Справа № 815/984/14
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/984/14
У Х В А Л А

27 лютого 2014 року
м. Одеса
Суддя Одеського окружного
адміністративного суду Соколенко О.М.,
розглянувши адміністративний позов
товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" до підрозділу Примусового
виконання рішень відділу ДВС ГУЮ в
Одеській області, другого Приморського
відділу ДВС ГУЮ в Одеській області та
відділу ДВС Іллічівського МУЮ Одеської
області, за участю третіх осіб - ОСОБА_1,
публічного акціонерного товариства
"Укрсиббанк", про скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю "ОТП
Факторинг Україна" до ОСОБА_1,
публічного акціонерного товариства
"Укрсиббанк", підрозділу Примусового
виконання рішень відділу ДВС ГУЮ в
Одеській області, другого Приморського
відділу ДВС ГУЮ в Одеській області та
відділу ДВС Іллічівського МУЮ Одеської
області, в якому позивач просив суд:

- скасувати постанову № ВП № 39721014
державного виконавця Щеглової Є.В.
підрозділу Примусового виконання
рішень відділу ДВС ГУЮ в Одеській
області, накладений в рамках
виконавчого провадження за заявою ТОВ
"ОТП Факторинг Україна";

- скасувати постанову № В-3/110 від 27.04.2010
року державного виконавця другого
Приморського відділу ДВС ГУЮ в
Одеській області;

- скасувати постанову № В-10/122 від 24.01.2011
року державного виконавця відділу ДВС
Іллічівського МУЮ Одеської області
Колечко Д. М. в рамках виконавчого
провадження за заявою ПАТ "Укрсиббанк"
в частині накладення арешту на майно,
що належить ОСОБА_1, а саме квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, про що
винести відповідну ухвалу з метою
пред'явлення до державної
реєстраційної служби ГУЮ в Одеській
області;

- зняти арешт з іпотечного майна, що
належить ОСОБА_1, а саме: з квартири, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
накладений постановою № ВП № 39721014
державного виконавця Щеглової Є. В.
підрозділу Примусового виконання
рішень відділу ДВС ГУЮ в Одеській
області, накладений в рамках
виконавчого провадження за заявою ТОВ
"ОТП Факторинг Україна", постановою №
В-3/110 від 27.04.2010 року державного
виконавця другого Приморського
відділу ДВС ГУЮ в Одеській області та
постановою № В-10/122 від 24.01.2011 року
державного виконавця відділу ДВС
Іллічівського МУЮ Одеської області
Колечко Д. М. в рамках виконавчого
провадження за заявою ПАТ "Укрсиббанк",
про що винести відповідну ухвалу з
метою пред'явлення до реєстраційної
служби.

Ухвалою суду від 12.02.2014 року позовну
заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна"
залишено без руху, та позивачу наданий
строк для усунення недоліків до 25.02.2014
року, шляхом належного оформлення
адміністративного позову із
викладенням позовних вимог у
відповідності до положень ст. 105 КАС
України та визначенням статусу осіб,
зазначених позивачем у якості
відповідачів по справі, а саме: ОСОБА_1
та публічного акціонерного товариства
"Укрсиббанк", у відповідності до
приписів КАС України із наданням до
суду, визначених в ухвалі суду від
12.02.2014 року доказів.

24.02.2014 року на виконання вимог ухвали
суду від 12.02.2014 року до Одеського
окружного адміністративного суду від
представника позивача надійшла заява
про усунення недоліків із доданими до
неї документами, а також уточнена
позовна заява товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" до підрозділу Примусового
виконання рішень відділу ДВС ГУЮ в
Одеській області, другого Приморського
відділу ДВС ГУЮ в Одеській області та
відділу ДВС Іллічівського МУЮ Одеської
області, за участю третіх осіб - ОСОБА_1,
публічного акціонерного товариства
"Укрсиббанк", в якій позивач просить суд
скасувати: постанову № В-3/110 від
27.04.2010 року державного виконавця
другого Приморського відділу ДВС ГУЮ в
Одеській області; постанову № В-10/122 від
24.01.2011 року державного виконавця
відділу ДВС Іллічівського МУЮ Одеської
області Колечко Д. М., винесену в рамках
виконавчого провадження за заявою ПАТ
«УкрСиббанк»; постанову ВП № 39721014
державного виконавця Щеглової Є.В.
підрозділу Примусового виконання
рішень відділу ДВС ГУЮ в Одеській
області, винесену в рамках виконавчого
провадження за заявою ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» в частині
накладення арешту на майно, що належить
ОСОБА_1, а саме, квартири, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, про що винести
відповідну ухвалу з метою пред'явлення
до державної реєстраційної служби ГУЮ
в Одеській області.

Разом з цим, 25.02.2014 року до Одеського
окружного адміністративного суду від
представника позивача надійшла заява
про усунення недоліків, в якій останній
у зв'язку із тим, що у тексті та
прохальній частині уточненої позовної
заяви та заяви про усунення недоліків
помилково зазначено невірний номер
постанови підрозділу Примусового
виконання рішень відділу ДВС ГУЮ в
Одеській області - «№ 39721014», просив суд
вважати вірним номер постанови - ВП
№39721320 від 11.09.2013 року.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС України,
суддя після одержання позовної заяви
з'ясовує чи подано адміністративний
позов у строк, установлений законом
(якщо адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
поважними).

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає,
що позовну заяву (уточнену) необхідно
залишити без розгляду, виходячи з
наступного.

Частиною четвертою статті 82 Закону
України "Про виконавче провадження"
встановлено, що рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби можуть бути
оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Частиною 1 статті 99 КАС України
встановлено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

При цьому, відповідно до частини 1,2
статті 181 КАС України учасники
виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду з позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.
Позовну заяву може бути подано до суду
у десятиденний строк з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення її прав, свобод чи
інтересів.

Таким чином, рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби може бути оскаржено
учасниками виконавчого провадження у
десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів.

Суд зазначає, що однією із позовних
вимог позивача є скасування постанови
підрозділу Примусового виконання
рішень відділу ДВС ГУЮ в Одеській
області ВП №39721320 від 11.09.2013 року,
винесеної в рамках виконавчого
провадження за заявою ТОВ «ОТП
Факторинг Україна», в частині
накладення арешту на майно, що належить
ОСОБА_1, а саме, квартири, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1.

В заяві про усунення недоліків
позовної заяви, позивач зазначає, що
надає до суду копію постанови № ВП №
39721014 від 11.09.2013 року державного
виконавця підрозділу Примусового
виконання рішень відділу ДВС ГУЮ в
Одеській області Щеглової Є.В.,
оскільки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є
стягувачем за вказаним виконавчим
провадженням. Водночас, як вже
зазначено судом, позивачем було
уточнено номер оскаржуваної постанови,
а саме: «ВП №39721320» від 11.09.2013 року.

Так, з наданої позивачем копії
оскаржуваної постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження № ВП №39721320 від 11.09.2013
року, дійсно вбачається, що позивач -
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є
стягувачем за вказаним виконавчим
провадженням.

Таким чином, для звернення позивача до
суду із вказаною позовною вимогою
законом встановлено десятиденний
строк з дня, коли особа дізналась або
повинна була дізнатись про порушення
її прав, свобод чи інтересів.

При цьому, позивач звернувся до суду,
зокрема, із вказаними позовними
вимогами (з урахуванням уточнень до
позову) тільки 10.02.2014 року, про що
свідчить вхідний штамп суду, тим самим
пропустивши строк звернення до суду,
встановлений ст.181 КАС України.

Разом з цим, в частині позовних вимог
ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про
скасування постанови № В-3/110 від 27.04.2010
року державного виконавця другого
Приморського відділу ДВС ГУЮ в
Одеській області та постанови № В-10/122
від 24.01.2011 року державного виконавця
відділу ДВС Іллічівського МУЮ Одеської
області Колечко Д. М., винесеної в
рамках виконавчого провадження за
заявою ПАТ «УкрСиббанк», суд зазначає
наступне.

Як вказує позивач в уточненій позовній
заяві, неможливість надання позивачем
до суду постанови № В-3/110 від 27.04.2010 року
державного виконавця другого
Приморського відділу ДВС ГУЮ в
Одеській області та постанови № В-10/122
від 24.01.2011 року державного виконавця
відділу ДВС Іллічівського МУЮ Одеської
області Колечко Д. М., винесеної в
рамках виконавчого провадження за
заявою ПАТ «УкрСиббанк», пов'язана із
тим, що ТОВ "ОТП Факторинг Україна" не є
стороною виконавчого провадження в
рамках розгляду справ, за результатом
яких винесені вказані постанови та у
позивача відсутні будь-які правові
підстави для їх отримання.

Отже, як вбачається з викладеного,
позивач не є стороною виконавчого
провадження, по яким винесені
оскаржувані постанови № В-3/110 від 27.04.2010
року та № В-10/122 від 24.01.2011 року, а отже в
межах заявлених позовних вимог на
позивача поширюються вимоги ч. 2 ст. 99
КАС України, якою передбачено, що для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Таким чином, для звернення позивача до
суду із вказаними позовними вимогами
законом встановлено шестимісячний
строк з дня, коли особа дізналась або
повинна була дізнатись про порушення
її прав, свобод чи інтересів.

При цьому, позивач звернувся до суду,
зокрема, із вказаними позовними
вимогами (з урахуванням уточнень)
тільки 10.02.2014 року, про що свідчить
вхідний штамп суду, тим самим
пропустивши строк звернення до суду,
встановлений ч.2 ст.99 КАС України.

Вирішуючи питання щодо залишення
позовної заяви без розгляду, суд
зазначає, що як вбачається з даних норм,
як початок перебігу шестимісячного
строку, так і початок десятиденного
строку на оскарження постанов органу
ДВС визначено альтернативно - це день,
коли особа: дізналася або повинна була
дізнатися про порушення. При цьому,
йдеться не про те, коли особа з'ясувала
для себе, що певні рішення, дії чи
бездіяльність стосовно неї є
порушенням, а про те, коли вона
дізналася про ці рішення, дії чи
бездіяльність.

При цьому, слід зазначити, що у
первинному позові, позивач зазначає, що
товариству з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна", про оскаржувані постанові
стало відомо із витягу з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна. Водночас, позивач
вказаного витягу до суду не надав та в
позовній заяві не зазначив дати цього
витягу. Разом з цим, ні в уточненій
позовній заяві, ні в заявах про
усунення недоліків позовної заяви,
позивач не зазначає, коли йому стало
відомо про оскаржувані постанови,
посилаючись в заяві про усунення
недоліків лише на те, що про наявність
арештів позивачу стало відомо від
боржника ОСОБА_1, який виявив бажання
реалізувати заставне майно в
добровільному порядку та 05.02.2014 року
повідомив представників позивача щодо
наявності арештів і в підтвердження
цього надав позивачу копію постанови
ДВС Іллічівського МУЮ Одеської області
про перевірку інформації щодо майна
боржника від 06.04.2012 року, в якій
зазначено про накладення арешту ДВС
Іллічівського МУЮ Одеської області від
24.01.2011 року та доручено Другому
Приморському ВДВС ОМУЮ провести опис
та арешт майна, належного ОСОБА_1
Вищезазначену інформацію, як зазначає
позивач, було перевірено нотаріусом в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна в
присутності представника ТОВ «ОТП
Факторинг Україна».

Водночас, суд зазначає, що на виконання
вимог ухвали суду позивачем не було
надано відповідних доказів на
підтвердження того, коли позивачу
стало відомо про оскаржувану постанову
№ ВП №39721320 від 11.09.2013 року та
оскаржувані постанови № В-3/110 від 27.04.2010
року та № В-10/122 від 24.01.2011 року, зокрема,
витяг з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
на який йдеться посилання у первинній
позовній заяві.

Більш того, суд звертає увагу на
наявність протиріч стосовно того, яким
чином позивачу стало відомо про
оскаржувані постанови, які містяться в
первинному позові та в заяві про
усунення недоліків. Так, в первинній
позовній заяві позивач зазначає, що
йому стало відомо про оскаржувані
постанови із витягу з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, копію якого на вимогу суду
позивач не надав, а також не зазначив
дати цього Витягу, а в заяві про
усунення недоліків позивач
посилається на те, що про наявність
арештів згідно оскаржуваних постанов
позивачу стало відомо від боржника
ОСОБА_1, який виявив бажання
реалізувати заставне майно в
добровільному порядку та 05.02.2014 року
повідомив представників позивача щодо
наявності арештів.

Таким чином, позивач, зазначаючи дані,
які містять протиріччя одне одному,
вводить суд в оману щодо того, яким
чином та коли йому стало відомо про
оскаржувані ним постанови.

Зважаючи на викладене, а також на те, що
жодного документального підтвердження
того, що позивачу саме 05.02.2014 року стало
відомо від ОСОБА_1 про оскаржувані
постанови, до суду не надано, судом не
приймаються до уваги вказані посилання
позивача щодо дати - 05.02.2014, з якої
позивачу стало відомо про оскаржувані
постанови.

Так, оскільки позивачем, до суду не
надано доказів отримання вказаних
постанов, а посилання на їх отримання
містять протиріччя між такими даними,
суд зазначає, що згідно положень ст. 99,
ст.181 КАС України початок строку
визначено альтернативно - це день, коли
особа: дізналася або повинна була
дізнатися про порушення.

Строк звернення до адміністративного
суду з адміністративним позовом -
проміжок часу після виникнення спору у
публічно-правових відносинах, протягом
якого особа має право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою за вирішенням цього спору і
захистом своїх прав, свобод чи
інтересів. Дотримання строку звернення
з адміністративним позовом є однією з
умов для реалізації права на позов у
публічно-правових відносинах, яка
дисциплінує учасників цих відносин у
випадку, якщо вони стали спірними,
запобігає зловживанням.

Статтею 99 КАС України визначаються
строки звернення до адміністративного
суду з адміністративним позовом з
метою досягнення юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Таким чином, на підставі зазначеного,
суд дійшов висновку, що позивачем
пропущений строк звернення до суду з
даним адміністративним позовом
(уточненим).

Відповідно до вимог ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду,
якщо суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній
справі без проведення судового
засідання, так і в ході підготовчого
провадження чи судового розгляду
справи.

Практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до ст.17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" є джерелом права,
також свідчить про те, що право на
звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків для звернення до
суду за захистом порушених прав
(рішення від 22.10.1996р., 27.02.1980р.).

При цьому, слід зазначити, що судом
вбачаються підстави для поновлення
строку звернення до суду виключно з
ініціативи та в межах наведених
доводів особи, яка подала заяву.
Незнання про порушення через
байдужість до своїх прав або небажання
дізнатися не є поважною причиною
пропуску строку звернення до суду.
Доказами того, що особа знала про
порушення своїх прав, є її дії,
спрямовані на захист порушених прав,
зокрема, оскарження рішення (дії чи
бездіяльності), письмові звернення з
цього приводу, а також докази, які
свідчать про те, що були створені умови,
за яких особа мала реальну можливість
дізнатися про порушення своїх прав.

Разом з цим, поважними причинами
пропуску строку звернення до суду
визнаються лише такі обставини, які є
об'єктивно непереборними, не залежать
від волевиявлення особи, що
звертається до суду, та пов'язані з
дійсно істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
процесуальних дій та підтверджені
належними доказами.

З позовної заяви та доданих до неї
документів вбачається, що жодних
належних та допустимих доказів щодо
причин пропуску строку вчасного
звернення до адміністративного суду,
які б унеможливлювали і не залежали б
від волі позивача своєчасно звернутись
за судовим захистом, позивач не вказує
і не надає, та відповідно судом не
встановлено обставин, що свідчать про
наявність об'єктивних перешкод для
подання позову у встановлений
законодавством строк.

Зокрема, суд зазначає, що по
оскаржуваній постанові ВП №39721320 від
11.09.2013 року позивач є стороною
виконавчого провадження, а саме -
стягувачем, а отже, на думку суду, у
позивача були всі наявні підстави
дізнатись про цю постанову у строки,
визначені законом для її оскарження.

Таким чином, враховуючи те, що
позивачем пропущений десятиденний
строк звернення до суду із позовною
вимогою про скасування постанови № ВП
№39721320 від 11.09.2013 року та шестимісячний
строк на оскарження постанов № В-3/110
від 27.04.2010 року та № В-10/122 від
24.01.2011 року, і будь-яких ґрунтовних
обставин та доказів, на підтвердження
поважності причин пропуску строку
звернення до суду з даним позовом
позивачем не надано, що унеможливлює
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, суд приходить до висновку
про відсутність поважних причин для
поновлення строку звернення до суду з
даною позовною заявою та про
наявність підстав для залишення
позовної заяви без розгляду у
відповідності до вимог ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Також, суд вважає необхідним роз'яснити
позивачу, що згідно ч.3 ст.155 КАС України,
особа, позовна заява якої залишена без
розгляду, після усунення підстав, з
яких заява була залишена без розгляду,
має право звернутися до
адміністративного суду в загальному
порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 99, 100, 155, 160, 165, 181 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю "ОТП
Факторинг Україна" до підрозділу
Примусового виконання рішень відділу
ДВС ГУЮ в Одеській області, другого
Приморського відділу ДВС ГУЮ в
Одеській області та відділу ДВС
Іллічівського МУЮ Одеської області, за
участю третіх осіб - ОСОБА_1, публічного
акціонерного товариства "Укрсиббанк",
про скасування постанов - залишити без
розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги до Одеського
окружного адміністративного суду
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
О.М. Соколенко