Справа № 824/1996/13-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2014-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2014 р. м.
Чернівці Справа №824/1996/13-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Григораша В.О.;

секретаря судового засідання - Сопко
В.Ю.;

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - Фуштея М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції у Глибоцькому районі
Головного управління Міндоходів у
Чернівецькій області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду адміністративному
позові фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 (з урахування заяви про
уточнення позовних вимог від
22.10.2013року) просив визнати протиправним
та скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Глибоцькому
районі Головного управління
Міндоходів у Чернівецькій області
№001462/2023 від 02.09.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що в період з 08.08.2013року по
17.08.2013року представниками податкового
органу було проведено фактичну
перевірку дотримання ним норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності документа, що підтверджує
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців відповідно
до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками за результатами якої
складено акт перевірки №1462/17-118/НОМЕР_1
від 19.08.2013 року. Актом перевірки
встановлено порушення пп.176.2 ст.176
Податкового кодексу України - не
утримання та не перерахування до
бюджету податку на доходи фізичних
осіб (найманих працівників) в період з
01.12.2011 року по 01.07.2013 року в сумі 14907,00
грн.

На підставі висновків вказаного акту
перевірки податковим органом винесено
податкове повідомлення-рішення форми
"Р" №001462/2023 від 02.09.2013 року, яким
збільшено суму податкового
зобов'язання з податку з доходів
найманих працівників в розмірі 18633,75
грн., з яких: основний платіж - 14907,00грн.
грн. та штрафні санкції в сумі 3726,75грн.

Позивач звертає увагу на те, що
зазначені в акті перевірки порушення
ґрунтуються лише на поясненнях
громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були
надані без посилань на докази, що
підтверджують наявність факту
порушення, первинних та інших
документів, що підтверджують
встановлені порушення. Зазначив, що
трудові договори з громадянами ОСОБА_4
та ОСОБА_5 ним не укладались, тому
заробітна плата їм не нараховувалась
та не виплачувалась, книги нарахувань
та відрахувань заробітної плати не
було, відомість про виплату заробітної
плати не складалась. Вважає, що заяви
вказаних осіб є неправдивими та
безпідставними. Позивач не міг
звільнити зазначених осіб, оскільки
перебував за кордоном від початку 2013
року, що може підтвердити відміткою у
паспорті про перетинання державного
кордону.

На підставі викладеного, позивач
вважає податкове повідомлення-рішення
форми "Р" №001462/2023 від 02.09.2013 року
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

Відповідач, не погоджуючись із
позовними вимогами, надав суду
письмові заперечення, в яких зазначив
наступне.

За результатами проведеної перевірки
встановлено, що громадяни ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 працювали у позивача без
оформлення належним чином трудових
відносин. За період з 01.12.2011 року по
01.07.2013 року вказані особи отримали
заробітну плату на загальну суму 99380,00
грн без утримання податку з доходів
фізичних осіб найманих працівників у
сумі 14907,00 грн, чим порушено пп.176.2 ст.176
Податкового кодексу України.

У зв'язку із допущеним порушенням,
винесено податкове
повідомлення-рішення форми "Р" №001462/2023
від 02.09.2013 року, яке відповідач вважає
обґрунтованим і таким, що відповідає
вимогам чинного законодавства.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти позовних
вимог та просив суд відмовити у їх
задоволенні у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини в
справі, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, дослідивши та
оцінивши надані докази в сукупності,
проаналізувавши законодавство, яке
регулює спірні правовідносини та
враховуючи покази свідків, суд дійшов
висновку, що у задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити у повному обсязі, з наступних
підстав.

Судом встановлені такі обставини у
справі та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до Виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців Серії НОМЕР_2
ОСОБА_3 з 11.08.2009 року зареєстрований, як
фізична особа-підприємець, за адресою
місцезнаходження - АДРЕСА_1, РНОКПП -
НОМЕР_1 (а.с. 13).

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
06.12.2011 року, видами діяльності ФОП
ОСОБА_3 є: діяльність барів;
посередництво в торгівлі продуктами
харчування, напоями та тютюновим
виробами; роздрібна торгівля іншими
продовольчими товарами; роздрібна
торгівля іншими непродовольчими
товарами, Н.В.І.Г.; діяльність їдалень
(а.с.97).

З матеріалів справи встановлено, 09.07.2013
року громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_4
звернулись до начальника ДПІ у м.
Чернівці із заявами про використання
ФОП ОСОБА_3 найманої праці без
офіційного працевлаштування та
виплати їм заробітної плати (а.с.54-55).

