Справа № 2515/5964/2012
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Мороз К.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Файдюка В.В., Старової Н.Е.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу Чернігівського
обласного військового комісаріату,
Міністерства оборони України на
постанову Новозаводського районного
суду міста Чернігова від 14 травня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Чернігівського
обласного військового комісаріату,
Міністерства оборони України про
визнання протиправними дії та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (надалі - позивач)
звернувся до Новозаводського
районного суду міста Чернігова з
адміністративним позовом до
Чернігівського обласного військового
комісаріату, Міністерства оборони
України (надалі - відповідач 1,
відповідач 2) про визнання
протиправними дії Міністерства
оборони України щодо відмови в
призначенні до виплати одноразової
грошової допомоги у разі встановлення 3
групи інвалідності, передбаченої ст. 16
ЗУ «Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей»; зобов'язання призначити
одноразову грошову допомогу як
інваліду 3 групи у розмірі 27-місячного
грошового забезпечення на день виплати
допомоги за останньою посадою на день
звільнення, передбаченої ст. 16 ЗУ «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» та перерахувати на рахунок
Чернігівського обласного військового
комісаріату суму одноразової грошової
допомоги як інваліду 3 групи для
виплати позивачу; зобов'язання
Чернігівського обласного військового
комісаріату виплатити суму
одноразової грошової допомоги як
інваліду 3 групи у розмірі 27-місячного
грошового забезпечення на день виплати
допомоги, передбаченої ст. 16 ЗУ «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей».

Новозаводський районний суд міста
Чернігова своєю постановою від 14
травня 2012 року адміністративний позов
задовольнив частково.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідачі подали
апеляційну скаргу, в якій просять
скасувати постанову Новозаводського
районного суду міста Чернігова від 14
травня 2012 року та постановити нову про
відмову в задоволенні
адміністративного позову. На думку
апелянта, зазначену постанову суду
прийнято з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач,
відповідно до наказу № 657 від 04
листопада 2005 року Міністра оборони
України, звільнений у запас за пунктом
67, підпункт «б» (за станом здоров'я).

Згідно копії довідки Сер. МСЕ-ЧНВ №
147541 позивачу встановлена 3 група
інвалідності, захворювання пов'язані з
виконанням обов'язків в/служби при
перебуванні в країнах, де велися бойові
дії.

15 серпня 2011 року позивач звернувся до
відповідача 1 з заявою про виплату
одноразової грошової допомоги. На дану
заяву отримав від військового комісара
Чернігівського обласного військового
комісаріату лист № 2030 від 15.12.2011 року з
яким було надіслано копію протоколу № 7
від 30 листопада 2011 року засідання
комісії з розгляду питань, пов'язаних
із призначенням і виплатою одноразової
грошової допомоги в разі загибелі
(смерті), каліцтва військовослужбовців
та інвалідності осіб, звільнених з
військової служби. Даним протоколом
зафіксована відмова комісії в
призначенні одноразової грошової
допомоги позивачу, оскільки на день
його звільнення діяла стаття 16 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей», яка передбачала державне
обов'язкове особисте страхування та не
передбачала виплату одноразової
грошової допомоги.

Закон України «Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» визначає основні
засади державної політики у сфері
соціального захисту
військовослужбовців та членів їх
сімей, встановлює єдину систему їх
соціального та правового захисту,
гарантує військовослужбовцям та
членам їх сімей в економічній,
соціальній, політичній сферах
сприятливі умови для реалізації їх
конституційного обов'язку щодо захисту
Вітчизни та регулює відносини у цій
галузі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 цього Закону, у
разі поранення (контузії, травми або
каліцтва), заподіяного
військовослужбовцю під час виконання
ним обов'язків військової служби, а
також інвалідності, що настала в період
проходження військової служби або не
пізніше ніж через три місяці після
звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження
військової служби, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 499
було затверджено Порядок та умови
призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), поранення (контузії, травми
або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб (далі - Порядок).

Підпунктом 2 п. 2 Порядку (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що
військовослужбовцям (крім
військовослужбовців строкової служби)
у разі настання інвалідності внаслідок
виконання обов'язків військової служби
виплачується грошова допомога у
розмірі 27-місячного грошового
забезпечення - інвалідам III групи.

До складу грошового забезпечення
входять: посадовий оклад, оклад за
військовим званням; щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(підвищення посадового окладу,
надбавки, доплати, винагороди, які
мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового
забезпечення (ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII).

Судом встановлено, що захворювання,
внаслідок якого позивач був визнаний
інвалідом ІІІ групи, мало місце в
період походження ним військової
служби. Вказана інвалідність була
встановлена 07.07.2011 року, а отже право
на звернення до відповідача і на
отримання одноразової грошової
допомоги, передбаченої п. 2 ст. 16 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей» у позивача виникло з 07.07.2011
року.

Враховуючи наведене та виходячи з
аналізу вищевказаних норм чинного
законодавства суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
позивач має право на отримання
одноразової грошової допомоги,
передбаченої ч. 2 ст. 9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» у розмірі, встановленому
підпункту 2 п. 2 Порядку та умов
призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), поранення (контузії, травми
або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб у розмірі
27-місячного грошового забезпечення.

В ході судового розгляду встановлено,
що відповідач Міністерство оборони
України неправомірно відмовив
позивачу у призначенні одноразової
грошової допомоги при встановленні
третьої групи інвалідності,
передбаченої ст. 16 Закону України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», а тому позовні вимоги в частині
визнання дій відповідача Міністерства
оборони України протиправними
підлягають задоволенню.

За таких обставин апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції - без
змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Чернігівського
обласного військового комісаріату,
Міністерства оборони України -
залишити без задоволення.

Постанову Новозаводського
районного суду міста Чернігова від 14
травня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Старова Н.Е.