Справа № 2а-3026/11/2670
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/22936/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді:
Сіроша М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Усенко Є.А.

секретар: Бовкун
В.В.,

за участю представників Міжнародного
жіночого правозахисного центру «Ла
Страда-Україна» - Левченко К.Б.,
Євсюкова М.В., Міністерства внутрішніх
справ України - Грінцова М.М.,
Міністерства юстиції України -
Жамбровського М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Міжнародного жіночого правозахисного
центру «Ла Страда-Україна» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 16 червня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2012
року у справі за адміністративним
позовом Міжнародного жіночого
правозахисного центру «Ла
Страда-Україна» до Кабінету Міністрів
України, Міністерства внутрішніх справ
України, Міністерства юстиції України,
треті особи: Міністерство освіти і
науки, молоді та спорту України,
Міністерство оборони України,

про визнання розпорядження та наказу
незаконними і скасування державної
реєстрації наказу,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року Міжнародний жіночий
правозахисний центр «Ла
Страда-Україна» (далі - Центр) звернувся
до суду з адміністративним позовом до
Кабінету Міністрів України (далі - КМУ),
Міністерства внутрішніх справ України
(далі - МВС України) та Міністерства
юстиції України (далі - МЮУ) про
визнання незаконним розпорядження КМУ
№ 2355-р від 29.12.2010 року (далі -
Розпорядження №2355-р) щодо здійснення
експерименту з підготовки фахівців для
Міністерства внутрішніх справ та
наказу № 590 МВС України від 1.12.2010 року
(далі - Наказ № 590) щодо затвердження
порядку відбору кандидатів на навчання
до вищих навчальних закладів МВС
України та скасування державної
реєстрації Наказу № 590.

На обґрунтування позову зазначив, що
оскаржувані Розпорядження №2355-р та
Наказ № 590 суперечать Конституції
України, Закону України «Про міліцію»,
Закону України «Про освіту», Закону
України «Про забезпечення рівних прав
та можливостей жінок і чоловіків» та
іншим правовим актам, а також
міжнародним документам в галузі права
людини, які ратифіковані Україною.

16 червня 2011 року постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28 лютого 2012 року, у задоволенні
позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
першої та апеляційної інстанцій
зазначили, що оскаржуване
Розпорядження №2355-р направлене на
вирішення організаційно-розпорядчих
питань, спрямування і координацію
роботи міністерств, є актом
організаційно-правового характеру і не
впливає на права та інтереси Центру.

Посилання Центру на те, що Наказ № 590
прийнятий на підставі Розпорядження №
2355-р не відповідає матеріалам справи,
оскільки, як вбачається з дати
прийняття оскаржуваних актів
Розпорядження № 2355-р прийняте пізніше
Наказу № 590, у зв'язку з чим вони між
собою не пов'язані.

Центр звернувся із касаційною скаргою
з вимогою скасування постанови
Окружного адміністративного суду м.
Києва та ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду і
ухвалення нової постанови про
задоволення позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 1.12.2010 року МВС
України прийнятий Наказ № 590 «Про
затвердження Порядку відбору
кандидатів на навчання до вищих
навчальних закладів МВС України», яким
був затверджений однойменний Порядок
відбору кандидатів на навчання до
вищих навчальних закладів МВС України
(далі - Порядок) та встановлені вимоги
до рівня освіти, віку кандидатів на
навчання у вищих навчальних закладів
МВС за державним замовленням.

29 грудня 2010 року Кабінетом Міністрів
України прийняте Розпорядження № 2355-р
«Про експеримент з підготовки фахівців
для Міністерства внутрішніх справ»
відповідно до якого прийнята
пропозиція МВС України щодо здійснення
у 2011 році експерименту з організації
набору осіб до вищих навчальних
закладів МВС України та їх подальшого
навчання за програмою підготовки
фахівців освітньо-кваліфікаційного
рівня бакалавра за схемою
«курсант-військовослужбовець-курсант»
(далі - експеримент).

Відповідно до ст. 2 та ст. 20 Закону
України «Про Кабінет Міністрів
України» віднесено забезпечення
проведення політики у сферах праці та
зайнятості населення, соціального
захисту, охорони здоров'я, освіти, науки
і культури, охорони природи,
екологічної безпеки і
природокористування.

Згідно з ч. 1 ст. 50 цього Закону Кабінет
Міністрів України в межах своєї
компетенції та на виконання
Конституції та законів України видає
постанови і розпорядження, які є
обов'язковими до виконання.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 50 Закону України
«Про Кабінет Міністрів України» акти
Кабінету Міністрів України
нормативного характеру видаються у
формі постанов Кабінету Міністрів
України, акти з
організаційно-розпорядчих та інших
поточних питань - у формі розпоряджень
Кабінету Міністрів України.

Згідно з ст. 21 Закону України «Про
Кабінет Міністрів України» Кабінет
Міністрів України спрямовує і
координує роботу міністерств та інших
центральних органів виконавчої влади,
які забезпечують проведення державної
політики у відповідних сферах
суспільного і державного життя,
виконання Конституції та законів
України, актів Президента України,
додержання прав і свобод людини та
громадянина. Міністерства та інші
центральні органи виконавчої влади
підзвітні Кабінету Міністрів України.

Зі змісту оскаржуваного Розпорядження
№ 2355-р необхідно зробити висновок, що
цей акт не містить норм права, а отже
немає нормативно-правового характеру.
Натомість, зазначене розпорядження,
яке стосується
організаційно-розпорядчих та інших
поточних питань, адресоване конкретно
визначеним суб'єктам: МВС, Міносвіти,
Міноборони, є актом індивідуальної дії
організаційно-правового характеру.

Суди першої та апеляційної інстанцій
обґрунтовано зазначили, що
Розпорядження № 2355-р прийняте КМ
України у межах компетенції та
відповідно до законодавства з метою
спрямування і координації діяльності
міністерств, яким воно адресоване і не
порушили права та інтереси Центру та
права її членів.

Відповідно до ч. 2 ст.171 Кодексу
адміністративного судочинства України
право оскаржити нормативно-правовий
акт мають особи, щодо яких його
застосовано, а також особи, які є
суб'єктом правовідносин, у яких буде
застосовано цей акт.

Суди попередніх інстанцій
обґрунтовано зазначили, що Наказ № 590
за своїм характером є
нормативно-правовим. Центром не були
надані докази та не доведений факт
застосування до нього оскаржуваного
нормативно-правового акта або те, що
він є суб'єктом відповідних
правовідносин, на які поширює дію цей
акт.

Крім того, відповідно до наказу Центру
№ 14 від 31.05.2011 року, з 1.06.2011 року ОСОБА_6
прийнята до членства Центру, а з
адміністративним позовом до суду Центр
звернувся 2.03.2011 року.

Висновки судів попередніх інстанцій
про відмову у задоволенні позову є
обґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Підстав для скасування рішень суду
першої та апеляційної інстанцій з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Міжнародного
жіночого правозахисного центру «Ла
Страда-Україна» залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 16 червня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
але може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, визначених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.