Справа № К/9991/65517/11-С
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/65517/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

при секретарі: Домбровському І.В.,

за участю представників сторін: від
відповідача: Штанько М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду адміністративну справу за
касаційною скаргою Полтавського
обласного відділення фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 січня 2011
року у справі за позовом відкритого
акціонерного товариства
"Укртранснафта" в особі Кременчуцького
районного нафтопровідного управління
філії "Придніпровські магістральні
нафтопроводи" до Полтавського
обласного відділення фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності про визнання
протиправною бездіяльності, визнання
протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а:

Відкрите акціонерне товариство
«Укртранснафта» в особі
Кременчуцького районного
нафтопровідного управління Філії
«Придніпровські магістральні
нафтопроводи» звернулось до суду з
позовом до Виконавчої дирекції
Полтавського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, у
якому просило визнати протиправною
бездіяльність відповідача щодо
відображення наслідків перевірки
Кременчуцького районного
нафтопровідного управління Філії
«Придніпровські магістральні
нафтопроводи», а також визнати
протиправним та скасувати рішення від
18.09.2007 №1298 «Про застосування та
зарахування до бюджету Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, відображення у
звіті (Ф4-ФСС з ТВП) сум фінансових
(штрафних) санкцій, неправомірних
витрат, донарахованих сум внесків та
пені за порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Позовні вимоги мотивовано
протиправністю рішення від 18.09.2007 №1298
як такого, що прийнято за результатами
перевірки, проведеної із порушенням
Інструкції про порядок проведення
ревізій та перевірок по коштах Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, затвердженої
постановою правління Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 19.09.2001 №38, та
на підставі хибного висновку щодо
наявності підстав для застосування до
позивача штрафу за несвоєчасну сплату
страхових внесків.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
грудня 2009 року у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 січня 2011
року скасовано постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
грудня 2009 року та ухвалено нове
рішення, яким позов задоволено
частково: визнано протиправним та
скасовано рішення виконавчої дирекції
Полтавського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності від
18.09.2007 №1298; в іншій частині у
задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Полтавське
обласне відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності з посиланням на
порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржуване судове
рішення та залишити в силі постанову
суду першої інстанції, яку вважає
законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що у період з 03.09.2007 по
07.09.2007 відповідачем проведено
перевірку Кременчуцького районного
нафтопровідного управління Філії
«Придніпровські магістральні
нафтопроводи» ВАТ «Укртранснафта» з
питань правильності нарахування,
перерахування і використання коштів до
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності за
період з 01.04.2006 по 01.08.2007.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог статті 2 Закону України
«Про розмір внесків на деякі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування» в частині
здійснення оплати листка
непрацездатності від 23.05.2006 №42556 на ім'я
ОСОБА_3 після встановлення їй групи
інвалідності, що є порушенням порядку
витрачання страхових коштів. Сума
переплати становить 46,55 грн., яка не
може бути прийнята до заліку в рахунок
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
оскільки належить до числа
неправомірних витрат.

Також, за результатами аналізу
нарахування та сплати страхових
внесків, службовими особами
відповідача виявлено несвоєчасну
сплату позивачем страхових внесків, а
саме:

при нарахуванні заробітної плати за
травень 2006 року та її фактичній виплаті
06.06.2006, позивачу необхідно було
сплатити страхових внесків на загальну
суму 17 039,74 грн. (із урахуванням
переплати 284,94 грн. в попередньому
місяці: 17 324,68 грн. - 284,94 грн. = 17 039,74 грн.),
проте згідно відомостей акту перевірки
позивачем фактично було сплачено 13 213,00
грн.. У зв'язку з цим виникла
прострочена заборгованість (недоїмка)
на суму 3 826,74 грн. (17 039,74 грн. - 13 213,00 грн. =
3 826,74 грн.), яка була погашена лише 05.07.2006;

при виплаті заробітної плати 03.08.2006,
позивачу необхідно було сплатити
страхових внесків на загальну суму 37
892,98 грн. (із урахуванням переплати 2 326,09
грн. в попередньому місяці: 40 219,07 грн. - 2
326,09 грн. = 37 892,98 грн.), проте фактично ним
було сплачено 37 516,00 грн. Згідно
відомостей акту перевірки, прострочена
заборгованість (недоїмка) позивача
склала 376,98 грн. (37 892,98 грн. - 37 516,00 грн. =
376,98 грн.) і була погашена 07.09.2006 .

