Справа № К/9991/21304/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/21304/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Маслія В.І.
Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Державної інспекції з контролю
за цінами в м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 02 квітня 2010 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 лютого 2011
року у справі №2а-10352/09/2670 за позовом
Акціонерної енергопостачальної
компанії «Київенерго» до Державної
інспекції з контролю за цінами в м.
Києві про визнання протиправним та
скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерна енергопостачальна компанія
«Київенерго» звернулась з позовом до
Державної інспекції з контролю за
цінами в м. Києві про визнання
протиправним та скасування рішення від
17.04.2009 року № 28 про застосування
економічних санкцій за порушення
державної дисципліни цін та припису
від 17.04.2009 року № 33 про виконання
законних вимог щодо усунення порушень
державної дисципліни цін.

В обґрунтування позовних вимог АЕК
«Київенерго» зазначила, що оскаржувані
рішення та припис від 17.04.2009 Державної
інспекції з контролю за цінами в м.
Києві прийняті з порушенням норм
чинного в Україні законодавства з
питань ціноутворення, а отже є такими,
що порушують права та законні інтереси
позивача.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 квітня 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 лютого 2011
року, позов задоволено. Скасовано
рішення Державної інспекції з контролю
за цінами в м. Києві від 17.04.2009 р. № 28 про
застосування економічних санкцій за
порушення державної дисципліни цін та
припис від 17.04.09 р. № 33 про виконання
законних вимог щодо усунення порушень
державної дисципліни цін.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями Державна інспекція з
контролю за цінами в м. Києві
звернулась з касаційною скаргою, у
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просила їх скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державною інспекцією з
контролю за цінами в м. Києві проведена
позапланова перевірка додержання
законодавства при формуванні цін та
тарифів на енергоносії Акціонерною
енергопостачальною компанією
«Київенерго», про що складений акт від
10.04.2009 р. № 077.

В ході перевірки встановлено, АЕК
«Київенерго» порушено вимоги п. 23 та п.24
постанови Кабінету Міністрів України
від 03.10.2007 р. № 1198 «Правил користування
тепловою енергією», розпорядження КМДА
від 30.05.2007 р. № 643 «Про затвердження
тарифів на теплову енергію»,
розпорядження КМДА від 30.07.2007 р. № 978
«Про встановлення та погодження
тарифів на комунальні послуги з
централізованого опалення і
постачання гарячої води»

За наслідками перевірки Державною
інспекцією з контролю за цінами в м.
Києві було прийняте рішення від 17.04.2009
р. № 28 про застосування економічних
санкцій за порушення державної
дисципліни цін на загальну суму 5770385,16
грн., а саме: вилучення в доход
державного бюджету суму 1 923 461,72 грн. та
стягнення штрафу в сумі 3 846 923,44 грн.

Також, 17.04.2009 р. Державною інспекцією з
контролю за цінами в м. Києві був
складений припис № 33, яким вимагалось в
місячний термін усунути порушення
державної дисципліни цін при
встановленні та застосуванні тарифів
на житлово-комунальні послуги, а саме:
включення у вартість продукції
(послуг), що регулюються, фактично не
виконаних робіт, або виконаних не в
повному обсязі, шляхом приведення цін а
послуги у відповідність до вимог п.23 та
п. 24 Постанови Кабінету Міністрів
України № 1198 від 03.10.2007 «Правил
користування тепловою енергією»,
Розпорядження КМДА від 30.05.2007 №643 «Про
затвердження тарифів на теплову
енергію», Розпорядження КМДА від 30.07.2007
№ 978 «Про встановлення та погодження
тарифів на комунальні послуги з
централізованого опалення і
постачання гарячої води».

Суди першої та апеляційної інстанцій,
задовольняючи позовні вимоги
посилались на те, що твердження
відповідача щодо порушення позивачем
державної дисципліни цін, шляхом
недотримання встановленого порядку
застосування тарифів не знайшли свого
підтвердження та є безпідставними.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів,
враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
електроенергетику» споживання енергії
можливе лише на підставі договору з
енергопостачальником. Споживач
енергії зобов'язаний додержуватись
вимог нормативно-технічних документів
та договору про постачання енергії.
Безпечну експлуатацію енергетичних
установок споживача та їх належний
технічний стан забезпечує сам
споживач. Споживач енергії несе
відповідальність за порушення умов
договору з енергопостачальником та
правил користування електричною і
тепловою енергією та виконання
приписів державних інспекцій з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної та теплової
енергії згідно із законодавством
України. Правила користування
електричною і тепловою енергією для
населення затверджуються Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 03.20.2007 р. № 1198 затверджено Правила
користування електричною і тепловою
енергією затверджених (далі Правила).

