Справа № 2а-8751/12/2070
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року
м. Київ К/800/30529/13

К/800/34515/13

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Сіроша М.В., Усенко Є.А., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційні скарги Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова Державної податкової служби на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 8 січня 2013
року та постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 14 травня 2013 року

та Приватного підприємства «Блок» на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14 травня 2013
року

у справі № 2-а-8751/12/2070

за позовом Приватного
підприємства «Блок»

до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова

Державної
податкової служби

про скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В

Приватне підприємство "Блок" (надалі
також - ПП» Блок», позивач), звернулося
до суду з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова (надалі
також - ДПІ, відповідач) про скасування
податкових повідомлень-рішень від 5
червня 2012 року № та № .

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 8 січня 2013
року адміністративний позов
приватного підприємства "Блок" -
задоволено. Скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Київському
районі міста Харкова Харківської
області Державної податкової служби
від 5 червня 2012 року № №.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14 травня 2013
року апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Харківської області
Державної податкової служби
задоволено частково. Постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 8січня 2013
року по скасовано в частині
задоволення позовних вимог про
скасування податкового
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Харківської області
Державної податкової служби від 5
червня 2012 року № на суму
збільшеного грошового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі 7
887, 57 грн., з яких: 7 885, 57 грн. - за основним
платежем, 2 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями та податкового
повідомлення від 4 квітня 2012 року №
на суму збільшеного грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств у розмірі 9069,00
грн., з яких 9068,00 грн. за основним
платежем; 1 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями. Прийнято нову
постанову, якою у задоволенні цієї
частини позовних вимог Приватного
підприємства «Блок» до Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Харкова Харківської області
Державної податкової служби про
скасування податкових
повідомлень-рішень відмовлено. В іншій
частині постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 08
січня 2013 року по справі № 2а-8751/12/2070 -
залишено без змін, частково змінивши
підстави та мотиви задоволення
позовних вимог.

ДПІ в касаційній скарзі, вказуючи на
допущені судами першої та апеляційної
інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
даного спору, просить скасувати
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 8 січня 2013
року та постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 14 травня 2013 року в частині
задоволення позовних вимог та прийняти
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Не погоджуючи з рішенням суду
апеляційної інстанції, ПП «Блок в
касаційній скарзі просить скасувати
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14 травня 2013
року та залишити в силі постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 8 січня 2013
року .

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційний скарг та
перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів звертає увагу на
наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Так, фактичною підставою для
нарахування зобов'язання зі сплати
податку на додану вартість на загальну
суму на суму 145048,83 грн. та податку на
прибуток приватних підприємств на
149960,00 грн. на підставі податкових
повідомлень-рішень, з приводу
правомірності яких виник спір, стали
висновки відповідача, викладені в акті
документальної невиїзної перевірки
від 21 травня 2012 року № 827/23-3/21261845, про
порушення позивачем вимог частини 1
статей 203, 215, частини 1 статті 216, статті
228 Цивільного кодексу України в частині
недодержання вимог зазначених статей в
момент вчинення правочинів між
позивачем та ТОВ «Гамма-Будінвест», ТОВ
«Харків-Експохолл», ТОВ «Харків Еліт
Пінобетон», ТОВ «Сервік», ПП
«Техноконсалт», ТОВ «Консаж», які не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків; пункту 5.1,
підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», підпункту 138.1.1 пункту 138.1,
пункту 138.8 статті 138 Податкового
кодексу України (надалі також - ПК
України; тут і надалі в редакції чинній
на час виникнення спірних
правовідносин), в результаті чого
занижено суму податку на прибуток на 142
890,85 грн., в тому числі у ІІ кварталі 2010
року - 28274,38 грн., І квартал 2011 року - 9068,41
грн., ІІ квартал 2011 року - 26856,17 грн., ІІІ
квартал 2011 року - 33186,17 грн., ІV квартал 2011
року - 45505,73 грн.; підпунктів 7.4.1, 7.4.5
пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про
податок на додану вартість", пункту 198.3,
пункту 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість в
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 122 282,8 грн., в тому числі за травень
2010 року - 21239,5 грн., червень 2010 року - 1380,0
грн., січень 2011 року - 1484,9 грн., лютий 2011
року - 6400,67 грн., квітень 2011 року - 8017,6
грн., травень 2011 року - 7859,09 грн., червень
2011 року - 7476,5 грн., липень 2011 року - 5690,22
грн., серпень 2011 року - 6086,12 грн.,
вересень 2011 року - 17081,2 грн., жовтень 2011
року - 13448,63 грн., листопад 2011 року 14289,6
грн., грудень 2011 року - 11831,97 грн.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, підставою для проведення
позапланової виїзної перевірки
позивача по правовим відносинам з ТОВ
"Гамма-Будінвест", ТОВ
"Харків-Експохолл" та ТОВ "Харків Еліт
Пінобетон", слугувала постанова
старшого слідчого відділу СУ ГУМВС
України в Харківській області від 16
лютого 2012 року.

На підставі зазначеної постанови та на
підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України,
начальником ДПІ у Київському районі м.
Харкова Харківської області ДПС
прийнято наказ від 7 травня 2012 року № 385
«Про проведення документальної
позапланової виїзної перевірки ПП
«Блок», за результатами якої складено
акт № 827/23-3/21261845 від 21 травня 2012 року.

У відповідності до пункту 86.9 статті 86
Податкового кодексу України, п. 7
розділу IV наказу Державної податкової
адміністрації України № 984 від 22 грудня
2010 року «Про затвердження Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства», зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 12 січня
2011 року за № 34/18772, у разі якщо грошове
зобов'язання розраховується органом
державної податкової служби за
результатами перевірки, призначеної
відповідно до
кримінально-процесуального закону або
закону про оперативно-розшукову
діяльність, податкове
повідомлення-рішення за результатами
такої перевірки не приймається до дня
набрання законної сили відповідним
рішенням суду. Матеріали перевірки
разом з висновками органу державної
податкової служби передаються
правоохоронному органу, що призначив
перевірку. Статус таких матеріалів
перевірки та висновків органу
державної податкової служби
визначається
кримінально-процесуальним законом або
законом про оперативно-розшукову
діяльність.

Пунктом 58.4 статті 58 Податкового
кодексу України, встановлено, що у разі
коли судом за результатами розгляду
кримінальної справи про злочини,
предметом якої є податки, збори,
винесено обвинувальний вирок, що
набрав законної сили, або винесено
рішення про закриття кримінальної
справи за нереабілітуючими підставами,
відповідний контролюючий орган
зобов'язаний визначити податкові
зобов'язання платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена рішенням суду, та прийняти
податкове повідомлення-рішення про
нарахування платнику таких податкових
зобов'язань і застосування стосовно
нього штрафних (фінансових) санкцій у
розмірах, визначених цим Кодексом.
Складання та надсилання платнику
податків податкового
повідомлення-рішення за податковими
зобов'язаннями платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена рішенням суду,
забороняється до набрання законної
сили рішенням суду у справі або
винесення постанови про закриття такої
кримінальної справи за
нереабілітуючими підставами.

Тобто, матеріали перевірки,
призначеної відповідно до
кримінально-процесуального закону або
закону про оперативно-розшукову
діяльність, разом з висновками органу
державної податкової служби
передаються правоохоронному органу, що
призначив перевірку, а статус таких
матеріалів перевірки та висновків
державної податкової служби
визначається
кримінально-процесуальним законом або
законом про оперативно-розшукову
діяльність, при цьому орган державної
податкової служби визначає суми
грошових зобов'язань, але податкове
повідомлення-рішення не приймає до
набрання законної сили обвинувальним
вироком, винесеним судом за
результатами розгляду кримінальної
справи про злочини, предметом якої є
податки, збори, або рішенням про
закриття кримінальної справи за
нереабілітуючими підставами.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу, що оскільки пункт 86.9 статті 86 та
підпункт 78.1.11 пункту 78.1 статті 78
Податкового кодексу України не
конкретизують коло осіб, щодо яких може
бути призначено документальну
позапланову перевірку за наявності
відповідної постанови компетентної
особи, винесеної в порядку
кримінально-процесуального
законодавства, то відповідну
документальну перевірку за постановою
слідчого, прокурора, органу дізнання чи
суду може бути проведено щодо будь-яких
осіб. При цьому, відповідно до вимог
пункту 86.9 статті 86 Податкового кодексу
України врегульовано порядок
оформлення результатів документальних
позапланових перевірок щодо будь-яких
осіб, якщо такі перевірки були
проведені на підставі підпункту 78.1.11
пункту 78.11 статті 78 Податкового кодексу
України, тобто в межах
кримінально-процесуального
законодавства чи законодавства про
оперативно-розшукову діяльність.

Докази щодо наявності відповідного
рішення суду в кримінальній справі, що
набрало законної сили, в матеріалах
справи відсутні.

Враховуючи, що перевірка позивача по
правовим відносинам з ТОВ
"Гамма-Будінвест", ТОВ
«Харків-Експохолл» та ТОВ «Харків Еліт
Пінобетон» була призначена відповідно
до кримінально-процесуального закону
та за відсутності доказів набрання
законної сили судовим рішенням в
кримінальній справі, вірним є висновок
про передчасне винесення ДПІ
податкових повідомлень-рішень в
частині виявлених порушень ПП «Блок»
вимог податкового законодавства по
господарським операціям з ТОВ
«Гамма-Будінвест», ТОВ
«Харків-Експохолл» та ТОВ «Харків Еліт
Пінобетон».

Щодо висновків відповідача про
порушення позивачем вимог податкового
законодавства по господарським
операціям з ТОВ «Сервік», ПП
«Техноконсалт», ТОВ «Консаж», Вищий
адміністративний суд України звертає
увагу на наступне.

Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2
статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
до складу валових витрат включаються
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Виходячи зі змісту абзацу 4 підпункту
5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати мають бути
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Згідно з положеннями пункту 138.1 статті
138 Податкового кодексу України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування складаються із: витрат
операційної діяльності (собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати та
витрат банківських установ), інших
витрат.

Витрати, які враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування,
відповідно до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України,
визначаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення та зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку.

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1
статті.139 Податкового кодексу України
не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» визначено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

За змістом підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» не дозволяється
включати до податкового кредиту
будь-які витрати зі сплати податку, не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями, а при імпорті
робіт (послуг) - актом прийняття робіт
(послуг) чи банківським документом,
який засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт (послуг).

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України передбачено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

З наведених законодавчих положень
випливає, що умовою виникнення у
платника права на включення до
податкового кредиту сум податку на
додану вартість сплачених в ціні
товару (послуги) та віднесення сум до
витрат, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування, є
реальне здійснення операцій з
придбання товарів (робіт, послуг), а
також оформлення зазначених операцій
необхідними документами первинного
обліку, що містять достовірні
відомості про обсяг та зміст
господарської операції.

Так, судами попередніх інстанцій
встановлено, що 1 листопада 2011 року між
позивачем - Приватним підприємством
«Блок» (Покупець) та ТОВ «Сервік»
(Продавець) укладено договір № 1/11,
згідно умов якого Продавець
зобов'язується здійснити поставку, а
Покупець прийняти та оплатити продукти
харчування.

Фактичне здійснення господарських
операцій на виконання умов зазначеного
вище договору підтверджується
належними та допустимими доказами в
розумінні положень статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а саме: видатковими та
податковими накладними, актом
виконаних робіт, копіями квитанцій до
прибутковий касових ордерів, доказами
подальшої реалізації поставленого
товару.

Крім того, суд апеляційної інстанції
дійшов правильного висновку, що,
господарські відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг (а саме ТОВ
«Сервік» та ПП «АВІСТА-СМ») не мають
безпосереднього впливу на факт
реальності господарської операції,
вчиненої між останнім у ланцюгу
постачань платником податків та його
безпосереднім контрагентом за умови
ненадання податковим органом доказів,
які б спростовували відповідність
наданих платником податків документів
податкового обліку дійсності.

За таких обставин, вірним є висновок
суду апеляційної інстанції про
необґрунтованість висновків
відповідача щодо відсутності
реального здійснення господарських
відносин між позивачем та ТОВ
«Сервік»).

Щодо господарських операцій ПП «Блок»
з ПП «Техноконсалт» та ТОВ «Консаж»,
судом апеляційної інстанції
встановлено наступне.

Згідно пункту 44.6 статті 44 Податкового
кодексу України у разі якщо до
закінчення перевірки або у терміни,
визначені в абзаці другому пункту 44.7
цієї статті платник податків не надає
посадовим особам органу державної
податкової служби, які проводять
перевірку, документи (незалежно від
причин такого ненадання, крім випадків
виїмки документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

З огляду на те, що позивачем ані до
перевірки, ані під час розгляду справи
в суді першої та апеляційної інстанції
не надано жодного документу первинного
бухгалтерського та податкового обліку
на підтвердження
фінансово-господарських операцій із ПП
«Техноконсалт» та ТОВ «Консаж», на
підставі яких ПП «Блок» сформовано
податковий кредит за січень - лютий 2011
року та валові витрати за І квартал 2011
року, колегія суддів вважає
правомірним висновок податкового
органу щодо порушення позивачем вимог
пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2
статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, та як наслідок
правомірним є донарахування ПП «Блок»
суми податку на прибуток за І квартал у
загальному розмірі 9069,00 грн., з яких 9068,00
грн. за основним платежем, 1 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями та
суми податку на додану вартість за
січень-лютий 2011 року на суму 7 887,57 грн., з
яких 7 885, 57 грн. за основним платежем, 2
грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

При цьому судом апеляційної інстанції
надано вірну оцінку постанові
заступника начальника СВ
Орджонікідзевського РВ ХМУ УМВС
України в Харківській області про
проведення виїмки від 26 березня 2011
року, як обставині, що не свідчить про
неможливість надання підтверджуючих
документів щодо взаємовідносин
позивача з ПП «Техноконсалт» та ТОВ
«Консаж», оскільки, як слідує з даного
процесуального документу, у ПП "Блок"
вилучено лише засвідчені копії всіх
документів, які підтверджують
фінансово-господарські відносини з
вказаними вище суб'єктами
господарювання.

Доводи касаційних скарг висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують і не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. Таким
чином, ухвалене по справі рішення суду
апеляційної інстанції та рішення суду
першої інстанції в частині залишеній
без змін є законними і обґрунтованими,
а зазначена в касаційних скаргах
позиції не знаходить свого
підтвердження матеріалами справи та не
ґрунтуються на положеннях чинного
законодавства.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів,
перевіривши у межах касаційних скарг
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційні
скарги слід відхилити, а оскаржуване
рішення суду апеляційної інстанції
слід залишити без змін.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційні скарги Державної податкової
інспекції у Київському районі м.
Харкова Державної податкової служби
та Приватного підприємства «Блок»
відхилити.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14 травня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь справі та може
бути переглянута з підстав
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
М.В. Сірош

Є.А. Усенко