Справа № В/9991/2447/12
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2012-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

26 липня 2012 року м. Київ
В/9991/2447/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Маринчак Н.Є.,
Острович С.Е., Приходько І.В.,

розглянувши заяву Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Полтавської області
Державної податкової служби (далі
-Кременчуцька ОДПІ) про перегляд
Верховним Судом України

ухвали Вищого адміністративного суду
України від 27.06.2012

у справі № 9/183

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «КремГОК»

до Кременчуцької ОДПІ

про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Полтавської області від 09.06.2008,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 07.10.2008,
позов задоволено; оспорювані податкові
повідомлення-рішення визнано
недійсними.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 27.06.2012 зазначені судові
акти залишено без змін.

Кременчуцькою ОДПІ подано заяву про
перегляд Верховним Судом України
зазначеної ухвали Вищого
адміністративного суду України, в якій
заявник просить її скасувати та
направити справу на новий касаційний
розгляд до цього ж суду.

Заяву з посиланням на постанову
Верховного Суду України від 28.02.2011 у
справі за позовом закритого
акціонерного товариства «Кримський
титан»до Красноперекопської
об'єднаної державної податкової
інспекції в Автономній Республіці Крим
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення мотивовано
неоднаковим застосуванням судом
касаційної інстанції підпунктів 7.7.1,
7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд ухвали
суду касаційної інстанції та додані до
неї матеріали, Вищий адміністративний
суд України не вбачає підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України з огляду на
таке.

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі -КАС) заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах може
бути подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2010 № 2 «Про судову практику
застосування статей 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України»передбачено, що ухвалення
різних за змістом судових рішень
матиме місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень матиме місце тоді, коли суд
касаційної інстанції при розгляді двох
чи більше справ за подібних предмета
спору, підстав позову, змісту позовних
вимог та встановлених судом фактичних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

При вирішенні питання допуску справи
до провадження Верховного Суду України
враховується сукупність всіх наявних
складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Постанова Верховного Суду України, на
яку посилається заявник, та ухвала
Вищого адміністративного суду України
з даної справи, про перегляд якої
подано заяву, не можуть бути доказами
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, оскільки
підстави виникнення спорів у
зазначених справах є різними. Так,
підставою для зменшення платникові
суми бюджетного відшкодування у даній
справі став висновок пасткового органу
про неправомірність декларування суми
відшкодування ПДВ, яка перевищує суму
податкового кредиту податкового
періоду, що безпосередньо передує
звітному. Вирішуючи ж цей спір, суди
послалися на те, що виходячи зі змісту
7.7.2 пункту 7.7. статті 7 названого Закону
попереднім податковим періодом може
бути будь-який податковий період, який
передує звітному, тому визначення суми
ПДВ, яка підлягає бюджетному
відшкодуванню, може здійснюватися за
будь-який попередній податковий
період, а не лише за період, який
передував звітному.

У справі ж за позовом закритого
акціонерного товариства «Кримський
титан»до Красноперекопської
об'єднаної державної податкової
інспекції в Автономній Республіці Крим
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення спір виник з
приводу порядку обчислення 12-місячного
строку з моменту реєстрації особи
платником ПДВ, протягом якого така
особа не має права на отримання
бюджетного відшкодування відповідно
до підпункту 7.7.11 пункту 7.7 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість».

Оскільки подібність правовідносин у
розумінні статті 237 КАС у наведених
заявником випадках не підтвердилася,
то підстави для висновку про різне
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права відсутні.

Наведене виключає можливість допуску
справи № 9/183 до провадження Верховного
Суду України.

Керуючись статтями 236-240 КАС, Вищий
адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити Кременчуцькій об'єднаній
державній податковій інспекції
Полтавської області Державної
податкової служби у допуску справи №
9/183 до провадження Верховного Суду
України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова Н.Є. Маринчак С.Е.
Острович І.В. Приходько