Справа № 827/2656/13-а
Суддя: Водяхін С.А.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД МІСТА
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 лютого 2014 року місто Севастополь 16
год. 27 хв. Справа
№827/2656/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Севастополя у складі:

судді - Водяхіна С.А.,

секретар - Прокопенко О.О.,

за участю:

представника позивача - Інспекції з
питань захисту прав споживачів в м.
Севастополі - в судове засідання не
з'явився, повідомлявся належним чином,
надіслав до суду заяву з проханням
розглянути справу за його відсутністю;

представника відповідача - Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - в судове
засідання не з'явився, повідомлявся
належним чином, причин неявки або про
поважність причин неприбуття суду не
повідомив,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду у м.
Севастополі адміністративну справу за
позовом Інспекції з питань захисту
право споживачів у м. Севастополі до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Інспекція з питань захисту прав
споживачів у м. Севастополі звернулась
до суду з адміністративним позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості зі сплати
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
20 779 грн. 70 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів в м. Севастополі були
застосовані до відповідача штрафні
(фінансові) санкції за порушення вимог
Закону України «Про рекламу», але
відповідач, у порядку та строки,
встановлені діючим законодавством,
суму штрафних (фінансових) санкцій у
повному обсязі до бюджету не сплатив.

Суд, встановивши обставини у справі,
перевіривши докази та вивчивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до частини першої статті 5
Закону України "Про захист прав
споживачів" (далі -Закон) держава
забезпечує споживачам захист їх прав,
надає можливість вільного вибору
продукції, здобуття знань і
кваліфікації, необхідних для прийняття
самостійних рішень під час придбання
та використання продукції відповідно
до їх потреб, і гарантує придбання або
одержання продукції іншими законними
способами в обсязі, що забезпечує
рівень споживання, достатній для
підтримання здоров'я і
життєдіяльності.

Частиною третьою статті 5 Закону
передбачено, що захист прав споживачів
здійснюють спеціально уповноважений
центральний орган виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів та його
територіальні органи, Рада міністрів
Автономної Республіки Крим, місцеві
державні адміністрації, органи і
установи, що здійснюють державний
санітарно-епідеміологічний нагляд,
інші державні органи, органи місцевого
самоврядування згідно із
законодавством, а також суди.

Статтею 26 Закону визначено, що
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади у сфері захисту
прав споживачів та його територіальні
органи в областях, містах Києві та
Севастополі, а на території Автономної
Республіки Крим - орган виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають
право,зокрема: перевіряти у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якість продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг;
безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів; накладати на
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, стягнення,
передбачені статтею 23 цього Закону, в
порядку, що визначається Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до пункту 1.1 Положення про
управління у справах захисту прав
споживачів в Автономній республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, затвердженого Наказом
державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 23 червня 2009 року № 229,
територіальними органами Державного
комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої оплітки є
управління у справах захисту прав
споживачів в Автономній республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, які підпорядковуються
Державному комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики.

Органом, уповноваженим державою
здійснювати відповідні функції в
спірних відносинах, є Державна
інспекція з питань захисту прав
споживачів у м. Севастополі.

Згідно з пунктом 3.1 Положення від 23
червня 2009 року № 229управління у справах
захисту прав споживачів має право
перевіряти у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до діючого
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів.

Відповідно до пункту 2.7 Положення від 23
червня 2009 року № 229 до прав інспекції у
справах захисту прав споживачів
відноситься накладення штрафів на
суб'єктів господарювання за порушення
права споживачів у випадках,
передбачених законодавством.

Згідно з абзацом 10 статті 1 Закону
України "Про рекламу" реклама це
інформація про особу чи товар,
розповсюджена в будь-якій формі та в
будь-який спосіб і призначена
сформувати або підтримати обізнаність
споживачів реклами та їх інтерес щодо
таких особи чи товару.

Відповідно до абзацу 6 зазначеної
статті недобросовісною є реклама, яка
вводить або може ввести в оману
споживачів реклами, завдати шкоди
особам, державі чи суспільству
внаслідок неточності, недостовірності,
двозначності, перебільшення,
замовчування, порушення вимог щодо
часу, місця і способу розповсюдження.
Недобросовісна реклама прямо
заборонена статтею 10 Закону України
"Про рекламу".

