Справа № 813/76/14
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року
Справа №
876/1534/14 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Ільчишин Н.В., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді
Львівського окружного
адміністративного суду від 10 січня 2014
року про відмову у відкритті
провадження в справі за позовом ОСОБА_1
до судді Апеляційного суду Львівської
області Мацея М.М. про визнання
незаконними дій відповідача при
розгляді справ як порушення присяги,
обов'язків судді, зловживання
службовим становищем, порушення
Кодексу суддівської етики та
відшкодувати шкоду,-

В С Т А Н О В И В:

09.01.2014р. ОСОБА_1 звернувся з позовом в
суд до судді Апеляційного суду
Львівської області Мацея М.М. про
визнання незаконними дій відповідача
при розгляді справ як порушення
присяги, обов'язків судді, зловживання
службовим становищем, порушення
Кодексу суддівської етики та
відшкодувати шкоду.

Ухвалою судді Львівського окружного
адміністративного суду від 10 січня 2014
року в справі №813/76/14 відмовлено у
відкритті провадження в
адміністративній справі з тих підстав,
що дану заяву не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Не погодившись з ухвалою судді суду
першої інстанції ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу від 10 січня 2014 року визнати
неправомірною та скасувати, направити
справу до Львівського окружного
адміністративного суду для відкриття
провадження, визнати дії судді ОСОБА_2
як порушення неупередженості та
присяги судді, як неналежне виконання
обов'язків судді, як порушення Кодексу
судової етики. Зазначає, що судом при
розгляді справи порушено норми
процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання до апеляційного суду
не з'явилися, апелянт просив розгляд
справи відкласти у зв'язку з тим, що
24.02.2014р. бере участь у судовому
засіданні Львівського окружного
адміністративного суду, проте жодних
доказів на підтвердження клопотання
про відкладення справи не подав,
відповідач подав клопотання про
розгляд справи за його відсутності,
просив апеляційну скаргу відхилити, а
тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд прийшов до висновку про
можливість розгляду справи у порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану ухвалу без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з п.1 ч.1 ст.17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем фактично оскаржується дії
судді Апеляційного суду Львівської
області, які пов'язані із здійсненням
правосуддя.

Згідно ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», суди
здійснюють правосуддя самостійно.
Здійснюючи правосуддя, суди є
незалежними від будь-якого незаконного
впливу. Суди здійснюють правосуддя на
основі Конституції і законів України,
забезпечуючи при цьому верховенство
права.

Відповідно до ст.ст. 126, 129 Конституції
України, судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкоряються
лише закону і що вплив на суддів у
будь-який спосіб забороняється.
Порядок здійснення правосуддя
регламентується відповідним
процесуальним законодавством України.
Однією з основних засад судочинства є
забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду,
крім випадків, встановлених законом.

Порядок здійснення правосуддя
регламентується відповідним
процесуальним законодавством України.
Процесуальні акти і дії суддів, які
стосуються вирішення питань
підвідомчості судам спорів, порушення
і відкриття справ, підготовки їх до
розгляду, судовий розгляд справ у
першій інстанції, в апеляційному і
касаційному порядку та прийняття по
них судових рішень, належать до сфери
правосуддя, і можуть бути оскаржені
лише в судовому порядку відповідно до
процесуального законодавства України.
Пред'явлення позову до судді першої
інстанції з питань дій суддів, які
стосуються правосуддя, не ґрунтується
на законі.

Втручання у здійснення правосуддя,
вплив на суд або суддів у будь-який
спосіб, неповага до суду чи суддів,
збирання, зберігання, використання і
поширення інформації усно, письмово
або в інший спосіб з метою завдання
шкоди авторитету суддів чи впливу на
безсторонність суду забороняється і
тягне за собою відповідальність,
установлену законом.

Відповідно до статті 55 Конституції
України до суду можуть бути оскаржені
лише ті рішення, дії чи бездіяльність
посадових і службових осіб органів
судової влади, які належать до сфери
управлінської діяльності.

Суддям забезпечується свобода
неупередженого вирішення судових
справ відповідно до їх внутрішнього
переконання, що ґрунтується на вимогах
закону.

При цьому питання щодо дій чи
бездіяльності судів при здійснення
ними правосуддя, пов'язані з
підготовкою, розглядом справ або
іншими процесуальними діями, мають
розглядатись у порядку відповідного
судочинства, передбаченому для
оскарження оспорюваних судових рішень.

Гарантії незалежності і
недоторканності суддів як носіїв
судової влади та самостійності судів
як судових органів визначено
Конституцією та законами України,
зокрема Законами України «Про
судоустрій і статус суддів України».
Такими гарантіями, зокрема, є:
здійснення правосуддя відповідно до
встановленої законом процедури;
недопустимість втручання у здійснення
правосуддя, впливу на суд або суддів у
будь-який спосіб, неповаги до суду та
встановлення відповідальності за такі
діяння.

Виключне право перевірки законності та
обґрунтованості судових рішень має
відповідний суд згідно з процесуальним
законодавством. Оскарження у будь-який
спосіб судових рішень, діяльності
судів і суддів щодо розгляду та
вирішення справи поза передбаченим
процесуальним законом порядком у
справі не допускається.

Звернення, скарги, позови з вимогою чи
пропозицією до судів, голів судів або
безпосередньо до суддів з питань
здійснення правосуддя у конкретній
справі є неприпустимим і не підлягає
розгляду. Залежно від характеру і
змісту таких запитів, позовів, звернень
їх слід розцінювати як втручання в
судову діяльність.

Із наданих Конституційним Судом
України у своєму рішенні від 23 травня
2001 року №6-рп/2001 роз'яснень, вбачається,
що порядок здійснення правосуддя
регламентується відповідним
процесуальним законодавством України.
Процесуальні акти і дії суддів, які
стосуються вирішення питань
підвідомчості судам спорів, порушення
і відкриття справ, підготовки їх до
розгляду, судовий розгляд справ у
першій інстанції, в касаційному і
наглядовому порядку та прийняття по
них судових рішень належать до сфери
правосуддя і можуть бути оскаржені
лише в судовому порядку відповідно до
процесуального законодавства України.
Позасудовий порядок оскарження актів і
дій суддів, які стосуються здійснення
правосуддя, неможливий.

Слід зазначити, що згідно з п. 10
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 13.06.2007 року №8 «Про
незалежність судової влади», виключне
право перевірки законності та
обґрунтованості судових рішень має
відповідний суд згідно з процесуальним
законодавством. Оскарження у будь-який
спосіб судових рішень, діяльності
судів і суддів щодо розгляду та
вирішення справи поза передбаченим
процесуальним законом порядком у
справі не допускається, і суди повинні
відмовляти у прийнятті позовів та заяв
із таким предметом.

У Постанові Пленуму Верховного Суду
України від 12.06.2009 року № 6 «Про деякі
питання, що виникають у судовій
практиці при прийнятті до провадження
адміністративних судів та розгляді
ними адміністративних позовів до судів
і суддів» судам роз'яснено, що у
розумінні положень частини першої
статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті
17, частини третьої статті 50 Кодексу
адміністративного судочинства України
суди та судді при розгляді ними
цивільних, господарських,
кримінальних, адміністративних справ
та справ про адміністративні
правопорушення не є суб'єктами владних
повноважень, які здійснюють владні
управлінські функції, і не можуть бути
відповідачами у справах про оскарження
їх рішень, дій чи бездіяльності,
вчинених у зв'язку з розглядом судових
справ.

Виходячи з того, що незалежність суддів
є основною передумовою їх
об'єктивності та неупередженості,
суддя при здійсненні правосуддя
підкоряється лише закону і нікому не
підзвітний. Суддям забезпечується
свобода неупередженого вирішення
судових справ відповідно до їх
внутрішнього переконання, що
ґрунтується на вимогах закону.

Незалежність суддів при розгляді
конкретних судових справ має
забезпечуватись і в самому суді. У
зв'язку з цим неприпустимими є:

- непроцесуальний вплив на суддю з боку
інших суддів, у тому числі тих, що
обіймають адміністративні посади в
судах;

- встановлення контролю за здійсненням
судочинства суддею, виклик його до
вищестоящих судів та вимагання звітів
чи пояснень про розгляд конкретних
справ;

- витребування від судді будь-якої
інформації чи довідок про хід та
перспективи розгляду справи, іншої
інформації, яка може надаватися лише
сторонам у справі та іншим особам,
визначеним процесуальним
законодавством, а також відомостей, які
становлять таємницю нарадчої кімнати;

- прийняття суддею від будь-яких осіб та
розгляд ним заяв, скарг, інших
документів поза встановленим законом
процесуальним порядком.

Прийняття до розгляду будь-якими
особами чи органами, крім відповідного
апеляційного або касаційного суду,
заяв, у яких оскаржуються судові
рішення, їх розгляд, витребування від
судів інформації про судові справи у
зв'язку з такими заявами, направлення
заяв судам, вимоги до суддів про
встановлення контролю за розглядом
справи судом чи суддею є порушенням
незалежності та самостійності суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком судді першої
інстанції що оскільки вимога про
відшкодування шкоди заявлена
позивачем в одному провадженні без
вимоги вирішити публічно-правовий
спір, згідно висновків наведених вище,
то така не підлягають розгляду в
порядку адміністративного судочинства
в силу вимог ч.2 ст.21 КАС України.

З урахуванням вищенаведеного,
апеляційний суд погоджується із
висновком суду першої інстанції про те,
що предмет позову, заявлений у цій
справі, не містить вимог щодо вирішення
публічно-правового спору, стосується
дій судді, які не відносяться до
управлінських та врегульовані нормами
процесуального законодавства при
здійсненні правосуддя, внаслідок чого
розгляд і вирішення таких вимог не
належить до компетенції
адміністративного суду.

Таким чином, апеляційний суд приходить
до висновку про те, що суддя першої
інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Згідно ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, .197, 199, 200, 205, 206, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу судді
Львівського окружного
адміністративного суду від 10 січня 2014
року в справі №813/76/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді
Н.В. Ільчишин

М.А. Пліш