Справа № 347/339/14-а
Суддя: Цалин Б.М. Б. М.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 347/339/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2014
м. Косів

Косівський районний суд
Івано-Франківської області у складі:

Головуючого судді : Цалин Б.М.

секретаря : Грицанюк Н.П.

з участю представника позивачки:
ОСОБА_1

представника відповідача -
Кутської селищної ради: Григорчук Н.Ю.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Косові справу за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Кутської селищної
ради про визнання нечинним рішення № 3
(опікунської ради) виконавчого
комітету Кутської селищної ради від
27.09.2007 року , -

В С Т А Н
О В И В:

ОСОБА_3 звернулася в суд із
вказаним адміністративним позовом.

Представник позивачки, адвокат ОСОБА_1
в судовому засіданні вимоги
адміністративного позову ОСОБА_3
підтримав, суду пояснив, що рішенням №3
(опікунської ради) виконавчого
комітету Кутської селищної ради
Косівського району Івано-Франківської
області від 27 вересня 2007 року
опікунська рада при виконкомі Кутської
селищної ради, заслухавши заяву
гр.ОСОБА_4, 1973 р.н. та ОСОБА_5, 1967 р.н., яким
належить житловий будинок, що
знаходиться в АДРЕСА_1 і на вихованні у
них є неповнолітні діти ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, а також ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5, які проживають разом із
заявниками у власному будинку
(позивачка-дочка навчалася в школі, син
- дошкільного віку) і відповідно не
ущемляються майнові права
неповнолітніх, ОСОБА_3 та ОСОБА_6, при
заставі житлового будинку на отримання
позики в Косівському відділенні ВАТ
"Електрон Банк" в сумі 120 тис. Доларів
США ( сто двадцять тисяч доларів США),
який належить гр.ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
вирішила: заяву батьків позивачки в
справі, гр.ОСОБА_4 та ОСОБА_5
задовільнити. Дати дозвіл на отримання
позики в Косівському відділенні ВАТ
"Електрон Банк" в сумі 120 тис. Грн.США
(сто двадцять тисяч доларів США)
строком на 10 років для споживчих
потреб. При заставі власного будинку в
АДРЕСА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права
неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не
ущемляються.

Таке рішення №3 (опікунської ради)
виконавчого комітету Кутської
селищної ради Івано-Франківської
області від 27 вересня 2007 року вважає
неправомірним, оскільки прийнято воно
не на підставі і не у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Опікунська рада фактично є лише
дорадчим органом при органах опіки та
піклування, а тому приймати рішення з
питань опіки та піклування, зокрема
давати дозвіл на відчуження у будь-якій
формі майна неповнолітніх дітей,
опікунська рада не вправі. Дозвіл
органу опіки та піклування та
відчуження нерухомого майна, частка в
якому належить позивачці та її
малолітньому брату міг бути наданий
лише рішенням виконкому Кутської
селищної ради, а не його дорадчого
органу, яким є опікунська рада.

Всі питання діяльності опікунської
ради при будь-якому органі опіки та
піклування регламентуються Положенням
про опікунську раду при виконавчому
комітеті. Однак, як стверджується
довідкою Кутської селищної ради
Косівського району Івано-Франківської
області від 13.01.2014 року за №22/02-24
Положення про опікунську раду
виконавчого комітету Кутської
селищної ради не затверджувалося, що є
переконливим доказом того, що цей
дорадчий орган при виконкомі Кутської
селищної ради фізично не міг
розглядати будь-які питання опіки та
піклування, адже відсутній документ,
який би чітко визначав повноваження
цього дорадчого органу, процедуру
прийняття ним рішень, тощо.

На момент прийняття рішення
опікунською радою Кутської селищної
ради, тобто станом на 27.09.2007 року
позивачка в справі ОСОБА_3, була
малолітньою. Її мама ОСОБА_4, про яку
йдеться у загаданому вище рішенні, що
оскаржується, трагічно загинула
ІНФОРМАЦІЯ_6. У Косівському районному
суді Івано-Франківської області
знаходиться цивільна справа за позовом
ПАТ "Фольксбанк" до ОСОБА_3 та ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про звернення
стягнення на предмет іпотеки та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ
"Фольксбанк", ОСОБА_5, про визнання
недійсним іпотечного договору. Під час
судового засідання у цій цивільній
справі стороною відповідача в якості
письмового доказу надано суду копію
рішення №3 опікунської ради при
виконкомі Кутської селищної ради
Косівського району від 27 вересня 2007
року про розгляд заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5
про надання дозволу на укладення
договору іпотеки. Лише з цього моменту
позивачка і довідалася про існування
цього рішення опікунської ради при
виконкомі Кутської селищної ради
Косівського району. З огляду на це,
визначений строк на звернення до суду з
адміністративним позовом останньою
пропущено з поважних причин. Просить
вимоги адміністративного позову
задоволити.

Представник відповідача, Кутської
селищної ради Григорчук Н.Ю. вимоги
адміністративного позову визнала, суду
пояснила, що опікунська рада Кутської
селищної ради своїм рішенням № 3 від
27.09.2007 року вирішила заяву батьків
позивачки в справі, гр.ОСОБА_4 та ОСОБА_5
задовільнити та надати дозвіл на
отримання ними позики в Косівському
відділенні ВАТ "Електрон Банк" в сумі 120
тис. Грн.США (сто двадцять тисяч доларів
США) строком на 10 років для споживчих
потреб. В п.3 вказаного рішення було
вказано, що при заставі власного
будинку в АДРЕСА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
права неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_6
не ущемляються. При прийнятті такого
рішення опікунська рада вважала, що
кошти отримані батьками в кредит не
будуть ущемлювати прав та інтересів їх
дітей. Разом із тим станом на 27.09.2007 року
і на даний час в Кутській селищній раді
Положення про опікунську раду
виконавчого комітету Кутської
селищної ради не затверджувалося. Не
заперечує в задоволенні вимог
адміністративного позову.

Суд вислухавши сторони, вивчивши
матеріали справи, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, прийшов до переконання про
обґрунтованість позовних вимог,
підтвердження їх матеріалами справи та
необхідність задоволення позову.

Згідно ч. 2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст.2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У даній справі суд приходить до
висновку, що оскаржуване рішення
відповідача не відповідає вимогам
пунктів 1, 3, 4, 5, 6, 8, 9 ч. 3 ст.2 КАС України.

Відповідно до ст..71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст..72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст..86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні встановлено, що
рішенням №3 (опікунської ради)
виконавчого комітету Кутської
селищної ради Косівського району
Івано-Франківської області від 27
вересня 2007 року опікунська рада при
виконкомі Кутської селищної ради ( а.с.3)
заслухавши заяву гр.ОСОБА_4, 1973 р.н. та
ОСОБА_5, 1967 р.н., яким належить житловий
будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 і на
вихованні у яких є неповнолітні діти
позивачка в справі, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, а також ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5, які проживають разом із
заявниками у власному будинку (дочка
навчається в школі, син - дошкільного
віку) і відповідно не ущемляються
майнові права неповнолітніх, ОСОБА_3 та
ОСОБА_6, при заставі житлового будинку
на отримання позики в Косівському
відділенні ВАТ "Електрон Банк" в сумі 120
тис. Доларів США ( сто двадцять тисяч
доларів США), який належить гр.ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, вирішила: заяву батьків
позивачки в справі, гр.ОСОБА_4 та ОСОБА_5
задовільнити. Дати дозвіл на отримання
позики в Косівському відділенні ВАТ
"Електрон Банк" в сумі 120 тис. Грн.США
(сто двадцять тисяч доларів США)
строком на 10 років для споживчих
потреб. При заставі власного будинку в
АДРЕСА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права
неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не
ущемляються.

Рішення №3 (опікунської ради)
виконавчого комітету Кутської
селищної ради Івано-Франківської
області від 27 вересня 2007 року є
неправомірним, оскільки прийнято воно
не на підставі і не у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 6 Конституції України органи
виконавчої влади здійснюють свої
повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

Пунктом 4 частини 1 статті 34 ЗУ "Про
місцеве самоврядування в Україні" до
делегованих повноваження у сфері
соціального захисту населення, у
відання виконавчих органів селищних
рад належать вирішення у встановленому
законодавством порядку питань опіки і
піклування. А, частиною 6 ст.59 цього
Закону визначено, що виконавчий
комітет селищної ради в межах своїх
повноважень приймає рішення. Рішення
виконавчого комітету приймаються на
його засіданні більшістю голосів від
загального складу виконавчого
комітету і підписуються селищним
головою. Акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої не відповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Пунктами 1.3 та 1.4 Правил опіки та
піклування, які затверджені Наказом
Державного комітету України у справах
сім'ї та молоді, Міністерства освіти
України, Міністерства охорони здоров'я
України, Міністерства праці та
соціальної політики України 26.05.99, №
34/166/131/88 зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 17 червня 1999 р.за N 387/3680
встановлено, що органами, які приймають
рішення щодо опіки і піклування, є
районні, районні в містах Києві та
Севастополі державні адміністрації,
виконавчі комітети міських, районних у
містах, сільських, селищних рад.
Безпосереднє ведення справ щодо опіки
і піклування покладається у межах їх
компетенції на відповідні відділи й
управління місцевої державної
адміністрації районів, районів міст
Києва і Севастополя, виконавчих
комітетів міських чи районних у містах
рад. У селищах і селах справами опіки і
піклування безпосередньо відають
виконавчі комітети сільських і
селищних рад. А за правилом визначеним
п.1.6 цих Правил для допомоги в роботі
при органах опіки та піклування
створюються опікунські ради, що мають
дорадчі функції і до складу яких
входять депутати, представники
місцевих органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування і
громадськості. Обов'язки секретаря
опікунської ради виконує штатний
інспектор опікунської ради. Опікунська
рада є лише дорадчим органом при
органах опіки та піклування, а тому
приймати рішення з питань опіки та
піклування, зокрема давати дозвіл на
відчуження у будь-якій формі майна
неповнолітніх дітей, опікунська рада
не вправі. Дозвіл органу опіки та
піклування та відчуження нерухомого
майна, частка в якому належить
позивачці та її малолітньому брату міг
бути наданий лише рішенням виконкому
Кутської селищної ради, а не його
дорадчого органу, яким є опікунська
рада.

Повноваження опікунської ради, як
дорадчого органу при органах опіки та
піклування, зводиться лише до того, щоб
за наявності на те законних підстав,
враховуючи всі ризики щодо можливого
ущемлення майнових прав неповнолітніх,
давати свій висновок органу опіки та
піклування, у даному випадку
виконавчому комітету Кутської
селищної Ради, щодо можливості
погодити питання на відчуження майна,
права в якому належать неповнолітнім.

Рішення органу опіки і піклування, як
дорадчого органу, оформляється
протоколом, в якому зазначається дата
засідання опікунської ради, обраний
складу опікунської ради, число
присутніх на засіданні членів
опікунської ради, питання, що були
предметом обговорення, виступи та
пропозиції членів опікунської ради,
питання які поставлено на голосування
опікунської ради, результати
голосування, рішення опікунської ради,
за яке проголосувала більшість членів
опікунської ради. У випадку
відсутності будь-яких обставин, що
могли б порушити права дитини,
опікунська рада у своєму рішенні
повинна б лише звертатися до
виконавчого комітету з проханням
прийняти рішення про надання дозволу
чи відмови у наданні такого дозволу на
відчуження майна частка в якому
належить неповнолітнім.

Всі питання діяльності опікунської
ради при будь-якому органі опіки та
піклування регламентуються Положенням
про опікунську раду при виконавчому
комітеті. Однак, як стверджується
довідкою Кутської селищної ради
Косівського району Івано-Франківські*
області від 13.01.2014 року за №22/02-24
Положення про опікунську раду
виконавчого комітету Кутської
селищної ради не затверджувалося, що є
доказом того, що цей дорадчий орган при
виконкомі Кутської селищної ради
фізично не міг розглядати будь-які
питання опіки та піклування, адже
відстуній документ, який би чітко
визначав повноваження цього дорадчого
органу, процедуру прийняття ним
рішеннь, тощо.

Крім, згаданих вище положень
Конституції України та відомчих актів,
позовні вимоги ОСОБА_3 грунтується на
статті 3 Конвеції ООН про права дитини
від 20 листопада 1989 року, в редакції зі
змінами, схваленими резолюцією 50/155
Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня
1995 року (Конвенцію ратифіковано
Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.91р.)
згідно якої в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.
Держави-учасниці забезпечують, щоб
установи, служби і органи,
відповідальні за піклування про дітей
або їх захист, відповідали нормам,
встановленим компетентними органами,
зокрема, в галузі безпеки й охорони
здоров'я та з точки зору численності і
придатності їх персоналу, а також
компетентного нагляду;

В силу вимог ч. 1 статті 9 Конституції
України чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Відповідно до ч.3 статті 47 Конституції
України ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

За вищенаведених підстав суд вважає
вимоги адміністративного позову
ОСОБА_3 підставними та доведеним в
судову засіданні і такими, що
підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, ст. ст. 34, 59
ЗУ "Про місцеве самоврядування в
Україні", ст.17 ЗУ "Про охорону
дитинства", та керуючись ст.ст. 158-163 КАС
України, суд, -

П О С Т А
Н О В И В :

Позов задоволити. Визнати
нечинним рішення № 3 від 27 вересня 2007
року (опікунської ради) виконавчого
комітету Кутської селищної ради
Косівського району Івано-Франківської
області "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_4 та
ОСОБА_5".

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на постанову
суду може бути подано до Львівського
Адміністративного Апеляційного суду
через Косівський районний суд протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Суддя
Цалин Б.М.