За результатами проведення перевірки
складено акт від 03-07.09.2007, за висновками
якого загальна сума простроченої
заборгованості позивача становить 4
203,72 грн. Крім цього, за період
прострочення сплати страхових внесків
позивачу була нарахована пеня в сумі
36,91 грн. Дані щодо сум простроченої
заборгованості, дата їх виникнення та
сплати, розміру нарахованої пені
відображені в додатку до акта
перевірки «Аналіз нарахування і сплати
страхових внесків».

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято рішення № 1298
«Про застосування та зарахування до
бюджету Фонду соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності,
відображення у звіті (Ф4-ФСС з ТВП) сум
фінансових (штрафних) санкцій,
неправомірних витрат, донарахованих
сум внесків та пені за порушення
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», яким
не прийнято до заліку неправомірних
витрат - 47,00 грн. і застосовано штраф за
несвоєчасну сплату страхових внесків в
розмірі 2 099,00 грн. та за порушення
позивачем порядку витрачання
страхових коштів в розмірі 23,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову,суд
першої інстанції виходив з
правомірності рішення від 18.09.2007 №1298 як
такого, що прийнято на підставі
обґрунтованих висновків акту
перевірки.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та ухвалюючи нову про
часткове задоволення позовних вимог,
суд апеляційної інстанції виходив з
того, що позивачем самостійно виявлено
помилку та погашено заборгованість по
сплаті страхових внесків, у зв'язку з
чим відсутні підстави для застосування
до нього штрафних санкцій. Також, судом
апеляційної інстанції вказано, що
висновки перевіряючих щодо не
прийняття до заліку неправомірних
витрат - 47,00 грн. та застосування штрафу
за порушення позивачем порядку
витрачання страхових коштів в розмірі
23,00 грн., є необґрунтованим.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційної скарги встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства, не погоджується з такими
висновками суду апеляційної інстанції
та вказує на помилкове скасування
законного та обґрунтованого рішення
суду першої інстанції, з огляду на
наступне.

Як визначено Основами законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від 14
січня 1998 року N 16/98-ВР,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відносини, що виникають за окремими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
регулюються законами, прийнятими
відповідно до Основ.

Так, згідно з частиною першою статті 2
Закону України "Про розмір внесків на
деякі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування"
(який був чинним на момент виникнення
спірних правовідносин) допомога по
тимчасовій непрацездатності внаслідок
захворювання або травми, не пов'язаної
з нещасним випадком на виробництві,
виплачується застрахованим особам
Фондом соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
починаючи з шостого дня
непрацездатності за весь період до
відновлення працездатності або до
встановлення медико-соціальною
експертною комісією (МСЕК)
інвалідності незалежно від звільнення
застрахованої особи в період втрати
працездатності у порядку та розмірах,
встановлених законодавством.

Перевіркою виявлено оплату листка
непрацездатності від 23.05.2006, виданого
ОСОБА_3, за період після встановлення
групи інвалідності, що суперечить
вимогам ст.2 Закону України "Про розмір
внесків на деякі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування", сума
переплати становить 46,55грн.

За вказаних обставин, колегія суддів
погоджується із позицією суду першої
інстанції щодо обґрунтованості
висновків відповідача в частині не
прийняття до заліку неправомірних
витрат - 47,00 грн. та застосування штрафу
за порушення позивачем порядку
витрачання страхових коштів в розмірі
23,00 грн.

Погоджуючись із позицію суду першої
інстанції в частині правомірності
застосування відповідачем фінансових
санкцій за несвоєчасну сплату
страхових внесків, колегія суддів
виходив з наступного.

Розмір та строки сплати страхових
внесків визначено ст. 23 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням».

Згідно з абзацами 1 і 2 частини 1
вказаної статті,
страхувальники-роботодавці сплачують
до Фонду різницю між нарахованими для
роботодавців і найманих працівників
страховими внесками та витратами,
пов'язаними з наданням матеріального
забезпечення та соціальних послуг
застрахованим особам відповідно до
цього Закону.

Перерахування зазначених сум шляхом
безготівкових розрахунків
здійснюється
страхувальниками-роботодавцями один
раз на місяць - у день, встановлений для
одержання в установах банку коштів на
оплату праці за відповідний період.

Згідно із п. 2 частини другої ст. 27
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
страхувальник зобов'язаний
нараховувати і сплачувати в
установлені строки та в повному обсязі
страхові внески.

Статтею 23 Закону встановлено, якщо
страхувальники несвоєчасно чи не в
повному обсязі сплачують страхові
внески, до них застосовуються
фінансові санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону
страхувальник-роботодавець несе
відповідальність за несвоєчасність
сплати та неповну сплату страхових
внесків. У разі несвоєчасної сплати
страхових внесків страхувальником або
неповної їх сплати страхувальник
сплачує суму донарахованих
контролюючим органом страхових
внесків (недоїмки), штраф та пеню.

За несвоєчасність сплати страхових
внесків на нього накладається штраф у
розмірі 50 відсотків суми належних до
сплати страхових внесків.

За порушення порядку витрачання
страхових коштів накладається штраф у
розмірі 50 відсотків належної до сплати
суми страхових внесків.

Пеня обчислюється виходячи з 120
відсотків облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки (без урахування штрафів)
за весь її строк.

Згідно із частиною другою цієї статті
не сплачені в строк страхові внески,
пеня і штраф стягуються в доход Фонду
зі страхувальника.

Відповідно до п. 6 частини першої ст. 28
Закону страховик має право накладати
фінансові санкції, передбачені ст. 30
цього Закону.

Судами встановлено, що відповідачем
прийнято рішення № 1298 від 18.09.2007 про
стягнення неправомірних витрат на суму
47 грн., застосування та стягнення
штрафу за порушення порядку витрачання
страхових коштів (у розмірі 50 відсотків
належної до сплати суми неправомірних
витрат) - 23 грн., та за несвоєчасну
сплату страхових внесків - 2099 грн.

Як вбачається із таблиці аналізу
нарахування і сплати страхових
внесків, доданої до акта ревізії,
фактична сума штрафу за несвоєчасну
сплату страхових внесків становить
2101,86 грн. (50 відсотків від суми 4203,72 грн.).
Враховуючи, що позивач самостійно
нарахував і сплатив пеню у більшому
розмірі, ніж необхідно, цю різницю
відраховано від суми штрафу, тому
рішення про нарахування пені у зв'язку
з її сплатою не приймалося.

Посилання суду апеляційної інстанції
на те, що позивачем самостійно виявлено
помилку та погашено заборгованість по
сплаті страхових внесків, тому
відсутні підстави для застосування до
нього штрафних санкцій, колегія суддів
вважає хибними, зважаючи на наступне.

Згідно з п.5.4 Інструкції про порядок
надходження, обліку та витрачання
коштів Фонду з тимчасової втрати
працездатності, затвердженої
Постановою правління Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 26.06.2001 N16, у
разі самостійного виявлення своєчасно
не нарахованих і не сплачених сум
страхових внесків страхувальники самі
зобов'язані донарахувати страхові
внески, нарахувати пеню на всю суму
недоїмки за весь період прострочки
платежу, протягом п'яти робочих днів з
дня виявлення прострочки повідомити
орган Фонду у письмовій формі особисто
або поштовим відправленням згідно з
вимогами п. 7.5.1 цієї Інструкції та
відобразити донараховані страхові
внески та нараховану пеню в звіті по
коштах Фонду Ф4-ФСС з ТВП. Нарахування
пені розпочинається з першого робочого
дня, що настав після дня одержання
заробітної плати (з дня виникнення
недоїмки).

Згідно з п. 10 Порядку виправлення
помилок минулих звітних періодів у
звітності страхувальників по коштах
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням, затвердженого постановою
правління Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності від 25.12.2003 N123,
страхувальник при поданні звітності до
робочого органу Фонду повинен
відобразити помилки минулих кварталів
звітного року шляхом коригування
відповідних статей звітності.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 123, у
разі самостійного повідомлення
страхувальником робочого органу Фонду
про факт виявлення помилки та
перерахування нарахованих ним, у разі
недоплати, страхових внесків та пені у
повному обсязі до початку перевірки
органом Фонду, штрафи до
страхувальника не застосовуються.

Отже, підставою для звільнення від
застосування штраф них санкцій є
самостійне виявлення страхувальником
саме помилки.

У той же час, у спірних правовідносинах
має місце несвоєчасна сплата страхових
внесків, сплата їх із запізненням
(через місяць після настання строку їх
сплати) та повідомлення про це орган
Фонду, що не можна визнати виправленням
помилки минулого звітного кварталу.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вказує на законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції про необґрунтованість
позову, у зв'язку з чим вказує на
помилковість його скасування судом
апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 226
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 226, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Полтавського
обласного відділення фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 січня 2011
року скасувати, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 09
грудня 2009 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: