Справа № 2а-8567/10/1370
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/29182/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії: Лосєва А.М., Бившевої
Л.І., Пилипчук Н.Г.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Львові Державної податкової служби

на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
22.02.2011

та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 05.03.2012

у справі № 2а-8567/10/1370 (41206/11/9104)

за позовом Дочірнього
підприємства «Факро-Львів»

до Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими

платниками податків у м. Львові,

третя особа Державна податкова
інспекція в Залізничному районі м.
Львова,

за участю прокурора м. Львова

про скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 22.02.2011,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 05.03.2012, задоволено позовні вимоги
Дочірнього підприємства «Факро-Львів»
(надалі - позивач, ДП «Факро-Львів») до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Львові (надалі
- відповідач, СДПІ по роботі з ВПП у м.
Львові) про скасування податкових
повідомлень-рішень від 08.06.2010 №
/0/10559 та від 25.08.2010 № /1/16297.

Задовольняючи позов, суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з того,
що виконання зобов'язань та фактичне
проведення між позивачем та ПП
«Будінвесткомфорт», ПП «Галич Тур», ТОВ
«Славір», ПП «Укрторгсервіс», ПП «Фірма
Ларекс», ПП «Киричук», НКВ ПП
«Декорт-Інвест», ТОВ «НТВ», ПП
«Укрзахідліс», ПП
«Франківськ-центр-буд», ПП
«Телекомунікаційні системи «Експрес»
господарських операцій на підставі
укладених між ними договорів
засвідчується документально, що
підтверджує правильність включення ДП
«Факро-Львів» понесених витрат до
складу валових витрат.

Вважаючи, що рішення судів попередніх
інстанцій прийнято з порушенням норм
матеріального права, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, у
якій просить скасувати постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 22.02.2011 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05.03.2012 і
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

Позивач надав письмові заперечення на
касаційну скаргу, в яких наводить
доводи законності та обґрунтованості
оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної планової виїзної
документальної перевірки з питань
дотримання позивачем вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2008 по
21.12.2009 складено акт перевірки від 25.05.2010
№ 321/23-2/25551988, в якому зазначено
порушення вимог п.5.1, пп.5.3.1, пп. 5.3.9 п.5.3
ст.5 Закону України від 28.12.1994 № 334/94-ВР
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (надалі - Закон України
«Про оподаткування прибутку
підприємств»), у зв'язку з чим завищено
суму валових витрат за 9 місяців 2008 року
на суму 1 469 575,58 грн., за 2008 рік - 3 284 776,19
грн., за І квартал 2009 року - 1 411 891,39 грн.,
за І півріччя 2009 року - 1 813 812,25 грн., за 9
місяців 2009 року - 2 655 853,95 грн., за 2009 рік -
4 016 338,97 грн. Крім того, відповідач
дійшов висновку про безтоварність та
нікчемність господарський договорів,
укладених між позивачем та його
контрагентами.

На підставі вищенаведеного акта
перевірки винесено податкове
повідомлення-рішення від 08.06.2010 №
/0/10559, яким визначено позивачеві
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму 3 637 006,00 грн., в тому числі:
1 837 136,00 грн. - за основним платежем, 1 799
860,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

За результатами адміністративного
оскарження винесено податкове
повідомлення-рішення від 25.08.2010 №
/1/16297, згідно якого суму
податкового зобов'язання та штрафних
санкцій залишено без змін.

Переглянувши судові рішення у межах
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» в редакції, що була чинною
на момент виникнення спірних
правовідносин, валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 вказаного Закону
до складу валових витрат включаються
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Нормами абзацу 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
вищезгаданого Закону передбачено, що
не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Відповідно до визначення частини
першої статті 3 Господарського кодексу
України під господарською діяльністю у
цьому Кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Отже, виходячи з наведених положень
Закону, до складу валових витрат
включаються будь-які витрати, які
пов'язані з господарською діяльністю
платника податку та підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на підтвердження
здійснення господарських операцій ДП
«Факро-Львів» надано копії оформлених
належним чином первинних документів:
договорів на придбання сировини, актів
прийому-передачі, товарно-транспортних
накладних, видаткових накладних.

На час здійснення господарських
операцій контрагенти позивача були
включені до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а також мали
свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану вартість, тобто мали
достатню правосуб'єктність видавати
податкові накладні на кожну повну або
часткову поставку товарів (робіт,
послуг).

Контрагенти ДП «Факро-Львів» в період
здійснення господарських операцій з
позивачем сплачували задекларовані
податкові зобов'язання та подавали
податкову звітність, що
підтверджується відповідачем в акті
перевірки від 25.05.2010 № 321/23-2/25551988 (т.1 а.с.
12-75).

Основним видом діяльності ДП
«Факро-Львів» є виробництво дахових
сходів, вікон та комплектуючих до них.
Використання придбаних товарів в межах
виробничого процесу ДП «Факро-Львів»
підтверджується наданими
фінансово-господарськими документами,
що засвідчують обробку лісосировини з
розбивкою на етапи: прихід сировини,
розпилювання лісосировини,
виготовлення з дошки елементів для
сходів та вікон, фінальна збірка
дахових сходів, реалізація на експорт.

Враховуючи досліджені первинні
документи та зазначені норми
законодавства, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується із висновками судів
першої та апеляційної інстанцій про те,
що позивач правильно сформував валові
витрати за результатом проведення
господарських операцій з ПП
«Будінвесткомфорт», ПП «Галич Тур», ТОВ
«Славір», ПП «Укрторгсервіс», ПП «Фірма
Ларекс», ПП «Киричук», НКВ ПП
«Декорт-Інвест», ТОВ «НТВ», ПП
«Укрзахідліс», ПП
«Франківськ-центр-буд», ПП
«Телекомунікаційні системи «Експрес»
з дотриманням вимог Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств».

Відтак, вищенаведеним спростовується
позиція відповідача, що полягає у
переконаності в штучному створенні
документообігу задля імітації
господарських операцій, які дають
право позивачу на збільшення сум
валових витрат для зменшення розміру
належного до сплати податку на
прибуток.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що при прийнятті
оскаржуваних рішень судами першої та
апеляційної інстанцій було порушено
норми матеріального та процесуального
права.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 220-1, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Львові
Державної податкової служби залишити
без задоволення.

2. Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 22.02.2011 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05.03.2012 у
справі № 2а-8567/10/1370 (41206/11/9104) залишити
без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:(підпис)А.М. Лосєв
Судді(підпис)Л.І. Бившева (підпис) Н.Г.
Пилипчук