Справа № 2а-12349/12/0170/24
Суддя: Цикуренко Антон Сергійович
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

Справа № 2а-12349/12/0170/24

24.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Цикуренка А.С.,

суддів Санакоєвої М.А. ,

Іщенко Г.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження матеріали справи №
2а-12349/12/0170/24 за апеляційною скаргою
Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі Головного управління
Міндоходів в АР Крим на постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Кащеєва Г.Ю. ) від 16.01.14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юг-Транс" (вул.
Жуковського, 16,Сімферополь,Автономна
Республіка Крим,95000)

до Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі АР Крим Державної
податкової служби (вул. М. Залки, 1/9, м.
Сімферополь, Автономна Республіка
Крим,95053)

заявник апеляційної скарги Державна
податкова інспекція у м.Сімферополі
Головного управління Міндоходів в АР
Крим (вул. М. Залки, 1/9, м. Сімферополь,
Автономна Республіка Крим,95053)

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 16.01.14 задоволено
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Юг-Транс"
до Державної податкової інспекції у м.
Сімферополі АР Крим Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Визнано протиправними та скасовано
податкове повідомлення - рішення
№ від 23 жовтня 2012 року про
нарахування податкових зобов'язань з
податку на прибуток у розмірі 95635,00 грн.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ТОВ "Юг-Транс" ()
судовий збір у розмірі 107,30 грн ( сто сім
гривен тридцять копійок).

Не погодившись з даною
постановою суду, Державна податкова
інспекція у м. Сімферополі Головного
управління Міндоходів в АР Крим
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 16.01.14 та
прийняти нове рішення по справі.

Сторони у судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином та
своєчасно. Від позивача надійшло
клопотання про розгляд справи у його
відсутність.

Чинне законодавство не обмежує коло
представників осіб, які беруть участь у
справі, при апеляційному розгляді
адміністративної справи.

Крім того, згідно з частиною четвертою
статті 196 Кодексу адміністративного
судочинства України, неприбуття у
судове засідання сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про дату, час і
місце апеляційного розгляду, не
перешкоджає судовому розгляду справи.

При викладених обставинах, враховуючи
те, що сторони викликалися в судове
засідання, але в суд не з'явилися, суд
вважає можливим розглянути справу у
відсутності їх представників.

Відповідно статті 197 КАС України,
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

На підставі та за правилами
статті 195 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Доводи апеляційної скарги мотивовані
тим, що судом першої інстанції порушені
норми матеріального права, а також
неповно з'ясовані обставини, що мають
істотне значення для справи.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Юг-Транс" звернулось
до Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
АР Крим Державної податкової служби
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 23
жовтня 2012 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств на загальну суму 95635 грн. 00
коп.

На підставі наказу Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
АР Крим Державної податкової служби
від 25.09.2012 р. № 2374 "Про проведення
позапланової невиїзної перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юг-Транс"" проведено
позапланову невиїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства при
визначенні податку на прибуток по
взаємовідносинам з ПП "Аланар" за
серпень 2011 року, про що складено акт
перевірки № 7298/22-3/34523585 від 10.10.2012 року
(а.с. 24-30).

Згідно акту перевірки, відповідач
дійшов висновку про порушення
позивачем п.п.14.1.191 п.14.1 ст.14, пп.138.1.1
п.138.1, п.138.2, п.138.8 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу від 2 грудня 2010
року №2755-VI (зі змінами та доповненнями),
донараховано податку на прибуток у
сумі - 95635 грн. у т.ч. 3 кв. 2011р. - 95635,0 грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення № від 23
жовтня 2012 року про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств на
загальну суму 95635 грн. 00 коп. (т.1,а.с.31).

Судова колегія, дослідивши матеріали
справи, погоджується з висновком суду
першої інстанції виходячи з
наступного.

Встановлено, що між позивачем та ПП
"Аланар" 02.07.2010 року укладено договір №
70 про надання послуг з технічного
обслуговування та ремонту
транспортних засобів, згідно якого TOB
"Юг-Транс" отримує від ПП "Аланар"
послуги з технічного обслуговування та
ремонту транспортних засобів
(т.1а.с.32-34).

Позивачем за серпень 2011 року отримано
товарів (робіт, послуг) від "Аланар" на
загальну суму 498 968,52 грн., в т.ч. ПДВ - 83
161,42 грн.