Відповідно до п. 20 Правил користування
тепловою енергією - облік обсягу
споживання теплової енергії і
параметрів теплоносія ведеться на межі
балансової належності теплових мереж
теплопостачальної організації та
споживача або за домовленістю сторін в
іншому місці.

У разі відсутності, пошкодження та/або
неправильної роботи приладів
комерційного обліку оплата
здійснюється відповідно до визначених
у договорі навантажень з урахуванням
середньомісячної фактичної
температури теплоносія в теплових
мережах теплопостачальної
організації, середньомісячної
температури зовнішнього повітря та
кількості годин (діб) роботи
тепловикористального обладнання в
розрахунковому періоді.

Пунктом 23 Правил передбачено, що
розрахунки за спожиту теплову енергію
здійснюються на межі продажу, яка є
межею балансової належності
(відповідальності), відповідно до
договору на підставі показів вузла
обліку згідно з діючими тарифами
(цінами), затвердженими в установленому
порядку.

У споживачів, що не мають приладів
комерційного обліку, обсяг фактично
спожитої теплової енергії
розраховується відповідно до
теплового навантаження, визначеного у
договорі, з урахуванням
середньомісячної фактичної
температури теплоносія в теплових
мережах теплопостачальної
організації, середньомісячної
температури зовнішнього повітря та
кількості годин (діб) роботи
тепловикористального обладнання в
розрахунковому періоді.

Відповідно до п. 24 Правил, у разі коли
обсяг постачання теплової енергії на
межі продажу менший, ніж: зазначений в
договорі, теплопостачальна
організація повинна зменшити плату
шляхом проведення перерахунку за
фактично спожиту теплову енергію
відповідно до договору.

У разі відхилення параметрів
теплоносія в бік зменшення від
затвердженого температурного графіка,
передбаченого договором, споживачеві
проводиться відповідний перерахунок.

Зі змісту вказаних положень Правил
вбачається, пункти 20, 23, 24 містять лише
загальний опис параметрів, які мають
бути враховані при визначенні обсягів
споживання теплової енергії
споживачами, та не містить ні алгоритму
такого розрахунку ні методики
врахування параметрів.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що АЕК «Київенерго» при
визначенні методики (математичного
алгоритму) визначення кількості
спожитої енергії використовував не
Правила користування тепловою
енергією, а Тимчасові правила обліку,
відпускання і споживання теплової
енергії, які затверджені і введені в
дію наказом від 01.07.1996 №57/112 Державного
комітету України по
житлово-комунальному господарству і
Міністерством енергетики та
електрифікації України, оскільки
офіційно затвердженої методики щодо
застосування пунктів 20, 23, 24 Правил не
прийнято, АК «Київенерго»
застосовувало Методику, яка міститься
у Тимчасових правилах і яка враховує, в
том числі, і параметри, які визначені
Правилами користування тепловою
енергією.

Зі змісту Тимчасових правил
вбачається, що вони не містять норм
права, не визначають прав чи обов'язків
громадян, а містять порядок
комерційного обліку теплової енергії з
урахуванням різних видів мереж та
систем теплопостачання, алгоритми
розрахунків (математичні формули) та
схеми.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками судів, що
позивач правомірно використовував
параметри, передбачені Правилами
користування тепловою енергією, і
здійснював нарахування споживачам, які
не мають приладів обліку, відповідно до
методики.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновками судів про
необґрунтованість посилання
скаржника на відсутність державної
реєстрації Тимчасових правил як на
підставу неправильності здійснення
АЕК «Київенерго» нарахувань.

Так, згідно п. 1 Указу Президента
України від 03.10.1992 № 493 нормативні акти,
які видаються міністерствами, іншими
органами державної виконавчої влади,
органами господарського управління та
контролю і які зачіпають права, свободи
й законні інтереси громадян або мають
міжвідомчий характер, підлягають
державній реєстрації. Таким чином,
Тимчасові правила не підлягають
державній реєстрації.

В силу ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Однак, відповідачем не надано належних
та допустимих доказів на підтвердження
факту законності та правомірності
оскаржуваного рішення та припису.

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку, що при вирішенні
справи судами першої та апеляційної
інстанцій вірно застосовані норми
матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують. За таких обставин
підстав для задоволення касаційної
скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної інспекції з
контролю за цінами в м. Києві відхилити,
а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 квітня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22 лютого 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: