Справа № 2а-410/11/2170
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/30872/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді Муравйов О. В.
Вербицька О. В. Маринчак Н.
Є.розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну
скаргуГенічеської міжрайонної
державної податкової інспекції
Херсонської області Державної
податкової служби на постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2013 рокуу
справі№ 2-а-410/11/2170за позовомТовариства
з обмеженою відповідальністю
«Вимірювальна техніка»доДержавної
податкової інспекції у Генічеському
районі Херсонської
областіпроскасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 12.05.2011 року
у справі № 2-а-410/11/2170 відмовлено в
задоволенні позовних вимог.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2013 року
апеляційну скаргу ТОВ «Вимірювальна
техніка» задоволено. Постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 12 .05.2011 року
у справі № 2-а-410/11/2170 скасовано та
ухвалено нову постанову. Позов
задоволено. Скасовано податкове
повідомлення-рішення Податкової
інспекції у Генічеському районі
Херсонської області від 04.08.2010 року №
/0, від 02.09.2010 року № /1 про
визначення податкового зобов'язання з
податку на землю.

Не погоджуючись із постановою
апеляційного суду, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить її скасувати, залишити в
силі постанову суду першої інстанції.
Свої вимоги заявник обґрунтовує
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права, зокрема, ст. ст. 2,
8. 13 Закону України «Про плату за землю»,
пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4, пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

З наданих відповідачем документів
вбачається, що в силу положень ст. 55
Кодексу адміністративного судочинства
України він підлягає заміні
правонаступником Генічеською
міжрайонною державною податковою
інспекцією Херсонської області
Державної податкової служби.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що за результатами
проведеної відповідачем перевірки ТОВ
«Вимірювальна техніка» складено акт
від 16.07.2010 року № 525/10/15-402, яким
зафіксовано заниження податкових
зобов'язань по земельному податку за
2008-2009 роки.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 04.08.2010 року №
/0, яким визначено позивачу суму
податкового зобов'язання із земельного
податку в розмірі 219 984,59 грн., в тому
числі за основним платежем 146 656,39 грн.
та штрафними санкціями 73 328,20 грн.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
підприємство повинно було
перерахувати розмір земельного
податку за період 2008-2009 років,
враховуючи зміни до законодавства, а
саме: визначити розмір земельного
податку відповідно до ст. 8 Закону
України «Про плату за землю» з
урахуванням п. 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про бюджет України 2008
року та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
року № 107- VI та пункту 1 розділу ІІ
Прикінцевих положень Закону України
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 03.06.2008
року № 309-VI.

Суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення позову, оскільки позивач
правильно провів розрахунок,
застосувавши ч. 1 ст. 8 Закону України
«Про плату за землю», адже внесені
Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України» від
03.06.2008 року, при внесенні змін ч. 2 ст. 8
Закону України «Про плату за землю», не
містять застереження щодо зворотної
сили закону у часі, в частині
застосування цієї норми до
цивільно-правових угод з купівлі
земельної ділянки, які відбулись до
04.06.2008 року.

Колегія суддів з таким висновком
апеляційного суду не погоджується,
враховуючи наступне.

ТОВ «Вимірювальна техніка» є власником
земельної ділянки площею 11,90 га з
цільовим призначенням для розміщення
бази відпочинку для батьків з дітьми
«Білий лебідь», що підтверджено
Державним актом на право власності на
земельну ділянку від 08.12. 2005 року.

Зазначену земельну ділянку ТОВ
«Вимірювальна техніка» набуло
власність на підставі нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
від 17.09.2005 року, відповідно до якого
вартість земельної ділянки становить 1
604 938,00 грн., зі сплатою 250 000,00 грн. до
01.10.2005 року та по 193 562,57 грн. щорічно до 01
жовтня протягом семи років, починаючи з
2006 року.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
плату за землю» використання землі в
Україні є платним. Плата за землю
справляється у вигляді земельного
податку або орендної плати, що
визначається залежно від грошової
оцінки земель.

Згідно із ст. 8 цього Закону податок за
земельні ділянки, надані для
підприємств промисловості, транспорту,
зв'язку та іншого призначення
справляється з розрахунку 5 відсотків
від грошової оцінки одиниці площі
ріллі по області.

У разі придбання земельної ділянки на
підставі цивільно-правової угоди
розмір податку розраховується від
суми, що дорівнює грошовій оцінці
землі, але в будь-якому разі сума, від
якої розраховується розмір податку, не
може бути меншою ціни земельної
ділянки, що зазначена в угоді.

Позивач у 2008-2009 роках подавав до
податкового органу розрахунки по
земельному податку, в яких декларував
зобов'язання, визначене з розрахунку 5
відсотків від грошової оцінки одиниці
площі ріллі по області: 6430,02 грн. та 7407,39
грн. При поданні розрахунку плати за
землю позивачем не було враховано ч. 2
ст. 8 Закону України «Про плату за
землю» в частині того, що сума, від якої
розраховується розмір податку, не може
бути меншою ціни земельної ділянки, що
зазначена в угоді.

Пунктом 7 розділу ІІ Закону України
«Про бюджет України 2008 року та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28.12.2007 року № 107- VI
внесені зміни до Закону України «Про
плату за землю» в частині розрахунку
суми земельного податку у разі
придбання земельних ділянок на
підставі цивільно-правових угод.
Відповідно до Прикінцевих положень
Закону № 107-VI розділ II, зокрема пункт 7,
набирає чинності з 01.01.2008 року.

Пунктом 2 резолютивної частини Рішення
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року № 10-рп у справі за конституційними
поданнями Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті 65 розділу І, пунктів 61, 62, 63, 66
розділу II, пункту З розділу III Закону №
107 і 101 народного депутата України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень статті 67
розділу І, пунктів 1 - 4, 6 - 22, 24 - 100 розділу
II Закону № 107- VI (справа щодо предмета та
змісту закону про Державний бюджет
України) Конституційним Судом України
визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційним), зокрема пункт 7
розділу II «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України» Закону №
107-VI. Пунктом 5 резолютивної частини
зазначеного вище Рішення
Конституційного Суду України
встановлено, що положення Закону № 107-VI
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
рішення, тобто з моменту прийняття
рішення, а саме з 22.05.2008 року.

Законом України від 03.06.2008 року № 309-VI
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» , зокрема
пунктом 1 розділу І, внесено зміни до
статей 7, 8 Закону України «Про плату за
землю», аналогічні змінам, внесеним до
статей 7, 8 Закону України «Про плату за
землю» розділом II Закону N 107.

Пунктом 1 розділу II Прикінцевих
положень Закону № 309-VI встановлено, що
цей Закон набирає чинності з дня його
опублікування та застосовується з дня
втрати чинності відповідними
положеннями розділу II Закону України
«Про бюджет України 2008 року та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28.12.2007 року № 107- VI.

Оскільки платник отримав у власність
земельну ділянку за договором
купівлі-продажу, він повинен
перерахувати розмір земельного
податку за період 2008-2009 роки,
враховуючи зміни до законодавства, а
саме: визначити розмір земельного
податку відповідно до ст. 8 Закону
України «Про плату за землю» з
урахуванням п. 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про бюджет України 2008
року та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
року № 107- VI та пункту 1 розділу ІІ
Прикінцевих положень Закону України
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 03.06.2008
року № 309-VI.

Посилання суду апеляційної інстанції
на те, що при внесенні Законом України
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 03.06.2008
року змін до ч. 2 ст. 8 Закону України
«Про плату за землю» не наведено
застережень щодо зворотної сили закону
у часі, в частині застосування цієї
норми до цивільно-правових угод з
купівлі земельної ділянки, які
відбулись до 04.06.2008 року, підлягають
відхиленню, оскільки земельний податок
розраховується за період після
набрання чинності цими змінами,
незалежно від часу придбання земельних
ділянок, від нормативної грошової
оцінки землі, а у випадку, якщо ціна
земельної ділянки, що встановлена в
угоді, перевищує нормативну грошову
оцінку, від якої розраховується розмір
податку, то при розрахунку суми
земельного податку застосовується
ціна земельної ділянки, що вказана в
угоді.

Враховуючи наведене та положення пп.
17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позову у
зв'язку з правомірністю податкові
повідомлень-рішень від 04.08.2010 року №
/0 та від 02.09.2010 року № /1.

Отже, прийняте апеляційним судом нове
рішення у справі про задоволення в
позові підлягає скасуванню, а
постанова суду першої інстанції -
залишенню в силі відповідно до ст. 226
Кодексу адміністративного судочинства
України.

За таких обставин касаційна скарга
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Замінити відповідача правонаступником
Генічеською міжрайонною державною
податковою інспекцією Херсонської
області Державної податкової служби.

Касаційну скаргу Генічеської
міжрайонної державної податкової
інспекції Херсонської області
Державної податкової служби
задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2013 року
у справі № 2-а-410/11/2170 скасувати.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 12.05.2011 року
у справі № 2-а-410/11/2170 залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів з моменту направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі, та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
О. В. Вербицька

Н. Є. Маринчак