24.07.2013 року громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_4
надали письмові пояснення начальнику
відділу ДПІ у м. Чернівці про порушення
з боку позивача.

Так, громадянка ОСОБА_5 по суті заданих
їй питань пояснила, що вона працювала у
ФОП ОСОБА_3 з 01.12.2011 року по 15.07.2013 року на
посаді продавець-адміністратор. В її
обов'язки входило приймати товар від
торгових агентів та реалізовувати
продукцію. Заробітна плата становила
3700 грн на місяць, в середньому за період
роботи, гр. ОСОБА_5 отримала 62 тис. грн.
При цьому трудові договори з ФОП ОСОБА_3
не укладались, хоча гр. ОСОБА_5
неодноразово зверталась до нього із
вимогою про це (а.с.29).

Громадянка ОСОБА_4 по суті заданих їй
питань пояснила, що вона працювала у
ФОП ОСОБА_3 з 08.03.2012 року по липень 2013
року на посаді продавця, в її обов'язки
входило обслуговування населення.
Працювала гр. ОСОБА_4 12 год. на добу,
заробітна плата складала 2400,00 грн на
місяць. На прохання гр. ОСОБА_4 оформити
її офіційно на роботу для отримання
соціального пакету, ФОП ОСОБА_3 їй
відмовляв, мотивуючи тим, що якщо її
офіційно буде оформлено на роботу, то
вона буде сама сплачувати податки
(а.с.30).

Наказом ДПІ у м. Чернівцях від 08.08.2013
року №217 призначено проведення
фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 та
керуючись п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст. 75,
п.п.80.2.7 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу
України видано направлення на
перевірку від 08.08.2013 року №000506 та №000506
(а.с.26-28).

Відповідно до п.п.80.2.7 п.80.2 ст. 80
Податкового кодексу України фактична
перевірка може проводитися на підставі
рішення керівника контролюючого
органу, оформленого наказом, копія
якого вручається платнику податків або
його уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції, під розписку до
початку проведення такої перевірки, у
разі отримання в установленому
законодавством порядку інформації про
використання праці найманих осіб без
належного оформлення трудових
відносин та виплати роботодавцями
доходів у вигляді заробітної плати без
сплати податків до бюджету.

До початку проведення перевірки, копію
наказу ДПІ у м. Чернівцях від 08.08.2013 року
№217 було вручено представнику ФОП
ОСОБА_3 - ОСОБА_6, що підтверджується
його особистим підписом на
направленнях на перевірку від 08.08.2013
року №000506 та №000506.

На підставі наказу ДПІ у м. Чернівцях
від 08.08.2013 року №217 та направлення на
перевірку від 08.08.2013 року №000506 та №000506,
в період з 08.08.2013 року по 17.08.2013 року
представниками податкового органу
проведено фактичну перевірку позивача
щодо дотримання норм законодавства з
питань регулювання обігу готівки,
порядку здійснення платниками
податків розрахункових операцій,
ведення касових операцій, наявності
документа, що підтверджує державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців відповідно до закону,
ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому
числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_3
здійснює господарську діяльність в
орендованому магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1",
торгове місце НОМЕР_3 в секторі №1,
ринок "Карпати" за адресою: м. Чернівці,
вул. Ентузіастів, 5-А. В період з
01.01.2011року по 16.08.2013року ФОП ОСОБА_3
перебував на спрощеній системі
оподаткування (єдиний податок) за видом
діяльності роздрібна торгівля іншими
продовольчими товарами (КВЕД 52.27.2) і за
який валовий дохід (обсяг виручки) від
здійснення господарської діяльності
становив 336790,00грн.

В ході перевірки також встановлено, що
громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_4 працювали у
ФОП ОСОБА_3 без оформлення належним
чином трудових відносин з працедавцем.
У період з 01.12.2011 року по 01.07.2013 року гр.
ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 отримували
заробітну плату без утримання податку
з доходів фізичних осіб (найманих
працівників), що підтверджується
поясненнями цих громадян від
24.07.2013року.

Перевіркою встановлено, що гр. ОСОБА_4
за період з 01.03.2012 року по 01.07.2013 року
отримала від позивача дохід у розмірі
37380,00 грн., та гр. ОСОБА_5 за період з
01.12.2011 року по 01.07.2013 року отримала від
позивача дохід у розмірі 62000,00 грн.

Згідно даних обліку ДПІ у м. Чернівцях
податок з доходів фізичних осіб
(найманих працівників) з виплаченої
заробітної плати не утримувався та в
бюджет не перераховувався, а саме: ФОП
ОСОБА_3 використовував працю найманих
працівників без належного оформлення
трудових відносин та виплачував
заробітну плату фізичним особам на
загальну суму 99380,00грн, в тому числі
податок з доходів фізичних осіб в сумі
14907,00грн, який не утримувався та не
перераховувався до бюджету.

Під час проведення перевірки,
представником ФОП ОСОБА_3 - ОСОБА_6
19.08.2013 року надано начальнику ДПІ у м.
Чернівцях пояснення, в яких зазначив,
що гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 ніколи у ФОП
ОСОБА_3 не працювали, трудові угоди з
ними не укладались, таким чином
заробітна плата їм не нараховувалась
та не виплачувалась, книги нарахувань
та відрахувань з заробітної плати не
було, відомості не складались, а тому
скарги цих громадян є неправдивими та
безпідставними (а.с.56).

За результатами проведеної перевірки
складено акт перевірки від 19.08.2013 року
№1462/17-118/НОМЕР_1, яким встановлено
порушення ФОП ОСОБА_3 пп. 176.2 ст. 176
Податкового кодексу України - не
утримання та не нарахування до бюджету
податку на доходи фізичних осіб -
найманих працівників в період з 01.12.2011
року по 01.07.2013 року, в результаті чого
донараховано податок на доходи
фізичних осіб в сумі 14907,00грн (а.с.9-10).

На підставі акта перевірки від 19.08.2013
року №1462/17-118/НОМЕР_1, відповідачем
винесено податкове
повідомлення-рішення форми "Р" від
02.09.2013 року №001462/2023, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується
податковими агентами, із доходів
платника податку у вигляді заробітної
плати на суму 18633,75грн, в тому числі
основний платіж - 14907,00грн та штрафні
санкції в сумі 3726,75грн (а.с.7).

Під час судового розгляду, на виконання
усної ували суду, представником
відповідача було надано документи, які
підтверджують факт здійснення
господарської діяльності ФОП ОСОБА_3 в
орендованому ним магазині
"ІНФОРМАЦІЯ_1", торгове місце НОМЕР_3 в
секторі №1, ринок "Карпати" за адресою:
м. Чернівці, вул. Ентузіастів, 5-А,
оскільки представником позивача в ході
судового розгляду стверджувалось те,
що у магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" за вказаною
адресою ФОП ОСОБА_3 не здійснював
господарської діяльності.

З наданих представником відповідача
доказів, які також були використані та
дослідженні під час проведення
податковим органом перевірки ФОП
ОСОБА_3, судом встановлено, що
відповідно до змішаного договору №111
від 03.01.2011 року між ВАТ "Чернівецький
емаль завод "Карпати" в особі голови
правління Мельничука А.А. з одного боку
та ФОП ОСОБА_8, ВАТ "Чернівецький емаль
завод "Карпати" надає у платне
користування торгове місце №6 в
секторі №1, для
встановлення/користування вже
встановленим тимчасовим павільйоном
площею 32 м. кв., оцінений на день
укладення Договору в 150000,00 грн для
торгівлі продуктами, та надання ФОП
ОСОБА_8 відповідних робіт та послуг.

У відповідності до договору №01/11 від
22.11.2010 року, ФОП ОСОБА_8 передає, а ФОП
ОСОБА_3 приймає у тимчасове володіння
індивідуальну власність (павільйон), що
знаходиться за адресою м. Чернівці, вул.
Ентузіастів, торг. місце НОМЕР_3 в
секторі №1, ринок "Карпати", адреса м.
Чернівці, вул. Ентузіастів, площею 32 м.
кв. (а.с. 93).

Відповідно до договору суборенди від
22.11.2010 року ФОП ОСОБА_3 передає, а ФОП
ОСОБА_9 бере у тимчасове володіння
частину приміщення, що знаходиться за
адресою м. Чернівці, вул. Ентузіастів,
площею 20 м.кв. (90-92).

Отже, враховуючи вище викладене ФОП
ОСОБА_3 являється орендарем торг.
місцяНОМЕР_3 в секторі №1, ринок
"Карпати" за адресою м. Чернівці, вул.
Ентузіастів, в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1",
заг.площею 12 кв.м, де він здійснював
підприємницьку діяльність.

Також, із матеріалів справи вбачається,
що позивачем подавались до податкового
органу декларації платника єдиного
податку за 2012рік, в яких зазначено суми
доходу від здійснення ним
підприємницької діяльності (а.с.95-105), що
свідчить про здійснення ФОП ОСОБА_3
господарської діяльності та отримання
від цього доходу за вказаний період.

Окрім того, в судовому засіданні в
якості свідків були допитані громадяни
ОСОБА_4 та ОСОБА_9.

Так, свідок ОСОБА_4 з приводу спірних
правовідносин пояснила, що працювала в
магазині, який належить позивачу, без
жодних соціальних прав. За виконану
роботу отримувала заробітну плату у
розмірі 120 грн на день, робочий час
тривав з 09:00 год. по 23:00 год.

Свідок ОСОБА_9 з приводу спірних
правовідносин пояснила, що приміщення
магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою м.
Чернівці, вул. Ентузіастів, торг. місце
НОМЕР_3 в секторі №1, ринок "Карпати"
орендовано нею у ОСОБА_8 на підставі
договору оренди. Свідок зазначав, що
всі дозвільні документи на роздрібну
торгівлю алкогольнми та тютюновими
виробами та касовий апарат на магазин
"ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою м. Чернівці,
вул. Ентузіастів, торг. місце НОМЕР_3 в
секторі №1, ринок "Карпати"
зареєстровані на її ім'я (а.с. 75-77), а
ОСОБА_3 лише допомагав їй здійснювати
торгівлю, як колишній її чоловік, з яким
після розлучення перебувала в дружніх
відносинах. Найманих працівників на
роботу вона не брала, прийом товару та
торгівлю в магазині здійснювала сама.

До вказаних спірних правовідносин суд
застосовує наступні положення
законодавства та робить висновки по
суті спору.

Згідно пп. 14.1.180. п. 14.1. ст. 14 Податкового
кодексу України від 02 грудня 2010 року №
2755-VI (ПК України) податковий агент щодо
податку на доходи фізичних осіб -
юридична особа (її філія, відділення,
інший відокремлений підрозділ),
самозайнята особа, представництво
нерезидента - юридичної особи, інвестор
(оператор) за угодою про розподіл
продукції, які незалежно від
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками та/або форми нарахування
(виплати, надання) доходу (у грошовій
або негрошовій формі) зобов'язані
нараховувати, утримувати та сплачувати
податок, передбачений розділом IV цього
Кодексу, до бюджету від імені та за
рахунок фізичної особи з доходів, що
виплачуються такій особі, вести
податковий облік, подавати податкову
звітність контролюючим органам та
нести відповідальність за порушення
його норм в порядку, передбаченому
статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Пунктом 171.1 ст.171 Податкового кодексу
України передбачено, що особою,
відповідальною за нарахування,
утримання та сплату (перерахування) до
бюджету податку з доходів у вигляді
заробітної плати, є роботодавець, який
виплачує такі доходи на користь
платника податку.

Ставку податку визначено п.167.1 ст.167
Податкового кодексу України, яка
становить 15% від бази оподаткування
щодо доходів, нарахованих (виплачених,
наданих) (крім випадків, визначених у
пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому
числі, але не виключно у формі
заробітної плати, інших заохочувальних
та компенсаційних виплат або інших
виплат і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри.

Згідно пп.168.1.1. п.168.1. ст.168 Податкового
кодексу України податковий агент, який
нараховує (виплачує, надає)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, зобов'язаний
утримувати податок із суми такого
доходу за його рахунок, використовуючи
ставку податку, визначену в статті 167
цього Кодексу.

Судовим розглядом встановлено, що факт
перебування найманих працівників у
трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3
підтверджується заявами та
поясненнями громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_4,
в яких вони повідомили про перебування
у трудових відносинах з позивачем та
виплату їм заробітної плати і
висновками акту перевірки ДПІ у м.
Чернівцях від 19.08.2013 року
№1462/17-118/НОМЕР_1.

Відповідно до пп.54.3.2 п.54.3 ст.54
Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму податкового
зобов'язання платника податків у разі,
якщо дані документальних перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, заявлених у податкових
деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Підпунктом 123.1. статті 123 Податкового
кодексу України, що у разі якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Суд критично розцінює твердження
позивача щодо відображення податковим
органом в акті перевірки
необґрунтованих та непідтверджених
фактів, а відтак і донарахування
податків лише зі слів фізичних осіб. З
цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.86 Податкового
кодексу України матеріалами, які є
підставами для висновків під час
проведення перевірок є: документи,
визначені цим Кодексом; податкова
інформація; експертні висновки; судові
рішення; інші матеріали, отримані в
порядку та у спосіб, передбачені цим
Кодексом або іншими законами, контроль
за дотриманням яких покладений на
органи державної податкової служби.

Податкова інформація - у значенні,
визначеному Законом України "Про
інформацію" від 02.10.1992року №2657-XII, це
сукупність відомостей і даних, що
створені або отримані суб'єктами
інформаційних відносин у процесі
поточної діяльності і необхідні для
реалізації покладених на контролюючі
органи завдань і функцій у порядку,
встановленому Податковим кодексом
України.

09.07.2013року за вх. № Ж-691/гром. та
№Б-692/гром. до ДПІ у м. Чернівці надійшли
заява громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_4
відповідно, в яких зазначалось, що ФОП
ОСОБА_3 використовував найману працю
без офіційного працевлаштування та
виплачував їм заробітну плати без
утримання податку з доходів фізичних
осіб (а.с.54-55). 24.07.2013 року громадяни
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 надали письмові
пояснення начальнику відділу ДПІ у м.
Чернівці про вказані порушення з боку
позивача (а.с.29-30).

Оскільки пояснення громадян ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 отримані в порядку та у спосіб,
передбачений Податковим кодексом
України, то вони можуть бути підставами
для висновків під час проведення
перевірки.

Суд вважає необґрунтованими
твердження позивача про те, що
неукладення трудових договорів є
доказом того, що він не використовував
найману працю громадян ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 і не виплачував їм заробітну
плату, оскільки за відсутності
належним чином укладених трудових
договорів із вказаними громадянами у
відповідача був відсутній обов'язок
для офіційного нарахування та виплати
заробітної плати, з якої позивач був би
зобов'язаний утримати та сплатити до
Державного бюджету податок з доходів
фізичних осіб (найманих працівників).

В той же час, згідно пояснень громадян
ОСОБА_5 та ОСОБА_4, в період з 01.12.2011 року
по 01.07.2013 року, вони працювали у ФОП
ОСОБА_3 без офіційного
працевлаштування та отримували
заробітну плату без утримання податку
з доходів фізичних осіб (найманих
працівників), що також підтверджено
показами свідка - ОСОБА_4

Отже під час судового розгляду
податковим органом доведено той факт,
що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були найманими
працівниками ФОП ОСОБА_3, а останній - в
свою чергу, сплачуючи вказаним особам
заробітну плату повинен був як
податковий агент утримувати та
перераховувати податок на доходи з
фізичних осіб до Державного бюджету.
Водночас доказів зворотнього
позивачем не надано, що дає підстави
стверджувати про обґрунтованість та
правомірність податкового
повідомлення-рішення.

Суд критично розцінює покази свідка
ОСОБА_9 з приводу спірних
правовідносин, оскільки вони були
суперечливими, ґрунтувались на тому що
її колишній чоловік ОСОБА_3, з яким
після розлучення вона перебувала в
дружніх відносинах, взагалі не
здійснював підприємницьку діяльність
в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою м.
Чернівці, вул. Ентузіастів, торг. місце
НОМЕР_3 в секторі №1, ринок "Карпати",
однак, як встановлено з матеріалів
справи ФОП ОСОБА_3 є орендарем торг.
місця НОМЕР_3 в секторі №1, ринок
"Карпати" за адресою м. Чернівці, вул.
Ентузіастів, в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1"
заг. площею 12 кв.м.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
відповідача, суд керується критеріями,
закріпленими у ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які певною мірою відображають
принципи адміністративної процедури,
які повинні дотримуватися суб'єкти
владних повноважень при реалізації
дискреційних повноважень.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України, ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

В ході судового розгляду відповідач, як
суб'єкт владних повноважень довів
належним чином правомірність
прийнятого ним рішення, в той час як
позивач не надав достатні та належні
докази зворотнього.

З огляду на викладене, суд вважає, що
відповідач при прийнятті спірного
рішення діяв у відповідності вимог ст.19
Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому підстави для визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
форми "Р" №001462/2023 від 02.09.2013 року
відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. У зв'язку з відсутністю
таких витрат, суд не вирішує питання
про стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 11, 69, 70, 71, 76, 77, 79, 86, 94,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено 20
січня 2014 року (18-19.01.2014 року - вихідні
дні).

Суддя
Григораш В.О.