На підтвердження фактичного
здійснення господарських операцій з ПП
"Аланар" по вищевказаному договору,
позивачем надані акти приймання
виконаних робіт № 687, №688 від 31.08.2011
року, видаткова накладна №381/08 від
31.08.2011 року TOB "Юг-Транс", отриманих від
ПП "Аланар" за серпень 2011 року
(т.1,а.с.35-37).

На підтвердження оплати за товари
(роботи, послуги) ПП "Аланар" за серпень
2011 року позивачем надані платіжні
доручення з оплати на користь ПП
"Аланар" за серпень 2011 року суму у
розмірі 426428,52 грн., в т.ч. ПДВ 71071,42 грн.
(т.1,а.с.105-107,116-121,т.2,а.с.23-24,32-33).

Згідно матеріалів справи, запчастини,
отримані у серпні 2011 року від ПП
«Аланар» на суму 254 960,52 грн., у т.ч. ПДВ 42
493,42 грн., списані на власні автомобілі
TOB «Юг-Транс» (т.1,а.с.104).

Також встановлено, що ТОВ «Юг-Транс»
придбані у ПП «Аланар» товари (роботи,
послуги) у серпні 2011 року на суму 498 968,52
грн., в т.ч. ПДВ 83 161,42 грн., були
використані в господарській
діяльності повністю, що також
підтверджується висновком
судово-економічної експертизи (а.с.91).

Позивач на підтвердження наявності у
нього персоналу надав штатний розпис
на 2011 рік, згідно якому чисельність
персоналу складає 37 штатних одиниць.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства встановлені
Податковим Кодексом України (далі - ПК
України), який набрав чинності з 01.01.2011
року.

Відповідно до п. 14.1.36 ст.14 ПК України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Частиною 2 ст. 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року
№996-XIV (далі - Закон №996) бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №996
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, що фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена також п.п.1.2 п.1,
п.п.2.1 п.2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.06.1995
року за № 168/704 (далі -Положення № 88) де
зазначено, що первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону №996 встановлені вимоги
до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даною
нормою, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо -безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 2.4 Положення № 88
первинні документи (на паперових і
машино зчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Таким чином, реальність здійснення
будь-яких господарських операцій має
бути підтверджена відповідними
первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку.
Документи (у тому числі договори,
накладні, рахунки тощо) мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Отже, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Відповідно до ст.1 Закону №996
господарська операція є дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків.

Аналогічна думка викладена, у Листі
Вищого адміністративного суду України
від 02.06.2011 р. №742/11/13-11.

Відповідно до п.138.1 ст.138 ПК України
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Згідно п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України
об'єктом оподаткування є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135-137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування податком на
додану вартість є, зокрема, операції
платників податку з постачання
товарів, місце постачання яких
розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, (п.п. а) п. 185.1 ст. 185 ПК України).

Відповідно до п.187.1. ст.187 ПК України
зазначено, що датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; дата відвантаження товарів, а
в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
платником податку.

Відповідно до п. 198.1.ст.198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення, зокрема, операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною (п.
198.2 ст.198 ПК України).

Згідно з п. 198.3. ПК України податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу.

Відповідно до п.200.1. ст.200 ПК України
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
документи на підтвердження
правомірності формування спірної суми
валових витрат, які досліджені
відповідачем при перевірці (договори,
розрахункові документи, рахунки,
видаткові накладні та ін.), суд вважає
необґрунтованим їх неприйняття
відповідачем до уваги, оскільки за
наведеними вище висновками
господарська операція відбулась.
Представлені первинні документи
позивачем підтверджують реальність та
товарність спірних господарських
операцій.

Щодо посилань відповідача, на
відсутність наявності виробнично -
складських приміщень, суд зазначає, що
відповідно до договору оренди № 22 від 01
січня 2011 року ТОВ "Юг-Транс" до 31.12.2011
року був орендатором приміщень,
вказаних в п.1 цього договору (т.2,а.с.4).

Також суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.18
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" від 15 травня 2003 року
№ 755-IV якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін.

Згідно з ч.2 ст.18 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців" якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, є
недостовірними і були внесені до нього,
то третя особа може посилатися на них у
спорі як на достовірні.

Встановлено, що ПП "Аланар" на момент
виникнення спірних правовідносин було
зареєстровано у Єдиному державному
реєстрі підприємств та організацій
України та мало ідентифікаційний
номер: ПП "Аланар" .

Посилання відповідача, на те, що 11
жовтня 2011 року рішенням ДПІ у м. Керчі
анульовано свідоцтво про реєстрацію
платника податків ПП "Аланар" є
необґрунтованим, оскільки період
перевірки стосувався серпня місяця 2011
року, у той час як свідоцтво про
реєстрацію платника податків ПП
"Аланар" анульовано по спливу майже 2-х
календарних місяців - 11 жовтня 2011 року.

Щодо посилання заявника апеляційної
скарги на неможливість проведення
зустрічних перевірок контрагента
позивача.

В розумінні п. 73.5 ст. 73 Податкового
кодексу України зустрічною звіркою
вважається порівняння даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами ДПС з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій та розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків. Зустрічні
звірки не є перевірками і проводяться в
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України. За результатами
зустрічних звірок складається довідка,
яка надається суб'єкту господарювання
у десятиденний термін.

Згідно з п. п. 6, 7 Порядку проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.12.2010р. № 1232, у разі отримання від
суб'єкта господарювання інформації,
визначеної у запиті, та її
документального підтвердження
(протягом одного місяця з дня, що настає
за днем надходження суб'єкту
господарювання запиту) орган державної
податкової служби проводить зустрічну
звірку. За результатами проведеної
зустрічної звірки складається довідка,
яка підписується суб'єктом
господарювання (законним чи
уповноваженим представником) і
посадовими особами органу державної
податкової служби.

Відповідно до п.п. 4.4 - 4.6 наказу ДПА
України від 22 квітня 2011 року №236 "Про
затвердження Методичних рекомендацій
щодо організації та проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок" у разі встановлення
фактів, що не дають змогу провести
зустрічну звірку суб'єкта
господарювання, зокрема у зв'язку із
зняттям з обліку, встановленням
відсутності суб'єкта господарювання
та/або його посадових осіб за
місцезнаходженням (податковою
адресою), відповідальний підрозділ не
пізніше двох робочих днів від дати
надходження запиту складає Акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання
(додаток 3), реєструє його та вживає
відповідних заходів, передбачених
актами ДПС України.

При цьому, додаток 3 до Методичних
рекомендацій, яким затверджено форму
акта про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання, на відміну від додатку
5 (Довідка про результати проведення
зустрічної звірки), не передбачає
встановлення висновків щодо
підтвердження (не підтвердження)
здійснення господарських операцій та
відображення (невідображення) їх в
податковому обліку, оскільки такі
висновки можна робити лише за
наслідками проведеної зустрічної
звірки.

Отже, у податкового органу відсутні
повноваження на здійснення в рамках
проведення зустрічних звірок
(неможливості її проведення) контролю
за додержанням податкового
законодавства.

Що стосується висновків відповідача
щодо фіктивності (нікчемності)
правочинів. Стаття 204 ЦК України
закріплює принцип презумпції
правомірності правочину: правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він невизнаний судом недійсним.

Головною підставою вважати правочин
нікчемним являється його недійсність,
встановлена законом. Саме законом, а не
Актами, які б факти в цьому акті не були
відображені. Вказані ж в Акті висновки
є суто суб'єктивною думкою державного
податкового ревізора-інспектора,
оскільки були зроблені за відсутності
інформації, яка надається в
передбаченому законодавством порядку.

Таким чином, навіть за наявності ознак
нікчемності правочину податкові
органи мають право лише звертатися до
судів з позовами про стягнення в доход
держави коштів, отриманих по
правочинах, здійснених з метою, що
свідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їх
нікчемність.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним
є правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Правовідносини з приводу нікчемності
правочинів унормовані ст.228 Цивільного
кодексу України, відповідно до якої
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним (ч.1 ст.228); правочин,
який порушує публічний порядок, є
нікчемним (ч.2 ст.228).

Пленум Верховного суду України в своїй
постанові від 06 листопада 2009 року № 9
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" роз'яснив, що
нікчемними правочинами, які порушують
публічний порядок, визначені ст. 228 ЦК
України, є: правочини, спрямовані на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина; правочини,
спрямовані на знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Правочини, які посягають на суспільні,
економічні та соціальні основи
держави, зокрема є: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу - землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режими вилучення з
обігу або обмеження в обігу об'єктів
цивільного права, тощо. Усі інші
правочини, спрямовані на порушення
інших об'єктів права, передбачені
іншими нормами публічного права, не є
такими, що порушують публічний порядок.
При кваліфікації правочину за статтею
228 ЦК України має враховуватися вина,
яка виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним, тощо.

В акті перевірки немає таких посилань,
а також не доводить умислу саме
позивача на порушення публічного
порядку, не містить посилання і на те, в
чому таке порушення полягає. Доказів,
які б доводили нерозумність або
необачність правової поведінки саме
позивача у спірних правовідносинах при
здійсненні господарських операцій із
контрагентом до суду не подано.

Таким чином, зміст правочину з
постачальником не суперечить
законодавству, моральним засадам
суспільства. У зв'язку з чим, доводи
відповідача в зазначеної частині є
необґрунтованими.

Також, суд зазначає, що під час розгляду
справи в суді першої інстанції
проведена судово- економічна
експертиза № 290-05/12 від 25 листопада 2013
року.

Висновком судово- економічної
експертизи № 290-05/12 від 25 листопада 2013
року також підтверджено, що наданими
документами податкового та
бухгалтерського обліку TOB «Юг-Транс»
висновок за актом перевірки №
7298/22-3/34523585 «Про результати
позапланової невиїзної перевірки TOB
«Юг-Транс» з питань дотримання вимог
податкового законодавства при вченні
податку на прибуток по
взаємовідносинам з ПП «Аланар» за
серпень 2011 року» від 10.10.2012 щодо
заниження податку на прибуток TOB
«Юг-Транс» по взаємовідносинам з ПП
«Аланар» у сумі 95 635 грн., у тому числі за
3 квартал 95 635 грн. (415 807,10 х 23%), не
підтверджується.

Також, судово- економічною експертизою
№ 290-05/12 від 25 листопада 2013 року
виконання робіт та надання послуг ПП
«Аланар» на користь TOB «Юг-Транс» за
серпень 2011 року підтверджується
видатковою накладною, актами здачі -
приймання робіт (надання послуг) та
зведеними регістрами бухгалтерського
обліку по рахункам 631 «Розрахунки з
вітчизняними постачальниками», 20
«Виробничі запаси», 91
«Загальновиробничі витрати» на суму 498
968,52 грн., у т.ч. ПДВ 83 161,42 грн.

Оплата TOB «Юг-Транс» товарів (робіт,
послуг), отриманих від ПП «Аланар» в
серпні 2011 року, підтверджується
платіжними дорученнями та зведеним
регістром бухгалтерського обліку по
рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними
постачальниками» у сумі 426 428,52 грн., в
т.ч. ПДВ 71 071,42 грн.

Використання в подальшій
господарській діяльності TOB «Юг-Транс»
товарів/послуг, отриманих від ПП
«Аланар» в серпні 2011 року,
підтверджується документами
бухгалтерського та податкового обліку,
а саме видатковою накладною, актами
здачі - приймання робіт (надання послуг)
та зведеними регістрами
бухгалтерського обліку по рахункам 631
«Розрахунки з вітчизняними
постачальниками» та 20 «Виробничі
запаси», 91 Загальновиробничі витрати»
у сумі 498 968,52 грн., у т.ч. сума ПДВ 83 161,42
грн.

Наданими на дослідження
бухгалтерськими та податковими
документами підтверджуються, що
господарські операції з поставки та
оплати товарів та матеріалів від ПП
«Аланар» призвели до змін у структурі
активів (майна) та пасивів (зобов'язань
та власного капіталу) TOB «Юг-Транс».

Виходячи з наведеного, судова колегія
погоджується з рішенням суду першої
інстанції, що податкове
повідомлення-рішення № від 23
жовтня 2012 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств на загальну суму 95635 грн. 00
коп. є протиправним та підлягає
скасуванню.

Правова оцінка, яку суд першої
інстанції дав обставинам справи, не
суперечить вимогам матеріального
права, а доводи апеляційної скарги щодо
їх неправильного застосування є
необґрунтованими.

Судове рішення є законним і
обґрунтованим та не може бути
скасовано з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду без змін.
У ст. 200 КАС України наведені підстави
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін.

У зв'язку з чим колегія судів вважає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а
постанови без змін.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргою Державної
податкової інспекції у м. Сімферополі
Головного управління Міндоходів в АР
Крим залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
16.01.14 у справі № 2а-12349/12/0170/24 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя підпис
А.С. Цикуренко

Судді підпис
М.А.Санакоєва

підпис Г.М. Іщенко

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
А.С. Цикуренко