Відповідальність за недобросовісну
рекламу несе винна особа.

Вказана заборона зумовлена причиною
порушення принципів реклами,
закріплених у статті 7 Закону України
"Про рекламу", а саме: принципів
точності, достовірності, принципу
заборони нанесення шкоди споживачам
реклами.

Близьким за змістом до поняття
"недобросовісна реклама" є поняття
"поширення інформації, що вводить в
оману", яке згідно зі статтею 1 Закону
України "Про захист від
недобросовісної конкуренції"
вважається недобросовісною
конкуренцією.

Відповідно до частини першої статті 8
цього Закону у рекламі забороняється
імітувати або копіювати текст,
зображення, музичні чи звукові ефекти,
що застосовуються в рекламі інших
товарів, якщо інше не передбачено
законами України у сфері
інтелектуальної власності.

Відповідно до частин четвертої, шостої,
дев'ятої статті 21 Закону України "Про
рекламу" реклама лікарських засобів,
медичних виробів, методів
профілактики, діагностики, лікування і
реабілітації повинна містити:
об'єктивну інформацію про лікарський
засіб, медичний виріб, метод
профілактики, діагностики, лікування,
реабілітації і здійснюватися так, щоб
було зрозуміло, що наведене
повідомлення є рекламою, а
рекламований товар є лікарським
засобом, медичним виробом, методом
профілактики, діагностики, лікування,
реабілітації; вимогу про необхідність
консультації з лікарем перед
застосуванням лікарського засобу чи
медичного виробу; рекомендацію щодо
обов'язкового ознайомлення з
інструкцією на лікарський засіб; текст
попередження такого змісту:
"Самолікування може бути шкідливим для
вашого здоров'я", що займає не менше 15
відсотків площі (тривалості) всієї
реклами.

У рекламі лікарських засобів, медичних
виробів та методів профілактики,
діагностики, лікування і реабілітації
забороняється розміщення: відомостей,
які можуть справляти враження, що за
умови застосування лікарського засобу
чи медичного виробу консультація з
фахівцем не є необхідною: відомостей
про те, що лікувальний ефект від
застосування лікарського засобу чи
медичного виробу є гарантованим;
рекомендацій або посилань на
рекомендації медичних працівників,
науковців, медичних закладів та
організацій щодо рекламованих товару
чи послуги; інформації, що може вводити
споживача в оману щодо складу,
походження, ефективності, патентної
захищеності товару, що рекламується.

У рекламі товарів та методів, що не
належать до лікарських засобів,
медичних виробів, методів
профілактики, діагностики, лікування і
реабілітації, а також у рекламі
харчових продуктів для спеціального
дієтичного споживання, функціональних
харчових продуктів та дієтичних
добавок забороняється посилатися на
те, що вони мають лікувальні
властивості.

Відповідно до частини другої статті 26
Закону України "Про рекламу" на вимогу
органів державної влади, на які згідно
із законом покладено контроль за
дотриманням вимог законодавства про
рекламу, рекламодавці, виробники та
розповсюджувачі реклами зобов'язані
надавати документи, усні та/або
письмові пояснення, відео- та
звукозаписи, а також іншу інформацію,
необхідну для здійснення ними
повноважень щодо контролю. Органи
державної влади зобов'язані
повідомляти рекламодавців, виробників
та розповсюджувачів реклами про
розгляд справ про порушення ними вимог
законодавства про рекламу не менше ніж
за п'ять робочих днів до дати розгляду
справи.

Судом встановлено, що 22 червня 2012 року
за вх. №1299 на адресу
Держспоживінспекції у м. Севастополі
надійшло звернення Товариства з
обмеженою відповідальністю "Студіо
Модерна" про розміщення Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 реклами
лікарських засобів та медичної
техніки, розмішеної у газеті "Вечірній
Київ" від 17 травня 2012 року №53, в
порушення вимог статей 8, 10, 21 Закону
України "Про рекламу".

25 червня 2012 року за вих. № 1550 на адресу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
направлено вимогу щодо надання
документів, що підтверджують вартість
розміщеного рекламного оголошення та
копії реєстраційних документів.

На виконання даної вимоги 27 червня 2012
року позивачем надано вищевказані
документи, з яких вбачається, що
вартість наданої послуги по розміщенню
рекламного оголошення склала 4 155 грн. 94
коп. без врахування податку на додану
вартість.

29 червня 2012 року Держспоживінспекцією
у м. Севастополі складено протокол про
порушення законодавства про рекламу за
ознаками порушення Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
законодавства про рекламу.

З матеріалів справи вбачається, що 19
липня 2012 року Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 особисто
отримано запрошення на розгляд справи
щодо порушення нею Закону України "Про
рекламу", що був призначений на 08 серпня
2012 року.

20 липня 2012 року Держспоживінспекцією у
м. Севастополі прийнято рішення №000094
про початок розгляду справи про
порушення законодавства про рекламу.

08 серпня 2012 року Держспоживінспекцією
у м. Севастополі складено протокол
засідання стосовно справи про
порушення законодавства про рекламу та
прийнято рішення про направлення
матеріалів справи до
Держспоживінспекції України для
прийняття рішення про застосування
штрафних санкцій у відношенні позивача
в зв'язку з тим, що сума штрафу, згідно
розрахунку, перевищує 300
неоподатковуваних мінімумів громадян.

04 січня 2013 року Держспоживінспекцією
України прийнято рішення №0046 про
накладання штрафу за порушення
законодавства про рекламу на Фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1

Відповідно до пунктів 9, 10, 11, 12 Порядку
накладання штрафів за порушення
законодавства про рекламу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 травня 2004 року
№ 693 (далі - Порядок № 693), підставою для
розгляду справи про порушення
законодавства про рекламу (далі -
справа) є відповідний протокол,
складений уповноваженою посадовою
особою Антимонопольного комітету,
Національної ради з питань телебачення
і радіомовлення, Мінфіну, НКЦПФР або
Держспоживінспекції та її
територіальних органів.

Протокол про порушення законодавства
про рекламу подається
Держспоживінспекції або її
територіальним органам за місцем
вчинення порушення.

За наявності ознак порушення
законодавства про рекламу приймається
рішення про початок розгляду справи.

Справа розглядається у місячний строк
з дня прийняття рішення про початок її
розгляду.

До строку розгляду справи не
зараховується час на отримання
необхідних доказів і проведення
експертизи.

Строк розгляду справи може бути
продовжений Головою
Держспоживінспекції, його
заступниками, начальниками
територіальних органів
Держспоживінспекції, їх заступниками
не більше ніж на три місяці.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 693
накладати штрафи на рекламодавців,
виробників та розповсюджувачів
реклами мають право Голова
Держспоживінспекції, його заступники,
начальники територіальних органів
Держспоживінспекції та їх заступники.

Рішення про накладення штрафу за
порушення законодавства про рекламу в
розмірі 300 і більше неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян
приймається виключно уповноваженою
посадовою особою Держспоживінспекції.

Згідно з вимогами Порядку №693 за
наявності ознак порушення Закону
України "Про рекламу", відповідний
орган приймає рішення про початок
розгляду такої справи.

Справи про порушення законодавства про
рекламу мають бути розглянуті у
місячний строк.

Таким чином, Держспоживінспекцією у м.
Севастополі були дотримані вимоги
Порядку №693 щодо розгляду справи №000094
про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог Закону
України "Про рекламу".

Також судом встановлено, що в
рекламному оголошенні йдеться
посилання на свідоцтво Міністерства
охорони здоров'я України (свідоцтво
№5149/2006 від 26 травня 2006 року). Дане
свідоцтво було видано TOB "Студіо
Модерна" на пристрій для допоміжної
терапії опорно-рухового апарату "Kosmodisk".
У переліку осіб, які мають право
використовувати дане свідоцтво,
позивач не зазначений. Рекламне
оголошення було опубліковане 17 травня
2012 року. Строк дії зазначеного
свідоцтва до 26 травня 2011 року. Отже, на
момент опублікування даного
оголошення вищевказане свідоцтво було
недійсним.

Також позивачем було встановлено
порушення відповідачем вимог статті 21
Закону України «Про рекламу», а саме:
відповідно до тексту оголошення назва
рекламного оголошення викладена
наступним чином "Суперпристрій для
капітального "ремонту" хребта та
попереку".

