Справа № 2270/5051/12
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/72890/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 липня 2012
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 27 вересня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Хмельницького бюро
технічної інвентаризації про
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
Хмельницького бюро технічної
інвентаризації про зобов'язання
здійснити державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно - гараж
площею 58,9 кв.м.; господарське
приміщення площею 18,7 кв.м.; сходи площею
4,2 кв.м.; коридор площею 1,2 кв.м.; терасу,
площею 18,8 кв.м.; житлову кімнату площею
19,8 кв.м.; (загальною площею 121,6 кв.м.);
господарське приміщення площею 19,2
кв.м.; господарське приміщення площею
14,5 кв.м.; господарське приміщення
площею 1,6 кв.м.; господарське приміщення
площею 3,3 кв.м.; комору площею 1,1 кв.м.;
коридор площею 6,0 кв.м.; коридор площею
2,7 кв.м.; кухня площею 20,3 кв.м.; хол площею
17,6 кв.м.; житлова кімната площею 25,3 кв.м.;
коридор площею 12,3 кв.м.; хол площею 12,9
кв.м.; (загальною площею 136,8 кв.м.);
господарську будівлю розміром 6,30м х 3,30
м, площею 20,79 кв.м.загальною вартістю 160
000 грн., що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, за ОСОБА_2.

Позовні вимоги мотивовано
протиправністю відмови Хмельницького
бюро технічної інвентаризації у
реєстрації права власності позивача на
нерухоме майно на підставі рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
17.03.2011 у справі №2-2529/11.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 липня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 27 вересня
2012 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати оскаржувані рішення
судів попередніх інстанцій та
постановити нове, про задоволення
позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що 04.11.1989 між позивачем та
ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, який в
наступному розірвано 19.02.2009.

В період перебування у зареєстрованому
шлюбі за спільні кошти було проведено
добудову до житлового будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а
саме:-гараж площею 58,9 кв.м.;
господарське приміщення площею 18,7
кв.м.; сходи площею 4,2 кв.м.; коридор
площею 1,2 кв.м.; терасу, площею 18,8 кв.м.;
житлову кімнату площею 19,8 кв.м.;
(загальною площею 121,6
кв.м.);-господарське приміщення площею
19,2 кв.м.; господарське приміщення
площею14,5 кв.м.; господарське приміщення
площею 1,6 кв.м.; господарське приміщення
площею 3,3 кв.м.; комору площею 1,1 кв.м.;
коридор площею 6,0 кв.м.; коридор площею
2,7 кв.м.; кухня площею 20,3 кв.м.; хол площею
17,6 кв.м.; житлова кімната площею 25,3 кв.м.;
коридор площею 12,3 кв.м.; хол площею 12,9
кв.м.; (загальною площею 136,8
кв.м.);-господарську будівлю розміром
6,30м х 3,30 м, площею 20,79 кв.м.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 17 березня 2011 року у справі
2-2529/11 визнано об'єктами
спільно-сумісної власності подружжя
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наступне майно:- гараж
площею 58,9 кв.м.; господарське
приміщення площею 18,7 кв.м.; сходи
площею4,2 кв.м.; коридор площею 1,2 кв.м.;
терасу, площею 18,8 кв.м.; житлову кімнату
площею19,8 кв.м.; (загальною площею 121,6
кв.м.); господарське приміщення площею
19,2 кв.м.;господарське приміщення
площею14,5 кв.м.; господарське приміщення
площею 1,6 кв.м.;господарське приміщення
площею 3,3 кв.м.; комору площею 1,1 кв.м.;
коридор площею 6,0 кв.м.; коридор площею
2,7 кв.м.; кухня площею 20,3 кв.м.; хол площею
17,6 кв.м.;житлова кімната площею 25,3 кв.м.;
коридор площею 12,3 кв.м.; хол площею 12,9
кв.м.;(загальною площею 136,8 кв.м.);
господарську будівлю розміром 6,30м х 3,30
м, площею20,79 кв.м.,загальною вартістю 160
000 грн., що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1. Вказане майно виділено у
власність ОСОБА_2 та припинено право
власності на це майно за ОСОБА_3.

У червні 2012 року позивач звернулась до
Хмельницького бюро технічної
інвентаризації з метою проведення
державної реєстрацію права власності
на нерухоме майно на підставі рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
17.03.2011.

Листом від 15.06.2012 №4996/01-15 Хмельницьке
бюро технічної інвентаризації
відмовило у реєстрації права власності
на добудову до житлового будинку за
адресою АДРЕСА_1, на підставі рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
17.03.2011 по справі № 2-2529/11.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з недоведеності з боку
позивача наявності підстав для
примусового зобов'язання відповідача
здійснити реєстрацію права власності.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
вказаними висновками судів попередніх
інстанцій, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 3.1. Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, яке затверджене наказом
Міністерства юстиції України 07.02.2002
року №7/5, чинного на момент виникнення
спірних правовідносин, реєстратор БТІ
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на об'єкти,
права щодо яких підлягають державній
реєстрації.

Відповідно до частини першої статті 24
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" в редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин , у державній реєстрації
прав та їх обтяжень може бути
відмовлено у разі, якщо: заявлене право,
обтяження не підлягає державній
реєстрації відповідно до цього Закону;
об'єкт нерухомого майна або більша його
частина розміщені на території іншого
органу державної реєстрації прав; із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень звернулася неналежна
особа; подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; заявлене право вже
зареєстровано.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на момент звернення
позивача до суду, право власності на
нерухоме майно зареєстровано за ОСОБА_4
на підставі договору купівлі-продажу
від 25.06.2008, посвідченого приватним
нотаріусом ОСОБА_5 зар/н2178. У той час, як
рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 17.03.2011 про поділ майна
подружжя, у тому числі об'єктів
нерухомості, прийнято після того, як
право власності на будинок за адресою:
АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_4 При
цьому, рішення Хмельницького
міськрайонного суду від 17.03.2011
посвідчує перехід права власності від
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, у той час як згідно з
даними державного реєстру речових прав
на нерухоме майно право власності на
спірні об'єкти зареєстровано за ОСОБА_4

За вказаних обставин, колегія суддів
погоджується із висновками судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
підстав для примусового зобов'язання
відповідача здійснити реєстрацію
права власності на спірні об'єкти
нерухомості за позивачем.

Одночасно з викладеним, за наявності
майнового спору позивач не позбавлений
можливості захистити свої майнові
права та інтереси у іншій спосіб, у тому
числі у порядку, передбаченому
Цивільним процесуальним кодексом,
зокрема, шляхом пред'явлення позову про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу. Зобов'язання
державного реєстратора здійснити
реєстрацію права власності на об'єкт
нерухомості за наявності майнового
спору між заявником та іншою особою, за
якою зазначене право вже
зареєстровано, не є способом захисту,
спрямованим на відновлення майнового
права.

Відповідно до частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Враховуючи викладене, з огляду на
відсутність факту порушення прав та
інтересів позивача у сфері
публічно-правових відносин з боку
відповідача як суб'єкта владних
повноважень, колегія суддів
погоджується із позицією судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 липня 2012
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 27 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: