Справа № 805/2216/14
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 р.
Справа №805/2216/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 11:20 год.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Крилової М.М.

при секретарі
Фоміній О.Д.

розглянувши адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України у м. Краматорську Донецької
області до Відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції Донецької
області про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії,-

за участю:

представника позивача - Казьонної Ю.В.;

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у
м. Краматорську Донецької області
звернулось до суду із адміністративним
позовом до відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції Донецької
області про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії.

Позивач в обґрунтування позову
зазначає, що в провадженні у відділу
державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції знаходиться виконавче
провадження з виконання постанов,
виданих управлінням Пенсійного фонду
України у м. Краматорську Донецької
області №84 від 15.05.2013 року та № 126 від
09.08.2013 року, про стягнення зі ОСОБА_2
стягнення у розмірі 680,00 грн. та 850,00 грн.
відповідно. Постанови про відкриття
виконавчого провадження датовані
01.06.2013 року та 28.08.2013 року, з чого
вбачається, що строк здійснення
виконавчого провадження порушений. При
ознайомлені з матеріалами виконавчого
провадження встановлена бездіяльність
державного виконавця щодо
встановлення у боржника рухомого та
нерухомого майна, витребування від
боржника відомостей про доходи та
майно боржника, не оновлювались запити
до облікових установ для встановлення
наявності розрахункових рахунків, не
здійснено примусовий привід боржника,
не використано право на звернення до
суду щодо тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України,
не здійснено виїзд за юридичною
адресою підприємства ПП «Наша фірма»,
на якому працює боржник. Наведене, на
думку позивача, свідчить про порушення
відповідачем ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження».

На підставі зазначеного просив
зобов'язати відповідача усунути
допущені порушення та виконати дії,
передбачені ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження».

В судовому засіданні представник
позивача вимоги підтримав та просив їх
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача до судового
засідання не з'явився, про час та місце
його проведення повідомлявся у
встановленому законом порядку. Заяв
про відкладення розгляду справи від
нього не надходило. За таких обставин,
суд приходить до висновку, що
відповідач був належним чином
повідомлений про дату і місце судового
засідання, в зв'язку з чим вважає за
можливе розглянути справу за його
відсутності на підставі наявних у
справі доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у
відділі державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції перебувають виконавчі
документи, видані Управлінням
Пенсійного фонду України у м.
Краматорську Донецької області, а саме
постанови, видані управлінням
Пенсійного фонду України у м.
Краматорську Донецької області №84 від
15.05.2013 року та № 126 від 09.08.2013 року, про
стягнення з ОСОБА_2 стягнення у розмірі
680,00 грн. та 850,00 грн. відповідно.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.06.2013 року відкрито виконавче
провадження № 38264095 про примусове
виконання постанови № 84 від 15.05.2013 року,
28.08.2013 року відкрито виконавче
провадження № 39533429 про примусове
виконання постанови № 126 від 09.08.2013
року.

З протоколу ознайомлення зі станом
виконавчого провадження у відділі
державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції від 03.02.2014 року видно, що при
примусовому виконанні зазначених вище
виконавчих документів державним
виконавцем були надіслані запити 18.06.2013
р. до Державної податкової служби
України, 14.06.2013 р. до відділу
Держкомзему (відповідь не надійшла).
21.06.2013 р. отримана відповідь від ДПІ,
згідно якої боржник отримує заробітну
плату на декількох
підприємствах.19.07.2013р. здійснено вихід
за місцем реєстрації боржника. Через
закриті двері повідомили, що боржник не
проживає за даною адресою. 19.07.2013р.
винесена постанова про примусовий
привід боржника до органів ДВС. 11.11.2013 р.
винесена та направлена за місцем
роботи боржника постанова про
звернення стягнення на доходи ОСОБА_2
02.12.2013р. повторно винесена постанова
про примусовий привід боржника та
направлена до органів МВС, 16.12.2013р.
направлено запит до управління ДМС.

З матеріалів справи вбачається, що з
моменту відкриття виконавчого
провадження по зазначеним вище
виконавчим документам, державним
виконавцем не було вчинено достатніх
дій для примусового стягнення з
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_2 суми боргу, з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку визначаються Законом України
«Про виконавче провадження» № 606-XIV від
21.04.1999 (із змінами та доповненнями) (далі
- Закон № 606).

Так, у відповідності до Закону № 606
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

У відповідності до ст. 11 Закону № 606,
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець:

здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;

надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження;

розглядає заяви сторін та інших
учасників виконавчого провадження і
їхні клопотання;

заявляє в установленому порядку про
самовідвід за наявності обставин,
передбачених цим Законом;

роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право:

1) проводити перевірку виконання
боржниками рішень, що підлягають
виконанню відповідно до цього Закону;

2) здійснювати перевірку виконання
юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами,
фізичними особами - підприємцями
рішень стосовно працюючих у них
боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну;

4) безперешкодно входити до приміщень і
сховищ, що належать боржникам або
зайняті ними, проводити огляд
зазначених приміщень і сховищ, у разі
необхідності примусово відкривати та
опечатувати такі приміщення і сховища;

5) накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в установленому законодавством
порядку;

6) накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей;

7) за згодою власника використовувати
приміщення, у тому числі комунальної
власності, для тимчасового зберігання
вилученого майна, а також транспортні
засоби стягувача або боржника для
перевезення майна;

8) звертатися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення рішення, про видачу
дубліката виконавчого документа, про
встановлення чи зміну порядку і
способу виконання, про відстрочку та
розстрочку виконання рішення;

9) звертатися до органу (посадової
особи), який видав виконавчий документ,
про роз'яснення змісту документа;

10) звертатися до суду з поданням про
розшук боржника - фізичної особи або
дитини чи про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної або іншої
особи, в якої перебуває майно боржника
чи майно та кошти, належні боржникові
від інших осіб, або дитина, стосовно
якої складено виконавчий документ про
її відібрання;

11) викликати фізичних осіб, посадових
осіб з приводу виконавчих документів,
що знаходяться у виконавчому
провадженні, а в разі неявки боржника
без поважних причин виносити постанову
про його привід через органи
внутрішніх справ;

12) залучати у встановленому порядку до
провадження виконавчих дій понятих,
працівників органів внутрішніх справ,
інших осіб, а також експертів,
спеціалістів, а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання;

13) накладати стягнення у вигляді штрафу
на фізичних, юридичних та посадових
осіб у випадках, передбачених законом;

14) застосовувати під час провадження
виконавчих дій відеозапис, фото - і
кінозйомку;

15) у процесі виконання рішень за
наявності вмотивованого рішення суду
про примусове проникнення до житла чи
іншого володіння фізичної особи
безперешкодно входити на земельні
ділянки, до житлових та інших приміщень
боржника - фізичної особи, особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, проводити в них огляд, у разі
необхідності примусово відкривати їх в
установленому порядку із залученням
працівників органів внутрішніх справ,
опечатувати такі приміщення,
арештовувати, опечатувати та вилучати
належне боржникові майно, яке там
перебуває та на яке за законом можливо
звернути стягнення;

16) вимагати від матеріально
відповідальних і посадових осіб
боржників - юридичних осіб або від
боржників - фізичних осіб надання
пояснень за фактами невиконання рішень
або законних вимог державного
виконавця чи іншого порушення вимог
законодавства про виконавче
провадження;

17) з метою профілактичного впливу
повідомляти органам державної влади,
громадським об'єднанням, трудовим
колективам і громадськості за місцем
проживання або роботи особи про факти
порушення нею вимог законодавства про
виконавче провадження;

18) у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням;

19) у разі необхідності залучати до
проведення чи організації виконавчих
дій суб'єктів господарювання, у тому
числі на платній основі, за рахунок
авансового внеску стягувача;

20) здійснювати інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами.

Згідно із ст. 25 Закону № 606, у постанові
державний виконавець вказує про
необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст. 27 Закону № 606, у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Як вже було зазначено вище, 01.06.2013 року
відповідачем було відкрито виконавче
провадження № 38264095, 28.08.2013р. відкрито
виконавче провадження № 39533429 однак, з
матеріалів справи вбачається, що з боку
відповідача не були в достатній мірі
вчинені дії направлені на примусове
виконання виконавчих документів в
передбаченому законом обсязі, які б
зумовили стягнення з боржника належних
до стягнення сум, тому суд вважає таку
бездіяльність з боку ВДВС
протиправною.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону,
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк.

На момент звернення позивача до суду з
позовом сплинув шестимісячний строк,
що встановлений для примусового
виконання по виконавчому провадженню
№ 38264095 та на даний момент - по
виконавчому провадженню № 39533429, отже
строк здійснення виконавчого
провадження по примусовому виконанню
виконавчих документів відповідачем
порушений.

Відповідачем не було здійснено
необхідних заходів передбачених
Законом щодо своєчасного і повного
виконання по виконавчим провадженням
№ 38264095 та № 39533429, а також не було
прийнято відповідних заходів з їх
примусового виконання у встановлений
Законом строк.

З наведеного виходить, що відповідачем
не дотримані вимоги ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження», не
здійснені заходи щодо своєчасного і
повного виконання виконавчих
документів, які передбачені законом, а
також неприйняті заходи примусового
виконання рішень, а тому факт
бездіяльності відповідача є доведеним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Ч. 4 ст. 71 Кодексу адміністративного
судочинства України покладено
обов'язок на суб'єкта владних
повноважень подати суду всі наявні у
нього документи та матеріали, які
можуть бути використані як докази у
справі. У разі невиконання цього
обов'язку суд витребовує названі
документи та матеріали.

Отже, вказана норма встановлює
презумпцію протиправності рішення
суб'єкта владних повноважень, та
покладає на нього обов'язок довести
суду правомірність свого рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем письмових пояснень з
приводу заявленого позивачем позову
або будь-яких документів на
підтвердження правомірності вчинених
дій не подали та твердження позивача
щодо порушення вимог ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження» не
спростували.

З огляду на це, суд вважає, що
відповідач не виконав вимог,
встановлених ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в частині доказування та обґрунтування
правомірності прийнятих рішень та
вчинених дій, а тому вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, та керуючись
ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87,
94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167,
185-186, 254, пунктами 2-1, 6 розділу 7
"Прикінцеві та перехідні положення"
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов Управління Пенсійного фонду
України у м. Краматорську Донецької
області до Відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції Донецької
області про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії,- задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції Донецької області щодо
невиконання примусового стягнення
боргу згідно постанов про накладення
адміністративного стягнення № 84 від
15.05.2013р., № 126 від 09.08.2013р. на ОСОБА_2 на
суму 1530,00 грн. на користь Управління
Пенсійного фонду України у м.
Краматорську Донецької області.

Зобов'язати відділ державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції Донецької
області провести виконавчі дії з
примусового виконання постанов про
накладення адміністративного
стягнення № 84 від 15.05.2013р., № 126 від
09.08.2013р., передбачені ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження».

Постанова постановлена у нарадчій
кімнаті та проголошена її вступна та
резолютивна частина у судовому
засіданні 26 лютого 2014 року. Постанова
виготовлена в повному обсязі 03 березня
2014 року

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд з одночасним надісланням
апеляційної скарги особою, яка її
подає, до Донецького апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
складання постанови в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу, а
також прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Крилова М.М.