За текстом оголошення наступного
змісту: "Чисельні дослідження довели,
що у десятків мільйонів людей, що
скористалися ним, значно зменшилися
або зовсім зникли болі в ділянці спіни!
Лікарі рекомендують його людям,
діяльність яких пов'язана з
підвищеними навантаженнями на спину, а
також вагітним жінкам, професійним
водіям, людям із "сидячим" типом роботи
і всім, всім, всім!"

Такі твердження порушують вимоги
статті 21 Закону України "Про рекламу",
оскільки наводять відомості про те, що
лікувальний ефект від використання
"Коsmodisk" є гарантованим. Таким чином,
даний зміст оголошення вводить
споживача в оману щодо ефективності
виробу медичного призначення.

Крім того, дане оголошення не містить
попередження про необхідність
отримання консультації лікаря перед
початком застосування даного виробу та
застереження щодо небезпеки для
здоров'я при самолікуванні.

Також, в порушення частини дев'ятої
статті 21 Закону України "Про рекламу", у
рекламному оголошенні йдеться
посилання на лікувальний ефект від
використання даного пристрою, який має
фактично профілактичні властивості.

В порушення частини шостої статті 21
цього Закону у рекламі зазначається, що
лікарями рекомендується використання
даного просторою.

Статтею 151 Закону України "Про захист
від недобросовісної конкуренції"
визначає поширення інформації, що
вводить в оману, повідомлення суб'єктом
господарювання, безпосередньо або
через іншу особу, одній, кільком особам
або невизначеному колу осіб, у тому
числі в рекламі, неповних, неточних,
неправдивих відомостей, зокрема
внаслідок обраного способу їх
викладення, замовчування окремих
фактів чи нечіткості формулювань, що
вплинули або можуть вплинути на наміри
цих осіб щодо придбання (замовлення) чи
реалізації (продажу, поставки,
виконання, надання) товарів, робіт,
послуг цього суб'єкта господарювання.

При цьому, інформацією, що вводить в
оману, є, зокрема, відомості, які
містять неповні, неточні або
неправдиві дані про споживчі
властивості, якість, придатність до
застосування, стандарти,
характеристики товарів.

Таким чином, рекламне оголошення,
розміщене за замовленням позивача, є
таким, що вводить споживача в оману в
частині власника прав на торгівельну
марку, лікувальних властивостей,
наявності документів, які б
підтверджували якість та безпеку
товару, щодо походження даного товару,
ефективності.

Статтею 27 Закону України «Про рекламу»
передбачено, що особи, винні у
порушенні законодавства про рекламу,
несуть дисциплінарну,
цивільно-правову, адміністративну та
кримінальну відповідальність
відповідно до закону. Відповідальність
за порушення законодавства про рекламу
несуть рекламодавці, винні, крім
іншого, у недотриманні встановлених
законом вимог щодо змісту реклами.

Проаналізувавши вказані норми діючого
законодавства та встановивши фактичні
обставини справи, суд приходить до
висновку про правомірність прийнятого
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у м. Севастополі рішення про
застосування до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних
(фінансових) санкцій.

Крім того, судом встановлено, що
постановою Окружного
адміністративного суду м. Севастополя
від 04 липня 2013 року по справі № 827/754/13-а
за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної інспекції України
з питань захисту прав споживачів,
Державної інспекції з питань захисту
прав споживачів у м. Севастополя про
скасування протоколу та рішення,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 20 листопада
2013 року, у задоволенні позову
відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги Інспекції з
питань захисту прав споживачів в м.
Севастополі до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
вказаної заборгованості підлягають
задоволенню.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь бюджету
заборгованість зі сплати штрафних
(фінансових) санкцій за порушення
Закону України «Про рекламу» у розмірі
20 779 (двадцять тисяч сімсот сімдесят
дев'ять) грн. 70 коп.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на користь Інспекції з питань
захисту прав споживачів у м.
Севастополі судові витрати в розмірі 207
(двісті сім) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили у
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, та може бути оскаржена до
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду у порядку і
строки, передбачені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України повний текст постанови
складено 24 лютого 2014 року.

Суддя
(підпис)
С.А. Водяхін

З оригіналом згідно

Суддя
С.А. Водяхін