Справа № 2а/2570/436/2012
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Клопот С.Л.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Нехаївський крохмаль" на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 01 березня
2012 року у справі за адміністративним
позовом Чернігівського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нехаївський
крохмаль" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Чернігівське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернувся до суду з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нехаївський
крохмаль" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені в розмірі 6860,63 грн.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 01 березня
2012 року адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Нехаївський
крохмаль" звернувся з апеляційною
скаргою, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Нехаївський
крохмаль" зареєстроване як юридична
особа 23 грудня 1991 року виконавчим
комітетом Чернігівської міської ради.

Згідно звіту про зайнятість штатних
працівників облікового складу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нехаївський
крохмаль", у 2010 році становила 47 осіб.

Відповідно до нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів для
позивача повинен становити 2 особи, з
яких кількість штатних працівників,
яким встановлена інвалідність - 0 осіб.

У звіті за 2010 рік вказано, що річний
фонд оплати праці на підприємстві
складає 148 300,00 грн., а середньорічна
заробітна плата штатного працівника
становить 3155,32 грн.

Розмір адміністративно-господарських
санкцій за невиконання нормативу
створення робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів та не
зайнятих інвалідами становить 6310,64 грн.

Також, позивачем нараховано пеню в
розмірі 549,99 грн., у зв'язку з
несвоєчасністю сплати
адміністративно-господарських
санкцій.

Оскільки відповідачем не сплачено суму
боргу, позивач звернувся до суду з
позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21 березня 1991
року № 875-XII, для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

В силу ч. 3 ст. 19 вищевказаного Закону,
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Частиною 5 ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні»визначено, що
виконанням нормативу робочих місць у
кількості, визначеній згідно з
частиною першою цієї статті,
вважається працевлаштування
підприємством, установою,
організацією, у тому числі
підприємством, організацією
громадських організацій інвалідів,
фізичною особою, яка використовує
найману працю, інвалідів, для яких це
місце роботи є основним.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 вищезазначеного
Закону, підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону № 875-XII,
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Частиною 2 ст. 20 вищевказаного Закону
визначено, що порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій тягне за собою нарахування
пені. Пеня обчислюється виходячи з 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки за весь її строк.

Відповідно до п. 2 Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 31 січня 2007 року №
70, звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають (надсилають
рекомендованим листом) щороку до 1
березня відділенням Фонду, в яких вони
зареєстровані, за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Пунктом 2 Порядку сплати
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, суми
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 31 січня
2007 року № 70, роботодавці сплачують суму
адміністративно-господарських санкцій
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів за місцем їх державної
реєстрації як юридичних осіб або
фізичних осіб - підприємців на рахунки,
відкриті в органах Державного
казначейства, до 15 квітня року, що
настає за роком, в якому відбулося
порушення нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів.
Обчислення суми
адміністративно-господарських санкцій
проводиться роботодавцями самостійно
згідно з порядком заповнення звіту про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів, затвердженим Мінпраці за
погодженням з Держкомстатом.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно звіту про зайнятість штатних
працівників облікового складу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нехаївський
крохмаль", у 2010 році становило 47 осіб.

Відповідно до нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів для
позивача повинен становити 2 особи, з
яких кількість штатних працівників,
яким встановлена інвалідність - 0 осіб.

Судом встановлено, що у звіті за 2010 рік
зазначено, що річний фонд оплати праці
на підприємстві складає 148 300,00 грн., а
середньорічна заробітна плата
штатного працівника становить 3155,32 грн.

Так, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу створення
робочих місць призначених для
працевлаштування інвалідів та не
зайнятих інвалідами становить 6310,64 грн.

Відповідачем своєчасно не сплачено
адміністративно-господарські санкції,
що тягне за собою нарахуванні пені у
розмірі 549,99 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
незважаючи на допущені порушення
відповідачем положень Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», на момент
розгляду справи суму
адміністративно-господарських санкцій
та пені не сплачено.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог та стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нехаївський
крохмаль"
адміністративно-господарських санкцій
та пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Нехаївський крохмаль" - залишити без
задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 01 березня
2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Повний текст ухвали виготовлено 05.02.2014
року.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.