Справа № 2а-4780/11
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 р.
Справа № 9104/121111/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Коваля Р.Й., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового
засідання: Баранкевич А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу судді Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 26 грудня 2011 року про
повернення позовної заяви в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду
України в м. Ужгород Закарпатської
області про визнання неправомірними
дій відповідача та зобов'язати
нарахувати та виплатити підвищення до
пенсії як дитині війни,

встановив:

У жовтні 2011 року позивач ОСОБА_1
звернувся в суд із адміністративним
позовом до відповідача Управління
пенсійного фонду України в м. Ужгород
Закарпатської області, в якому просив :
1) визнати поважними причини пропуску
строку і поновити права звернення до
суду з 03.06.2011 р.; 2) визнати
неправомірними дії відповідача та
зобов'язати його призначити
недонараховану як дитині війни
щомісячну державну соціальну допомогу
та забезпечити її виплату у повному
обсязі з 03.06.2011 р. по 31.12.2011 р. та
зобов'язати відповідача нараховувати
та здійснювати виплату щомісячної
соціальної допомоги протягом усього
часу дії Закону України "Про соціальний
захист дітей війни".

Ухвалою судді Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 25.10.2011 р. вищевказану
позовну заяву залишено без руху і
позивачу надано строк до 23.12.2011 року для
усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 26.12.2011 р. вищевказану
позовну заяву повернено позивачу
ОСОБА_1, у зв'язку із неусуненням
недоліків у визначений строк.

Позивач ОСОБА_1 не погодилася із обома
вищевказаною ухвалою суду від 26.12.2011 р.
і оскаржила її в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт посилається на те, що ухвалу
судді від 25.10.2011 р. про залишення
позовної заяви без руху позивач не
отримувала. Крім того, апелянт звертає
увагу, що при подачі позову жодних
порушень вимог ст. 106 КАС України
допущено не було і не було підстав для
залишення позовної заяви без руху. Тому
суд безпідставно виніс ухвалу від
26.12.2011 року про повернення позовної
заяви.

За результатами апеляційного розгляду
апелянт просить скасувати оскаржену
ухвалу суду від 26.12.2011 року і
зобов'язати суд розглянути справу і
підтримати позовні вимоги.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави та межі апеляційної скарги
вважає, що апеляційну скаргу слід
задоволити частково, виходячи з
наступних підстав.

Суд першої інстанції свою ухвалу від
26.12.2011 року про повернення позовної
заяви суд обґрунтував тим, що позивач
не усунув недоліків позовної заяви у
визначений судом строк до 23.12.2011 року.

Суд апеляційної інстанції з висновками
суду першої інстанції погодитись не
може, виходячи з наступного.

Вимоги щодо форми і змісту позовної
заяви визначені статтями 105, 106 КАС
України.

Статтею 108 ч.1 КАС України передбачено,
що коли суддя встановив
невідповідність позовної заяви
встановленим вимогам, то постановляє
ухвалу про залишення позовної заяви
без руху, у якій зазначаються недоліки
позовної заяви, спосіб їх усунення і
встановлюється строк, достатній для
усунення недоліків. Копія такої ухвали
невідкладно надсилається особі, що
звернулася із позовною заявою.

Відповідно до ч.3 ст. 108 КАС України,
неусунення недоліків позовної заяви,
яку було залишено без руху, є
підставною для повернення цієї
позовної заяви позивачеві.

Вищевказаний вимог Закону суд першої
інстанції не врахував, що мало
наслідком безпідставне повернення
позивачеві ОСОБА_1 його позовної заяви.

Суд першої інстанції немаючи належного
підтвердження про отримання позивачем
копії ухвали від 25.10.2011 року,
безпідставно виніс ухвалу від 26.12.2011
року про повернення позовної заяви.

Також суд апеляційної інстанції
враховує, що не зазначення позивачем
доказів, що підтверджують кожну
обставину, не може вважатись недоліком
позовної заяви, оскільки обов'язок
доказувати правомірність діянь
відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України
покладено на відповідача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що оскарженаі
ухвала суду першої інстанції винесенаі
з порушеннями норм процесуального
права, а тому підлягає скасуванню з
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження її розгляду,
зі стадії відкриття провадження у
справі.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 204, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволити
частково.

Скасувати ухвалу судді Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 26 грудня 2011 року про
повернення позовної заяви в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду
України в м. Ужгород Закарпатської
області про визнання неправомірними
дій відповідача та зобов'язати
нарахувати та виплатити підвищення до
пенсії як дитині війни, а справу
направити до суду першої інстанції для
продовження її розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала остаточна та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
Р.Й. Коваль

Н.М. Судова-Хомюк