Справа № 2а-248/12
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 2а-248/12
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка
О.І.,

при секретарі - Ліневській
В.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Голосіївського
районного суду м. Києва від 27 червня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у
Голосіївському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2011 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2.) звернулася до Голосіївського
районного суду м. Києва з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Голосіївському районі м. Києва (далі -
Відповідач, УПФ України у
Голосіївському районі м. Києва) про:
визнання незаконними дій Відповідача
стосовно відмови у переведенні
Позивача з пенсії за віком на пенсію по
інвалідності в розмірах пенсії за
віком; зобов'язання УПФ України у
Голосіївському районі м. Києва
призначити ОСОБА_2 пенсію по
інвалідності у розмірі пенсії за віком
(застосовуючи середню заробітну плату
працівників, зайнятих у галузях
економіки України за 2010 рік) з моменту
звернення до Відповідача, тобто з 04.07.2011
року.

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 27.06.2012 року у
задоволенні позову відмовлено
повністю. При цьому суд першої
інстанції виходив з того, що
інвалідність Позивача не є
інвалідністю, яка настала внаслідок
загального захворювання, а тому
підстави для переведення на пенсію по
інвалідності у розмірі пенсії за віком
у відповідності до приписів Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
відсутні.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю. При цьому
посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права.

У судовому засіданні повноважний
представник Апелянта доводи
апеляційної скарги підтримав та просив
суд вимоги останньої задовольнити
повністю.

Представник Відповідача наполягав на
залишенні апеляційної скарги без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення повноважних представників
сторін, повніо та всебічно дослідивши
обставини справи, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої
інстанції, 02.01.1975 року внаслідок
нещасного випадку на виробництві
Позивач отримав травму лівої руки та
був визнаний інвалідом 3 групи
безстроково, що підтверджується копією
довідки серії Б-68 № 141928. Після
отримання травми продовжував
працювати.

У зв'язку з вищезазначеними
обставинами, ОСОБА_2 з травня 1975 року
була призначена пенсія по
інвалідності.

У 2008 році Позивач звернувся до УПФ
України у Голосіївському районі м.
Києва із заявою про переведення його з
пенсії по інвалідності на пенсію за
віком, оскільки у серпні 2006 року
останній набув право на призначення
останньої.

Голосіївським районним судом м. Києва
також встановлено, що ОСОБА_2 на час
розгляду справи по суті не працювала та
отримувала пенсію за віком у розмірі 1039
грн.

Позивач 04.07.2011 року звернувся до УПФ
України у Голосіївському районі м.
Києва із заявою про переведення з
пенсії за віком на пенсію по
інвалідності у розмірі пенсії за віком
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Листом від 28.09.2011 року № 3656/0 Відповідач
повідомив Позивача про те, що йому
відмовлено у переведенні на пенсію по
інвалідності у розмірі пенсії за віком,
оскільки ОСОБА_2 не є застрахованою
особою за Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

На підставі встановлених вище
обставин, виходячи з системного
аналізу приписів ст. 19 Конституції
України, ст. ст. 9, 11, 33, 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», суд першої
інстанції дійшов висновку про
відсутність підстав для переведення
ОСОБА_2 з пенсії за віком на пенсію по
інвалідності у розмірі пенсії за віком,
оскільки, по-перше, Позивач не
застрахований за Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», по-друге, інвалідність
Позивача настала внаслідок нещасного
випадку на виробництві, а не внаслідок
загального захворювання.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна не погодитися з
огляду на наступне.

Приписами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон) передбачено,
що відповідно до цього Закону за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Отже, зі змісту даної норми Закону
вбачається, що у солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування не
виплачуються пенсії по інвалідності,
яка пов'язана із нещасним випадком на
виробництві.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону
непрацюючі інваліди II групи, визнані
інвалідами після досягнення
пенсійного віку, передбаченого статтею
26 цього Закону, та інваліди III групи за
їх вибором мають право на призначення
пенсії по інвалідності в розмірі
пенсії за віком, обчисленої відповідно
до статей 27 і 28 цього Закону, за
наявності страхового стажу,
зазначеного в абзаці першому частини
першої статті 28 цього Закону.

Таким чином, у розумінні приписів ст. 33
Закону під можливістю переведення з
пенсії за віком на пенсію по
інвалідності у розмірі пенсії за віком
законодавець передбачив лише
можливість переведення на пенсію по
інвалідності, яка настала внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства).

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що згідно
положень ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, зокрема, пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що Позивач,
отримуючи пенсію по інвалідності, не
був застрахований за Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», а тому не має
права на призначення пенсії по
інвалідності у розмірі пенсії за віком
відповідно до даного Закону.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Згідно приписів ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Голосіївського районного
суду м. Києва від 27 червня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України у Голосіївському районі м.
Києва про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається в порядку та
строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.