Справа № 2а-18780/10/2670
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/33568/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Черпіцької Л.Т.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом ДП матеріально-технічного
забезпечення залізничного транспорту
України "Укрзалізничпостач" до
Головного контрольно-ревізійного
управління України про визнання
протиправною та скасування вимоги за
касаційною скаргою Державної
фінансової інспекції України на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04 квітня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 квітня 2012
року,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2010 року позивач звернувся в
суд із позовом до Головного
контрольно-ревізійного управління
України про визнання протиправною та
скасування вимоги.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 квітня 2011 року позов задоволено
частково. Визнано протиправними та
скасовано пункт 2 вимоги Головного
контрольно-ревізійного управління
України щодо відшкодування за рахунок
винних осіб в порядку статей 130-136
Кодексу законів про працю України,
частини четвертої статті 92 Цивільного
кодексу України шкоди в загальній сумі
26 183 817,84 грн.; пункт 4 вимоги щодо
дотримання вимог законодавства у сфері
закупівель товарів, робіт, і послуг за
державні кошти, зокрема, щодо закупівлі
аналогічного майна; пункт 5 вимоги щодо
дотримання вимог законодавства у сфері
закупівель товарів, робіт, і послуг за
державні кошти, зокрема, щодо закупівлі
аналогічного майна, які викладені в
листі «Про усунення виявлених
порушень»від 10 грудня 2010 року № 05-14/1364.
В іншій частині адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, відповідач звернувся
зі скаргою до суду апеляційної
інстанції щодо скасування зазначеного
вище рішення.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 квітня 2012
року апеляційну скаргу відповідача
залишено без задоволення, постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погоджуючись із постановою суду
першої та ухвалою суду апеляційної
інстанцій, відповідач звернувся із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
ухваливши нову постанову, якою позов
задовольнити, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що Головним
контрольно-ревізійним управлінням
України проведено планову ревізію
окремих питань
фінансово-господарської діяльності ДП
«Укрзалізничпостач»за період з 01 січня
2008 року по 01 квітня 2010 року, про що
складено акт від 08 жовтня 2010 року №
05-21/153.

За результатами проведеної
відповідачем ревізії позивачу
надіслано лист від 10 грудня 2010 року №
05-14/1364 «Про усунення виявлених
порушень», в якому ГКРУ України
вимагає:

1) розглянути матеріали ревізії, вжити
заходів щодо усунення виявлених
порушень, розглянути питання щодо
притягнення до відповідальності
винних осіб;

2) в ході ревізії встановлено, що в
порушення умов договорів, статті 193
Господарського кодексу України та
пунктів 1.2, 1.3 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну від 24 травня 1995 року №
88, підприємством відшкодовано
залізничний тариф постачальникам
цього тарифу, що призвело до нанесення
збитків підприємству на суму 26 183 817,84
грн. Порушення допущено з вини
директорів ДП «Укрзалізничпостач»: з 01
січня 2008 року по 11 січня 2008 року ОСОБА_3;
з 11 січня 2008 року по 30 березня 2010 року
ОСОБА_4; з 30 березня 2010 року по 01 квітня
2010 року ОСОБА_5, у зв'язку з чим: в
порядку статей 130-136 Кодексу законів про
працю в України, частини четвертої
статті 92 Цивільного кодексу України
відшкодувати за рахунок винних осіб
шкоду в загальній сумі 26 183 817,84 грн.,
спричинену внаслідок вищезазначеного
порушення;

3) при виконанні робіт з реконструкції
складу-ангару для збереження
лакофарбних виробів в порушення вимог
пункту 3.3, пунктів 3.1.18 Правил
визначення вартості будівництва
ДБН.Д.1.1.-1-2000, затверджених наказом
Держбуду від 27 серпня 2000 року № 174, ТОВ
«Спутнік-Крим»було завищено вартість
цих робіт, що призвело до нанесення
збитків підприємству на суму 194 976,96 грн.
Порушення допущено з вини директора ДП
«Укрзалізничпостач»ОСОБА_4, у зв'язку з
чим: в порядку статей 130-136 Кодексу
законів про працю в України
відшкодувати за рахунок винних осіб
шкоду в загальній сумі 194 976,96 грн.,
спричинену внаслідок вищезазначеного
порушення;

4) внаслідок укладання договорів за
результатами тендерів, проведених з
порушенням Положення № 921, до
підприємства постачалась продукція за
цінами вище домінуючих ринкових цін. В
результаті підприємству завдано
матеріальної шкоди (збитків) в сумі 6 367
733,18 грн., а саме: при проведенні
процедури закупівлі «Труби сталеві
(труби сталеві водогазопровідні
оцинковані, труби прямокутні, труби б/ш
гаряче деформовані, труби б/ш
холоднодеформовані, труби
електрогазозварювальні прямо шовні,
труби нафтопровідні електрозварні)»,
де переможцем тендеру було визнано ВАТ
«Дніпропетровський металургійний
завод ім. Комінтерну», сума збитків
склала 552 050,60 грн.; при проведенні
процедури закупівлі «Труби сталеві
водогазопровідні», де переможцем
тендеру було визнано ВАТ
«Дніпропетровський металургійний
завод ім. Комінтерну», сума збитків -833
708,04 грн.; внаслідок укладання договору
з ЗАТ «Херсонський нафтопереробний
завод» та недотримання вимог постанови
КМУ від 29 жовтня 2009 року № 1328 «Про
особливості здійснення закупівлі
дизельного палива»ДП
«Укрзалізничпостач» завдано збитків в
сумі 4 981 974,54 грн. Вищезазначене
порушення допущене першим заступником
директора ДП «Укрзалізничпостач»
ОСОБА_6, у зв'язку з чим: дотримуватись
вимог законодавства у сфері закупівель
товарів, робіт і послуг за державні
кошти, зокрема, щодо закупівлі
аналогічного майна;

5) внаслідок порушення статті 180
Господарського кодексу України та
абзацу другого пункту 84 Положення № 921
в частині зміни істотних умов договору
з ТОВ «ТНК-ВР Коммерс»(збільшення
початкової ціни договору) підприємству
завдано збитків за фактично отриманий
та оплачений товар в сумі 963 182,47 грн.
Вищезазначені порушення допущені
першим заступником директора ДП
«Укрзалізничпостач»ОСОБА_6, у зв'язку з
чим: дотримуватись вимог законодавства
у сфері закупівель товарів, робіт,
послуг за державні кошти, зокрема, щодо
закупівлі аналогічного майна.

На думку позивача, вимоги ГоловКРУ
України є необґрунтованими, оскільки
підприємством повністю дотримано
вимоги законодавства в сфері державних
закупівель товарів, робіт, послуг за
державні кошти при виконанні Постанови
Кабінету Міністрів України «Про
особливості закупівлі дизельного
палива»від 29 жовтня 2009 року № 1328.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні», законні вимоги службових
осіб державної контрольно-ревізійної
служби є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
ревізуються.

Відповідно до пунктів 45, 46 Порядку
проведення інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року
№ 550, у міру виявлення ревізією
порушень законодавства посадові особи
служби, не чекаючи закінчення ревізії,
мають право усно рекомендувати
керівникам об'єкта контролю
невідкладно вжити заходів для їх
усунення та запобігання у подальшому.
Якщо вжитими в період ревізії заходами
не забезпечено повне усунення
виявлених порушень, органом служби у
строк не пізніше ніж 10 робочих днів
після реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Як вбачається з матеріалів справи, за
результатами проведеної ревізії
позивачу встановлено ряд вимог щодо
усунення виявлених порушень, зокрема:

- в ході ревізії встановлено, що в
порушення умов договорів, статті 193
Господарського кодексу України та
пунктів 1.2, 1.3 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну від 24 травня 1995 року №
88, підприємством відшкодовано
залізничний тариф постачальникам
цього тарифу, що призвело до нанесення
збитків підприємству на суму 26 183 817,84
грн. Порушення допущено з вини
директорів ДП «Укрзалізничпостач»: з 01
січня 2008 року по 11 січня 2008 року ОСОБА_3;
з 11 січня 2008 року по 30 березня 2010 року
ОСОБА_4; з 30 березня 2010 року по 01 квітня
2010 року ОСОБА_5, у зв'язку з чим: в
порядку статей 130-136 Кодексу законів про
працю в України, частини четвертої
статті 92 Цивільного кодексу України
відшкодувати за рахунок винних осіб
шкоду в загальній сумі 26 183 817,84 грн.,
спричинену внаслідок вищезазначеного
порушення;

- внаслідок укладання договорів за
результатами тендерів, проведених з
порушенням Положення № 921, до
підприємства постачалась продукція за
цінами вище домінуючих ринкових цін. В
результаті підприємству завдано
матеріальної шкоди (збитків) в сумі 6 367
733,18 грн., а саме: при проведенні
процедури закупівлі «Труби сталеві
(труби сталеві водогазопровідні
оцинковані, труби прямокутні, труби б/ш
гаряче деформовані, труби б/ш
холоднодеформовані, труби
електрогазозварювальні прямо шовні,
труби нафтопровідні електрозварні)»,
де переможцем тендеру було визнано ВАТ
«Дніпропетровський металургійний
завод ім. Комінтерну», сума збитків
склала 552 050,60 грн.; при проведенні
процедури закупівлі «Труби сталеві
водогазопровідні», де переможцем
тендеру було визнано ВАТ
«Дніпропетровський металургійний
завод ім. Комінтерну», сума збитків -833
708,04 грн.; внаслідок укладання договору
з ЗАТ «Херсонський нафтопереробний
завод»та недотримання вимог постанови
КМУ від 29 жовтня 2009 року № 1328 «Про
особливості здійснення закупівлі
дизельного палива»ДП
«Укрзалізничпостач»завдано збитків в
сумі 4 981 974,54 грн. Вищезазначене
порушення допущене першим заступником
директора ДП
«Укрзалізничпостач»ОСОБА_6, у зв'язку з
чим: дотримуватись вимог законодавства
у сфері закупівель товарів, робіт і
послуг за державні кошти, зокрема, щодо
закупівлі аналогічного майна;

- внаслідок порушення статті 180
Господарського кодексу України та
абзацу другого пункту 84 Положення № 921
в частині зміни істотних умов договору
з ТОВ «ТНК-ВР Коммерс»(збільшення
початкової ціни договору) підприємству
завдано збитків за фактично отриманий
та оплачений товар в сумі 963 182,47 грн.
Вищезазначені порушення допущені
першим заступником директора ДП
«Укрзалізничпостач»ОСОБА_6, у зв'язку з
чим: дотримуватись вимог законодавства
у сфері закупівель товарів, робіт,
послуг за державні кошти, зокрема, щодо
закупівлі аналогічного майна.

Як вбачається з Акту ревізії, підставою
для встановлення вимоги про
відшкодування за рахунок винних осіб
шкоди в загальній сумі 26 183 817,84 грн. в
порядку, передбаченому статтями 130-136
Кодексу законів про працю в України та
частиною четвертою статті 92 Цивільного
кодексу України, стало те, що в
порушення умов договорів, статті 193
Господарського кодексу України та
пунктів 1.2, 1.3 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну від 24 травня 1995 року №
88, підприємством відшкодовано
залізничний тариф постачальникам
цього тарифу, що призвело до нанесення
збитків підприємству на суму 26 183 817,84
грн., а саме: жодна з наданих до
перевірки залізничних накладних не має
відношення до платника провізної
плати, визначеної у наданих
залізничних накладних.

Обставини справи свідчать, що ДП
«Укрзалізничпостач»за перевірений
період здійснювало відшкодування
постачальникам вартість перевезення
товару (залізничного тарифу) за
фактично отриманий товар на підставі
залізничних накладних та окремої
строки в рахунках-фактурах, наданих
постачальниками.

Судом встановлено, що всі договори
поставки є типовими та містять
ідентичні умови щодо поставки товару.

Так, відповідно до договору поставки
від 12 травня 2008 року № ЦХП-05-00708-01,
укладеного між ДП
«Укрзалізничпостач»(замовник) та ТОВ
«Метінвест-Україна»(постачальник),
постачальник зобов'язується поставити
та передати у власність, а замовник
прийняти та оплатити продукцію,
найменування, марка та кількість якої
вказується в специфікаціях.

Відповідно до пункту 5.1 вказаного
договору постачальник здійснює
поставку продукції залізничним
транспортом на умовах FCA станція
відправлення з подальшим прямуванням
продукції на адресу вантажоодержувача,
яка зазначається у рознарядці
замовника. При постачанні продукції
постачальник укладає договір
перевезення та оплачує транспортні
витрати (залізничний тариф).

Пунктом 5.1.1 договору визначено, що
замовник відшкодовує витрати, понесені
постачальником при здійсненні
перевезення продукції на підставі
окремої строки в рахунку-фактурі та
залізничної накладної.

Як вбачається з залізничних накладних,
копії яких знаходяться в матеріалах
справи, в графі «Заяви і відмітки
відправника»зазначено, що вантаж
прямує за договором, зокрема, між ТОВ
«Метінвест-Україна»та ДП
«Укрзалізничпостач».

Згідно Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну від 24 травня 1995 року №
88, господарські операції
відображаються у бухгалтерському
обліку методом їх суцільного і
безперервного документування. Записи в
облікових регістрах провадяться на
підставі первинних документів,
створених відповідно до вимог цього
Положення.

Відповідно до пункту 1.3 цього
Положення, усі первинні документи,
облікові регістри і бухгалтерська
звітність повинні складатись
українською мовою. Поряд з українською
мовою може застосовуватися інша мова у
порядку, визначеному статтею 11 Закону
України «Про мови в Україні».
Документи, що є підставою для записів у
бухгалтерському обліку і складені
іноземною мовою, повинні мати
впорядкований автентичний переклад на
зазначену мову.

Згідно пункту 2.1 Положення, первинні
документи - це документи, створені у
письмовій або електронній формі, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Також, пункт 2.4 Положення встановлює, що
первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Судом першої інстанції встановлено, що
відображення в бухгалтерському обліку
та формування заборгованості по сплаті
вартості залізничного тарифу
здійснювалося позивачем на підставі
залізничних накладних та
рахунків-фактур постачальника, в яких
окремим рядком визначено суму
залізничного тарифу.

Дані документи є первинними в
розумінні зазначеного Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та містять всі
обов'язкові реквізити, створені у
письмовій формі, фіксують та
підтверджують господарські операції, а
тому колегія суддів вважає вірним
висновок суду першої інстанції про те,
що відображення в бухгалтерському
обліку і сплата позивачем вартості
залізничного тарифу на підставі
залізничних накладних та
рахунків-фактур постачальника є
правомірним.

При цьому, в Акті ревізії зазначається
про необхідність підтвердження сплати
залізничного тарифу постачальникам
позивача шляхом надання договорів з
третіми особами на перевезення та
оплату транспортних витрат,
відсутність яких відповідач розцінює
як порушення статті 193 Господарського
кодексу України та пункту 5.1 договорів,
укладених між ДП
«Укрзалізничпостач»та
постачальниками продукції.

Проте, як слідує з умов зазначених
договорів, останніми не передбачено
надання інших документів ніж
залізнична накладна та
рахунок-фактура, в тому числі договорів
з третіми особами на перевезення та
оплату транспортних витрат та
квитанцій про їх фактичну сплату
постачальником.

Таким чином, вимога відповідача
стосовно надання позивачем документів,
які не передбачені договором, зокрема,
договорів з третіми особами на
перевезення та оплату транспортних
витрат, не відповідає положенням
діючого законодавства, зокрема, ст. 526
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Щодо висновку відповідача про
порушення ДП
«Укрзалізничпостач»статті 193
Господарського кодексу України,
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором. Застосування
господарських санкцій до суб'єкта, який
порушив зобов'язання, не звільняє цього
суб'єкта від обов'язку виконати
зобов'язання в натурі, крім випадків,
коли інше передбачено законом або
договором, або управнена сторона
відмовилася від прийняття виконання
зобов'язання. Управнена сторона має
право не приймати виконання
зобов'язання частинами, якщо інше не
передбачено законом, іншими
нормативно-правовими актами або
договором, або не випливає із змісту
зобов'язання. Зобов'язана сторона має
право виконати зобов'язання
достроково, якщо інше не передбачено
законом, іншим нормативно-правовим
актом або договором, або не випливає із
змісту зобов'язання. Зобов'язана
сторона має право відмовитися від
виконання зобов'язання у разі
неналежного виконання другою стороною
обов'язків, що є необхідною умовою
виконання. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином. Управнена
сторона, приймаючи виконання
господарського зобов'язання, на вимогу
зобов'язаної сторони повинна видати
письмове посвідчення виконання
зобов'язання повністю або його частини.

Проаналізувавши вищенаведену правову
норму, колегія суддів не вбачає
порушень, встановлених нею приписів, з
боку ДП «Укрзалізничпостач», при цьому,
яким чином та яку саме норму цієї
статті порушив позивач відповідачем
визначено не було.

З приводу зазначення в залізничних
накладних, за якими здійснювалася
оплата залізничного тарифу, третіх
осіб, які не є стороною договорів,
укладених ДП «Укрзалізничпостач»,
колегією суддів береться до уваги
наступне.

Як передбачено частиною 1 статті 194
Господарського кодексу України,
виконання господарського зобов'язання
може бути покладено в цілому або в
частині на третю особу, що не є стороною
в зобов'язанні. Управнена сторона
зобов'язана прийняти виконання,
запропоноване третьою особою -
безпосереднім виконавцем, якщо із
закону, господарського договору або
характеру зобов'язання не випливає
обов'язок сторони виконати
зобов'язання особисто.

Частиною 6 статті 297 Господарського
кодексу України встановлено, що
договором може бути передбачено
відвантаження товарів
вантажовідправником (виготовлювачем),
що не є постачальником, та одержання
товарів вантажоодержувачем, що не є
покупцем, а також оплата товарів
платником, що не є покупцем.

Відповідно до статті 306
Господарського кодексу України,
перевезенням вантажів у цьому Кодексі
визнається господарська діяльність,
пов'язана з переміщенням продукції
виробничо-технічного призначення та
виробів народного споживання
залізницями, автомобільними дорогами,
водними та повітряними шляхами, а також
транспортування продукції
трубопроводами. Суб'єктами відносин
перевезення вантажів є перевізники,
вантажовідправники та
вантажоодержувачі. Перевезення
вантажів здійснюють вантажний
залізничний транспорт, автомобільний
вантажний транспорт, морський
вантажний транспорт та вантажний
внутрішній флот, авіаційний вантажний
транспорт, трубопровідний транспорт,
космічний транспорт, інші види
транспорту. Допоміжним видом
діяльності, пов'язаним з перевезенням
вантажу, є транспортна експедиція.

Згідно ч. 1 ст. 326 Господарського кодексу
України, за договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.
Договором транспортного
експедирування може бути встановлений
обов'язок експедитора організувати
перевезення вантажу транспортом і за
маршрутом, вибраним експедитором або
клієнтом, укладати від свого імені або
від імені клієнта договір перевезення
вантажу, забезпечувати відправку і
одержання вантажу, а також виконання
інших зобов'язань, пов'язаних із
перевезенням. Договором транспортного
експедирування може бути передбачено
надання додаткових послуг, необхідних
для доставки вантажу (перевірка
кількості та стану вантажу, його
завантаження та вивантаження, сплата
мита, зборів і витрат, покладених на
клієнта, зберігання вантажу до його
одержання у пункті призначення,
одержання необхідних для експорту та
імпорту документів, виконання митних
формальностей тощо).

Статтею 932 Цивільного кодексу України
визначено, що експедитор має право
залучити до виконання своїх обов'язків
інших осіб. У разі залучення
експедитором до виконання своїх
обов'язків за договором транспортного
експедирування інших осіб експедитор
відповідає перед клієнтом за порушення
договору.

З аналізу вищенаведених норм права
слідує, що залучення третіх осіб з
метою виконання договірних зобов'язань
не заборонено, зокрема, перевезення
вантажів може здійснюватися на
підставі договору транспортного
експедирування.

Судом першої інстанції встановлено, що
постачальники позивача на підставі
договірних відносин з третіми особами
(перевізниками, експедиторами)
здійснили поставку вантажів до
визначених ДП
«Укрзалізничпостач»пунктів
призначення.

Зважаючи на те, що умовами договорів
поставки передбачено обов'язок
постачальника укладення договору
перевезення та оплату транспортних
витрат (залізничного тарифу), та
обов'язок замовника відшкодувати
витрати, понесені постачальником при
здійсненні перевезення продукції на
підставі окремої строки в
рахунку-фактурі та залізничної
накладної, то ДП «Укрзалізничпостач»,
як замовник, зобов'язаний відшкодувати
постачальнику понесені ним витрати на
перевезення продукції, в тому числі,
витрати, які здійснені третіми особами
на підставі договірних відносин з
таким постачальником.

При цьому, слід зазначити, що на
позивача не покладено обов'язку мати
документи, які підтверджують існування
договірних відносин між
постачальниками та третіми особами, та
надавати такі документи на перевірку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Оскільки обов'язком сторони в
зобов'язанні є виконання його належним
чином, доводи відповідача про
безпідставність відшкодування
вартості залізничного тарифу
постачальникам за договорами поставки
є необґрунтованими. Постачальниками на
виконання договорів поставки
забезпечено перевезення вантажів до
кінцевого вантажоодержувача на
виконання укладених з ДП
«Укрзалізничпостач»договорів; факт
перевезення та вартість залізничного
тарифу підтверджується первинними
бухгалтерськими документами
(залізничні накладні, квитанції про
приймання вантажу, рахунки-фактури).

Відтак, висновки Акта ревізії про
порушення позивачем статті 193
Господарського кодексу України та
пунктів 1.2, 1.3 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну від 24 травня 1995 року №
88, та про нанесення збитків
підприємству на суму 26 183 817,84 грн.
внаслідок чого позивачу встановлено
вимогу щодо відшкодування в порядку
статей 130-136 Кодексу законів про працю
України, частини 4 статті 92 Цивільного
кодексу України за рахунок винних осіб
шкоду в загальній сумі 26 183 817,84 грн.,
спричинену внаслідок вищезазначеного
порушення, не знайшли свого
підтвердження під час розгляду
касаційної скарги.

Крім того, як вбачається з акту ревізії,
відповідачем зроблено висновки про те,
що при процедурі закупівлі в порушення
абзацу 4 пункту 6 Положення про
закупівлю товарів, робіт та послуг за
державні кошти, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2008 року № 921, та вимоги
пункту 5 додатку № 2 тендерної
документації, учасник торгів ТОВ
«Дніпрогазресурс»не надав документи,
що підтверджують статус офіційного
представника виробника в Україні. Отже,
ДП «Укрзалізничпостач»не відхилило
тендерну пропозицію ТОВ
«Дніпрогазресурс»та не відмінено
торги по процедурі закупівлі, чим
порушено абзац 3 пункту 61 та пункт 62
постанови Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2008 року № 921.

Так, відповідно до пункту 6 Положення №
921 дія цього Положення не поширюється
на закупівлі товарів, робіт і послуг,
які у зв'язку з їх спеціальним
призначенням становлять державну
таємницю, та закупівлі товарів і
послуг, які здійснюються
підприємствами оборонно-промислового
комплексу, перелік яких визначено
Кабінетом Міністрів України.

Особливості відносин, що виникають у
зв'язку із закупівлею товарів, робіт і
послуг, що здійснюється в межах
державного оборонного замовлення, а
також із закупівлею інших спеціально
визначених Кабінетом Міністрів
України (специфічних) товарів, робіт і
послуг, можуть встановлюватися
окремими рішеннями Кабінету Міністрів
України.

Закупівля товарів, робіт і послуг
здійснюється у вітчизняних виробників
або їх представників, дилерів,
дистриб'юторів, а у разі, коли товари,
роботи і послуги не виробляються (не
виконуються, не надаються) на території
України, - у виробників товарів,
виконавців робіт і надавачів послуг -
нерезидентів або їх представників,
дилерів, дистриб'юторів.

Відповідно до пункту 5 додатку 2
тендерної документації документами, що
підтверджують статус учасника, як
офіційного представника виробника (у
разі, якщо учасник не виробник) можуть
бути: копія дилерського договору,
завірена нотаріально; або лист
виробника про представництво його
інтересів учасником або копія,
завірена нотаріально, або інший
документ або його копія, завірена
нотаріально, в якому обов'язково
зазначається статус учасника та
відповідальність і гарантії виробника
якості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи,
учасником торгів ТОВ
«Дніпрогазресурс»у складі тендерної
пропозиції надано лист ВАТ
«Дніпропетровський металургійний ім.
Комінтерну» від 16 березня 2009 року № 0316/1
щодо підтвердження повноважень
офіційного дилера виробника.

При цьому, вказаний лист від 16 березня
2009 року № 0316/1 щодо підтвердження
повноважень офіційного дилера
виробника містився у складі тендерної
пропозиції ТОВ «Дніпрогазресурс»та
додатково був наданий у додатках до
заперечень на Акт ревізії, однак, до
уваги відповідачем не взято з
невідомих причин.

Зважаючи на те, що у складі тендерної
пропозиції ТОВ
«Дніпрогазресурс»наявний належний
документ, що підтверджує повноваження
офіційного дилера виробника продукції
в Україні, тендерна пропозиція ТОВ
«Дніпрогазресурс»відповідає вимогам
Тендерної документації та вимогам
постанови Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2008 року № 921, а тому
правомірно допущена позивачем до
оцінки.

Пункт 61 Положення № 921 встановлює, що
замовник відхиляє тендерну пропозицію
у разі, коли: учасник не відповідає
кваліфікаційним вимогам, установленим
у тендерній документації; учасник не
подав документального підтвердження
того, що він є вітчизняним виробником
або його представником, дилером,
дистриб'ютором, а у разі, коли товари,
роботи і послуги не виробляються (не
виконуються, не надаються) на території
України, - виробником товарів,
виконавцем робіт і надавачем послуг
або його представником, дилером,
дистриб'ютором; тендерна пропозиція не
відповідає умовам тендерної
документації; учасник не надав
тендерного забезпечення, якщо така
вимога передбачена тендерною
документацією; учасник, який подав
тендерну пропозицію, не погоджується з
виправленням виявленої замовником
арифметичної помилки; виникли
обставини, зазначені у пунктах 28 і 58
цього Положення; учасники здійснили
змову.

Згідно пункту 62 Положення № 921, торги
відміняються замовником у разі, коли:
подано менше ніж дві тендерні
пропозиції; відхилено всі тендерні
пропозиції; якщо до оцінки допущено
тендерні пропозиції менше ніж двох
учасників.

Як зазначено судом, доказів на
підтвердження існування обставин для
відхилення позивачем тендерної
пропозиції та відміни торгів
відповідачем надано не було.

Отже, висновки відповідача щодо
порушення ДП «Укрзалізничпостач»при
проведенні процедури закупівлі «Труби
сталеві водогазопровідні оцинковані,
труби прямокутні, труби б/ц гаряче
деформовані, труби б/ш
холоднодеформовані, труби
електрозварювальні труби
нафтопровідні електрозварні»абзацу 3
пункту 61 та пункту 62 постанови Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2008 року
№ 921, внаслідок невідхилення
пропозиції ТОВ «Дніпрогазресурс»та не
відміни торгів, не знайшли свого
підтвердження в матеріалах справи.

Також, на думку ГоловКРУ у зв'язку з
підписанням додаткових угод про зміну
ціни до договору від 24 квітня 2009 року №
ЦХП-04-00809-01 позивачем порушено абзац
другий пункту 84 постанови Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2008 року
№ 921.

Також, зі справи вбачається, що за
результатами проведеного тендеру між
ДП «Укрзалізничпостач»та ВАТ
«Дніпропетровський металургійний
завод ім. Комінтерну»укладено договір
№ ЦХП-04-00809-01 від 24 квітня 2009 року на
постачання труб сталевих на загальну
суму 3 628 454,40 грн.

Згідно пункту 4.4 даного договору (в
редакції додаткової угоди від 08 липня
2009 року № 1), ціна продукції та вартість
договору може бути змінена за згодою
сторін на підставі наказу Міністерства
економіки України про нові ціни на
відповідну продукцію в порядку,
визначеному постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2008 року
№ 1138, що оформляється підписанням
сторонами додаткової угоди.

Додатковою угодою № 2 від 27 жовтня 2009
року збільшено вартість договору до 4 225
863,00 грн. Збільшення ціни здійснено на
підставі п. 4.4 договору та наказів
Мінекономіки від 22 липня 2009 року, від 15
вересня 2009 року, від 23 вересня 2009 року
№1052 про реєстрацію нової ціни ВАТ
«Дніпропетровський металургійний
завод ім. Комінтерну»на відповідну
продукцію.

Відповідно до 84 Положення № 921 (в
редакції, що діяла на момент укладання
договору), договір про закупівлю
укладається у письмовій формі
відповідно до положень Цивільного
кодексу України та Господарського
кодексу України. Істотні умови
договору про закупівлю не повинні
змінюватися після підписання договору,
крім випадків, визначених порядком
зміни умов договору про закупівлю, що
затверджується уповноваженим органом.

З аналізу зазначеної норми слідує, що
зміна істотних умов договору не
заборонена.

Проте, з пункту 4 спірної вимоги
ГоловКРУ вбачається, що внаслідок
укладення договорів за результатами
тендерів, проведених з порушеннями
Положення № 921, до підприємства
постачалась продукція за цінами вище
домінуючих ринкових цін, в результаті
чого підприємству завдано збитків у
розмірі 552 050,60 грн.

Як свідчать обставини справи, розмір
збитків ГоловКРУ визначено шляхом
порівняння цін переможця та інформації
ДП «Укрпромзовнішекспертиза»про
середньоринкові ціни на труби сталеві.

Судом встановлено, порушення при
процедурі закупівлі «Труби сталеві
водогазопровідні оцинковані, труби
прямокутні, труби б/ц гаряче
деформовані, труби б/ш
холоднодеформовані, труби
електрозварювальні труби
нафтопровідні електрозварні», де
переможцем визнано ВАТ
«Дніпропетровський металургійний
завод ім. Комінтерну»- відсутні.

Крім того, ВАТ «Дніпропетровський
металургійний завод ім. Комінтерну»є
безпосереднім виробником продукції, що
закуповувалась, його ціни на продукцію
є економічно обґрунтованими та
найнижчими серед учасників, що виявили
бажання взяти участь у процедурі
закупівлі.

Як вбачається з матеріалів справи,
участь у торгах на закупівлю труб
сталевих взяли два учасника, а саме: ВАТ
«Дніпропетровський металургійний
завод ім. Комінтерну»та ТОВ
«Дніпрогазресурс», серед яких ВАТ
«Дніпропетровський металургійний
завод ім. Комінтерну»було
запропоновано найменшу ціну на
продукцію.

Економічне обґрунтування рівня цін на
продукцію підтверджується відповідним
наказами Міністерства економіки
України у порядку, що визначений
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1138 про реєстрацію цін ВАТ
«Дніпропетровський металургійний
завод ім. Комінтерну». Зокрема,
вказаною постановою передбачено, що
для реєстрації ціни в Мінекономіки
виробником подаються детальні
калькуляції (визначення ціни), які
включають в себе усі витрати, необхідні
для виробництва труб сталевих.

При цьому, суд касаційної інстанції
погоджується із позицією суду про те,
що висновок відповідача про завдання
збитків, визначених на підставі
інформації ДП
«Укрпромзовнішекспертиза»про
середньоринкові ціни на труби сталеві
є необґрунтованим, а тому не може
прийматися до уваги.

Так, з листа ДП
«Укрпромзовнішекспертиза»від 18 серпня
2010 року К2059 вбачається, що дані щодо
рівня цін на продукцію наводяться
згідно з даними видання «Метал-Курьер».
Яким способом зібрані дані щодо рівня
цін наданих «Метал-Курьер»з листа не
вбачається, так само невідомо які
повноваження має видання на проведення
досліджень кон'юнктури ринку чи
встановлення рівня цін на вказану
категорію продукції. У відповіді не
значиться за яких умов постачання
сформовані ціни, вказані у відповіді.
Умови поставки та оплати є одними з
визначальних факторів визначення ціни
продукції. Зокрема, умовами укладених
договорів поставки з ВАТ
«Дніпропетровський завод ім.
Комінтерну»передбачено
відтермінування платежів позивача не
менш ніж 75 банківських днів, умови
поставки FCA.

Крім того, у листі ДП
«Укрпромзовнішекспертиза»вказано, що
наведений рівень цін може змінюватися
в залежності від якості товару,
транспортних витрат, умов оплати,
розміру партії, кон'юнктурної ситуації
на ринку, тощо.

Між тим, висновки ДП
«Укрпромзовнішекспертиза»носять лише
інформативно-консультаційний
характер.

З аналогічних підстав
необґрунтованими також є висновки
відповідача щодо порушення процедури
закупівлі «Труби сталеві
водогазопровідні…», де переможцем
визнано ВАТ «Дніпропетровський
металургійний завод ім. Комінтерну»та
спричинення збитків у розмірі 833 708, 04
грн., викладені в Акті ревізії та у
пункті 4 спірної вимоги.

Також, в пункті 4 вимоги ГоловКРУ
вимагає дотримуватись вимог
законодавства у сфері державних
закупівель та зазначає про завдання
збитків у розмірі 4 981 974, 54 грн.
внаслідок укладення договору з ЗАТ
«Херсонський нафтопереробний завод»за
результатами тендерів, проведених із
порушенням вимог постанови Кабінету
Міністрів України від 29 жовтня 2009 року
№ 1328.

В якості порушення вимог постанови
Кабінету Міністрів України № 921
відповідач визначає: укладання
договорів на обсяг, більший ніж можуть
поставити виробники, чим порушено
пункт 84 постанови Кабінету Міністрів
України № 921; зміна істотних умов
договору від 21 грудня 2009 року №
ЦХП-14-01909-01, укладеного із ЗАТ
«Херсонський нафтопереробний завод»на
виконання постанови Кабінету
Міністрів України № 1328, чим порушено
частину другу пункту 84 постанови
Кабінету Міністрів України № 921.

Так, згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 29 жовтня 2009 року
№ 1328 «Про особливості закупівлі
дизельного палива»вона прийнята
відповідно до пункту 6 Положення про
закупівлю товарів, робіт і послуг за
державні кошти, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2008 року № 921.

При цьому, пункт 6 Положення № 921
передбачає, що особливості відносин, що
виникають у зв'язку із закупівлею
товарів, робіт і послуг, що
здійснюється в межах державного
оборонного замовлення, а також із
закупівлею інших спеціально
визначених Кабінетом Міністрів
України (специфічних) товарів, робіт і
послуг, можуть встановлюватися
окремими рішеннями Кабінету Міністрів
України.

Отже, окремими рішення Кабінету
Міністрів України встановлюються
особливості відносин у зв'язку із
закупівлею певних товарів, робіт і
послуг, а не особливості умов їх
закупівель.

3і змісту Постанови № 1328 слідує, що нею
встановлюються особливості:
здійснення закупівлі дизельного
палива виключно у вітчизняних
нафтопереробних заводів (без
посередників); здійснення закупівлі
дизельного палива в обсязі по 50 тис.
тонн у кожного виробника; здійснення
закупівлі за процедурою в одного
учасника без погодження з
Міністерством економіки; обов'язкове
інформування ДП
«Укрзалізничпостач»Міністерства
економіки та Головного
контрольно-ревізійного управління про
укладання таких договорів шляхом
направлення їх копій.

Оскільки, закупівля дизельного
пального на виконання Постанови № 1328
відбувалась не за тендерною
процедурою, висновок ГоловКРУ про
проведення тендерів з порушенням вимог
Постанови КМУ № 921 є необґрунтованим.

Також, не знайшли свого підтвердження
посилання відповідача про порушення
позивачем пункту 84 Постанови Кабінету
Міністрів України № 921 у зв'язку із
укладанням договору із ЗАТ
«Херсонський - переробний завод»на
обсяг, більший ніж він може поставити.

Обставини справи свідчать, що на
виконання Постанови № 1328 ДП
«Укрзалізничпостач» 14 грудня 2009 року
направлено листи до вітчизняних
виробників дизельного палива щодо
надання інформації про можливість
постачання дизельного пального марки
Л-0,2-62, а саме: ЗАТ «Херсонський
нафтопереробний завод», АТ
«Укртатнафта», ТОВ «ТНК-ВР КОММЕРС», ПП
«Лукойл-Україна»та Підприємству
«Надійність»Всеукраїнської
громадської організації інвалідів
«Взаємодопомога».

Від ЗАТ «Херсонський нафтопереробний
завод»отримана цінова пропозиція, в
якій останній зазначає про можливість
поставити до кінця 2009 року дизельне
паливо марки Л-0,2-62 в обсязі 20 тис. тонн
за ціною 6300,00 грн./тонна за умови 100 %
попередньої оплати.

За результатами переговорів про
укладання договорів та визначення їх
істотних умов, які відбулися 15 грудня
2009 року за участю представників
Головного управління
матеріально-технічних ресурсів
Укрзалізниці, ДП
«Укрзалізничпостач»та представників
ЗАТ «Херсонський нафтопереробний
завод», ЗАТ НФПНК «Укртатнафта»(АТ
«Укртатнафта»), ТОВ «ТНК-ВР КОММЕРС»,
ЗАТ «Херсонський нафтопереробний
завод»погодився на постачання
дизельного палива марки Л-0,2-62 в обсязі
50 тис. тонн та підписання відповідного
договору про закупівлю.

За результатами переговорів із ЗАТ
«Херсонський нафтопереробний
завод»укладено договір від 21 грудня 2009
року № ЦХП-14-01909-01 на постачання
дизельного пального марки Л-0,2-62 в
кількості 50 тис. тонн, орієнтованою
вартістю на момент підписання 324 999 000,00
грн. з ПДВ.

Отже, в момент укладання договору ЗАТ
«Херсонський нафтопереробний
завод»взяв на себе обов'язки щодо
постачання дизельного палива в обсязі
50 тис. тонн, а тому помилковим є
висновок про порушення позивачем умов
пункту 84 постанови Кабінету Міністрів
України № 921.

У зв'язку із прийняттям спеціального
нормативного акту, який встановлює
особливості відносин при закупівлі
дизельного палива - Постанови № 1328,
приписи пункту 84 Положення № 921 не
підлягають застосуванню.

Щодо висновку відповідача про
порушення частини другої пункту 84
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 921, у зв'язку зі зміною істотних умов
договору від 21 грудня 2009 року №
ЦХП-14-01909-01, укладеного із ЗАТ
«Херсонський нафтопереробний завод»на
виконання Постанови № 1328, судом вірно
зазначено наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 4 Цивільного
кодексу України, актами цивільного
законодавства є також постанови
Кабінету Міністрів України. Якщо
постанова Кабінету Міністрів України
суперечить положенням цього Кодексу
або іншому закону, застосовуються
відповідні положення цього Кодексу або
іншого закону.

Відносини щодо здійснення закупівлі
дизельного палива, зокрема, у ЗАТ
«Херсонський нафтопереробний завод»
регулюються спеціальним
нормативно-правовим актом - постановою
Кабінету Міністрів України «Про
особливості закупівлі дизельного
палива»від 29 жовтня 2009 року №1328 та
загальним законодавством України, в
тому числі Цивільним та Господарським
кодексами України.

Статтею 188 Господарського кодексу
України визначено, що зміна та
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.
Якщо судовим рішенням договір змінено
або розірвано, договір вважається
зміненим або розірваним з дня набрання
чинності даним рішенням, якщо іншого
строку набрання чинності не
встановлено за рішенням суду.

Аналогічні положення містить стаття 651
Цивільного кодексу України.

Отже, законодавцем встановлено право
сторін договору на зміну його умов, в
тому числі й істотних, що є проявом
свободи договору як одного з принципів
цивільного та господарського права.

Вищевказане підтверджується також і
наявністю спеціальної правової норми
щодо правомірності зміни такої
істотної умови договору як його ціна.
Так, відповідно до частини 2 статті 632
Цивільного кодексу України зміна ціни
після укладання договору допускається
лише на умовах, встановлених договором
або законом, тобто визначено
диспозитивне врегулювання цього
питання.

Зі справи вбачається, що умови договору
від 21 грудня 2009 року № ЦХП-14-01909-01 із ЗАТ
«Херсонський нафтопереробний
завод»встановлювали, що ціна товару
може бути змінена за згодою сторін
внаслідок зміни кон'юнктури ринку на
відповідні товари, що повинно бути
підтверджено висновком ДІАЦ
«Держзовнішінформ»або
Торгово-промислової Палати України.
Зміна цін і вартості договору
оформлюється підписанням додаткової
угоди. Вказані документи надані до
перевірки.

Зміни ціни дизельного палива
відбувались внаслідок зміни
кон'юнктури ринку на дизельне паливо,
на підставі пункту 2.4 договору
поставки, цінових довідок ДІАЦ
«Держзовнішінформ», погоджень
Головного управління
матеріально-технічних ресурсів
Укрзалізниці, на підставі рішення
тендерного комітету ДП
«Укрзалізничпостач». Всі зазначені
документи надавалися під час ревізії.

Таким чином, зміна ціни дизельного
палива шляхом укладання додаткових
угод до договорів відбувалася у
відповідності до чинного
законодавства.

Законність зміни істотних умов
договору також підтверджується
висновком науково-правової експертизи
від 22 жовтня 2010 року № 126/133-е, складеним
Радою наукових експертиз при Інституті
держави та права ім. В.М. Корецького НАН
України щодо відповідності чинному
законодавству умов договорів,
укладених позивачем з рядом
контрагентів відносно права сторін на
зміну ціни договорів після їх
укладання внаслідок зміни кон'юнктури
ринку.

При цьому, постанова Кабінету
Міністрів № 1328 не містить заборони
стосовно зміни істотних умов договору.

У даному випадку до спірних
правовідносин, що виникли при
виконанні договору дизельного палива,
укладеного на виконання постанови №1328,
як спеціального нормативно-правового
акта, який визначає особливості
відносин щодо закупівлі дизельного
палива ДП «Укрзалізничпостач»,
Положення № 921 застосуванню не
підлягає.

За таких обставин, висновки ГоловКРУ
про порушення позивачем вимог
постанови Кабінету Міністрів України
№ 921 при зміні ціни дизельного палива
під час виконання договору від 21 грудня
2009 року № ЦХП-14-01909-01 із ЗАТ
«Херсонський нафтопереробний завод»є
помилковими.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із позицією судів
попередніх інстанцій про
необґрунтованість висновку
відповідача щодо завдання збитків у
розмірі 4 981 974, 54 грн. на підставі
порівняння цін, за якими
закуповувалось дизельне паливо у ЗАТ
«Херсонський нафтопереробний завод»за
інформацією, отриманою від ДП
«Укрпромзовнішекспертиза».

Так, з листа ДП
«Укрпромзовнішекспертиза»від 17 серпня
2010 року № 2045 слідує, що дані про рівень
цін на дизельне паливо наводяться
згідно з даними спеціалізованих
аналітичних видань та комерційних
пропозицій підприємств постачальників
та виробників аналогічної продукції.
Разом з тим, конкретної інформації, з
яких саме аналітичних видань та
комерційних пропозицій яких
виробників, постачальників було
визначено середній розрахунковий
рівень оптових цін на дизельне пальне з
листа не вбачається.

Не визначено також яка кількість
видань, постачальників, виробників
була опрацьована з метою визначення
середніх цін та яким способом зібрані
такі дані.

Також, у вказаному листі ДП
«Укрпромзовнішекспертиза»зазначаєтьс
я, що наведений рівень цін може
змінюватися в залежності від якості
товару, транспортних витрат, умов
оплати, розміру партії, кон'юнктурної
ситуації на ринку тощо, а виконавець
дослідження не несе відповідальності
за наслідками використання довідки
замовником.

За таких обставин, порівняння цін ЗАТ
«Херсонський нафтопереробний завод»на
дизельне паливо та інформації згідно
листа ДП «Укрпромзовнішекспертиза»від
17 серпня 2010 року № 2045 та визначення на
основі різниці таких цін розміру
збитків є необґрунтованим.

Також, у пункті 5 спірної вимоги
ГоловКРУ вимагає дотримуватись вимог
законодавства у сфері державних
закупівель та зазначає про завдання
збитків у розмірі 963 182,47 грн. внаслідок
порушення позивачем частини другої
пункту 84 постанови Кабінету Міністрів
України № 921 та статті 180
Господарського кодексу України при
виконання договору з ТОВ «ТНК-ВР
Коммерс».

Проте, доводи щодо необґрунтованості
цих висновків та на спростування
висновків відповідача про порушення ДП
«Укрзалізничпостач»пункту 6 та частини
другої пункту 84 постанови Кабінету
Міністрів України № 921 при укладанні та
виконанні договору від 24 грудня 2009 року
№ 0345-09/П з ТОВ «ТНК-ВР Коммерс», що
призвело до збитків в сумі 963 182,47 грн. є
тотожні доводам, які викладені вище
стосовно порушень, викладених в Акті
ревізії стосовно укладання та
виконання договору із ЗАТ «Херсонський
нафтопереробний завод».

Крім того, суд зазначив, що ціна
дизельного палива ЗАТ «Херсонський
нафтопереробний завод»та ТОВ «ТНК-ВР
Коммерс»була меншою, ніж закупівельні
ціни палива по інших діючих договорах,
укладених за результатами проведення
позивачем відкритих торгів.

Необґрунтованим також є висновок
ГоловКРУ про здійснення протягом І
кварталу 2010 року закупівлі дизельного
палива без проведення тендеру на суму
318 129 045,96 грн., чим порушено пункт 5
Положення № 921.

Додатковою угодою від 31 грудня 2009 року
№ 1 термін дії договорів, укладених із
постачальниками дизельного палива ЗАТ
«Херсонський нафтопереробний завод»та
ТОВ «ТНК-ВР Коммерс»на виконання
постанови Кабінету Міністрів України
№ 1328 продовжено до 31 березня 2010 року.

Продовження терміну дії договору
відбулось відповідно до вимог
Цивільного та Господарського кодексів
України та в порядку, що передбачений
пунктом 11.7 договорів.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
виконання або одностороння зміна його
умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу
України визначено, що господарське
зобов'язання припиняється його
виконанням. Закінчення строку дії
договору не є підставою для припинення
зобов'язання. Закінчення строку дії
договору дає можливість кредитору в
конкретній ситуації обрати певний
варіант поведінки: вимагати від
боржника реального виконання
зобов'язання або вимагати застосування
до порушника заходів
господарсько-правової
відповідальності, як передбачено
частиною першою статті 180
Господарського кодексу України.

Враховуючи, що станом на 31 грудня 2009
року поставлено не весь обсяг
передбачений договором та постановою
Кабінету Міністрів України № 1328 (по 50
тис. тонн), сторони вирішили продовжити
термін дії договору з метою його
повного виконання.

Закупівля дизельного пального марки
Л-0,2-62 ДП «Укрзалізничпостач» протягом
січня-квітня 2010 року здійснювалась в
рамках виконання укладених в 2009 році
договорів. Загальний обсяг дизельного
палива, що був закуплений протягом
січня-квітня 2010 року не перевищив
встановлений відповідними договорами
обсяг закупівлі та відповідає обсягу
закупівлі, визначеному Постановою №
1328.

Отже, безпідставним є висновок
відповідача щодо порушення позивачем
пункту 5 Положення № 921, оскільки
позивач не здійснював закупівлю в
розумінні цього Положення, а виконував
до повного виконання умови раніше
укладених договорів та постанови
Кабінету Міністрів України № 1328.

Так, державна закупівля, відповідно до
підпункту 4 пункту 2 Положення № 921, - це
придбання товарів, робіт і послуг за
державні кошти в установленому цим
Положенням порядку.

При цьому, нормами Положення, № 921, під
закупівлею розуміється сама процедура
закупівлі, яка закінчується укладанням
договору та складанням відповідного
звіту, тоді як порядок виконання
договору регулюється загальними
нормами Цивільного та Господарського
кодексів України, та не охоплюється
терміном закупівля.

Таким чином, під терміном «закупівля»
слід розуміти саму процедуру укладання
договору про закупівлю. Початком
процедури закупівлі, як зазначено в
листах-роз'ясненнях Мінекономіки від 02
березня 2009 року № 680 (9) від 2009 та від 19
січня 2010 року № 3303-25/7, є: при проведенні
процедури відкритих торгів та
двоступеневих торгів -дата розміщення
оголошення про заплановану закупівлю;
при проведенні процедури запиту
цінових пропозицій (котирувань) або
процедури торгів з обмеженою участю -
дата направлення запиту щодо цінових
пропозицій (котирувань) чи дата
відправлення запрошення до участі в
процедурах торгів з обмеженою участю
відповідно; при застосуванні процедури
закупівлі в одного учасника -дата
отримання відповідного погодження
уповноваженим органом.

Відповідно, закінченням закупівлі є:
або укладання договору про закупівлю,
або відміна торгів чи визнання їх
такими, що не відбулися.

Отже, під поняттям «здійснення
закупівлі» слід розуміти укладання
договору про закупівлю.

Зважаючи на вищевикладене, закупівля
ДП «Укрзалізничпостач»дизельного
палива протягом І півріччя 2010 року
здійснена без порушення норм діючого
законодавства, а тому висновки
ГоловКРУ в цій частині є помилковими.

Наведене свідчить про відсутність з
боку ДП «Укрзалізничпостач» порушень
вимог законодавства в сфері державних
закупівель товарів, робіт і послуг за
державні кошти при виконанні постанови
Кабінету Міністрів України «Про
особливості закупівлі дизельного
палива»від 29 жовтня 2009 року № 1328.

Крім того, суд касаційної інстанції
погоджується із позицією суді
попередніх інстанції щодо не
погодження з методикою визначення
відповідачем суми збитків внаслідок
незабезпечення стягнення штрафних
санкцій з контрагентів, зазначених в
Додатку 145.

Обставини справи свідчать, що
відповідач при визначенні суми збитків
керувався Методичними рекомендаціями
з визначення суми збитків у разі
порушення законодавства у сфері
закупівель, затвердженими наказом
Головного контрольно-ревізійного
управління України від 13 квітня 2010 року
№ 89.

Проте, суд правильно зазначив, що
застосування зазначених методичних
рекомендацій у межах спірних
правовідносин є неприпустимим,
оскільки встановлені відповідачем
порушення мали місце до моменту їх
затвердження, а такі методичні
рекомендації носять виключно
інформативний характер.

Так, відповідно до частини 2 статті 224
Господарського кодексу України, під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Частина 1 статті 225 Господарського
кодексу України визначає, що до складу
збитків, що підлягають відшкодуванню
особою, яка допустила господарське
правопорушення, включаються: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

За визначеннями пункту 1.3 Порядку
взаємодії між органами державної
контрольно-ревізійної служби та
органами прокуратури, внутрішніх справ
і Служби безпеки України,
затвердженого наказом Головного
контрольно-ревізійного управління
України, Міністерства внутрішніх справ
України, Служби безпеки України,
Генеральної прокуратури України від 19
жовтня 2006 року № 346/1025/685/53, матеріальна
шкода (збитки) - втрата активів чи
недоотримання належних доходів
об'єктом контролю та/або державою, що
сталися внаслідок порушення
законодавства об'єктом контролю шляхом
дій або бездіяльності його посадових
(службових) осіб; втрата активів -
безповоротне зменшення активів через:
перерахування (сплату) коштів;
відчуження, недостачу, знищення
(псування) чи придбання неліквідного
(зіпсованого) майна; втрату боржника у
зобов'язанні; зменшення частки
державної (комунальної) власності у
статутному фонді господарського
товариства; розмір матеріальної шкоди
(збитків) - вартість втрачених активів
або недоотриманих доходів, яка
визначається за даними
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності об'єкта контролю або
експертною оцінкою та іншими
визначеними законодавством способами.

Аналіз наведених правових норм
свідчить, що факт завдання збитків
матиме місце лише у випадку здійснення
однією стороною зобов'язання витрат,
втрата або пошкодження її майна, а
також не одержання нею доходів
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною.

Суд, у своєму рішенні вірно вказав н
ате, що відповідачем не доведено та не
надано доказів того, що ДП
«Укрзалізничпостач»здійснило витрати,
чи зазнало будь-яких втрат чи
пошкоджень свого майна або не отримало
доходи внаслідок неналежного
виконання зобов'язань з боку
постачальників товару.

Таким чином, висновки Акта ревізії про
завдання ДП «Укрзалізничпостач»
збитків нормативно та документально не
підтверджуються, а тому є
необґрунтованими.

Ухвалюючи рішення, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку про те, що що ГоловКРУ не
доведено правомірності пунктів 2, 4, 5
вимог, викладених в листі «Про усунення
виявлених порушень»від 10 грудня 2010
року № 05-14/1364, а тому, з урахуванням
вимог, встановлених частиною 2 статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судом першої інстанції
правомірно задоволено
адміністративний позов ДП
«Укрзалізничпостач»в цій частині.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції України залишити без
задоволення, постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 квітня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді