час яких порушень
законодавства не встановлено, підстави
для задоволення вимог позивачів не
виявлено, про що неодноразово
надавались відповіді.

За таких обставин, позовні вимоги в
частині моральної шкоди також не
підлягають задоволенню, в зв'язку із
відмовою у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, оскаржувані судові
рішення про відмову в
адміністративному позові через
недоведеність позивачами порушення їх
прав будь-якими діями або
бездіяльністю відповідачів є
обґрунтованими.

Разом з цим, за висновком колегії
суддів, наявні матеріали справи
свідчать, що дійсною причиною
звернення до адміністративного позову,
направленого на перешкоджання
будівництва та експлуатації будинку, є
ухилення ОСОБА_7 від укладення з
позивачами основного договору
купівлі-продажу квартир у цьому
будинку. Між тим, захист відповідних
цивільних прав позивачів не належить
до компетенції відповідачів і має
здійснюватись в порядку цивільного
судочинства.

Таким чином недоведеність в межах
даної справи факту порушення прав
позивачів у сфері публічно-правових
відносин свідчить про відсутність
підстав для задоволення вказаного
позову.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.
ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
залишити без задоволення, а постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2012
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 24 січня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: