Справа № К/9991/30498/11-С
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/30498/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А.
(доповідач)СуддівМороз Л.Л. Стрелець
Т.Г. провівши у касаційному порядку
попередній розгляд адміністративної
справи за позовом Черкаського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (далі -
Черкаське ОВФСЗІ) до Приватного
підприємця (далі - ПП) ОСОБА_4 про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за касаційною скаргою Черкаського
ОВФСЗІ на постанову Господарського
суду Черкаської області від 14 квітня 2008
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 липня 2009
року

в с т а н о в и л а :

У лютого 2008 року Черкаське ОВФСЗІ у
Господарському суді Черкаської
області пред'явило позов до ПП ОСОБА_4
про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій.

В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що ПП ОСОБА_4 у 2009 році не
було дотримано нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів,
зокрема, із створення 1-го робочого
місця з працевлаштування інваліда,
внаслідок чого йому були нараховані
адміністративно-господарські санкції
за не створення робочого місця для
забезпечення працевлаштування
інваліда у 2006 році у сумі 2090 грн. та пеня
у сумі 174,90 грн.

У добровільному порядку сума
заборгованості відповідачем не
сплачена.

Просило стягнути з відповідача
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2006
році в сумі 2090 грн. та пеню за порушення
встановлених законодавством термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій у розмірі 174,90 грн.

Постановою Господарського суду
Черкаської області від 14 квітня 2008
року, залишеною без зміни ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 липня 2009
року, у задоволенні позовних вимог
Черкаського ОВФСЗІ відмовлено.

У касаційній скарзі Черкаське ОВФСЗІ,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить їх рішення скасувати та
постановити у справі нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
Черкаського ОВФСЗІ не підлягає
задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що ПП ОСОБА_4 були здійснені всі
необхідні дії для виконання нормативу
працевлаштування інвалідів, а саме:
створено робоче місце для
працевлаштування інвалідів, до центру
зайнятості подавалися звіти про
наявність вільних робочих місць для
інвалідів.

З цим погодився й суд апеляційної
інстанції.

Колегія суддів вважає, що така правова
позиція судів попередніх інстанцій є
правильною з огляду на таке.

Згідно із статтею 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" (у редакції до 18
березня 2006 року) працевлаштування
інвалідів здійснюється центральним
органом виконавчої влади з питань
праці та соціальної політики, органами
місцевого самоврядування,
громадськими організаціями інвалідів.
Законом України від 23 лютого 2006 року №
3483-ІV зазначену статтю було викладено в
іншій редакції, а Закон України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні доповнено статтею
18-1, за змістом якої пошук підходящої
роботи для інваліда здійснює державна
служба зайнятості.

Відповідно до статті 19 вказаного
Закону для підприємств, установ і
організацій, незалежно від форми
власності і господарювання
встановлюється норматив робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів у розмірі

4-ох відсотків від загальної
чисельності працюючих, а якщо працює
від 8 до 25 чоловік - у кількості 1
робочого місця.

Частинами першою, другою, третьою
статті 20 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" передбачено, що підприємства
(об'єднання), установи і організації,
крім тих, що повністю утримуються за
рахунок коштів державного або
місцевого бюджетів, незалежно від
форми власності і господарювання, де
кількість працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим частиною першою статті 19
цього Закону, щороку сплачують
відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів штрафні
санкції, сума яких визначається у
розмірі середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві (в
об'єднані), в установі, організації за
кожне робоче місце, незайняте
інвалідом.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється, виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону. При цьому
до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених цим Законом, не
застосовуються строки, визначені
статтею 250 Господарського кодексу
України.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що у відповідача протягом
2006 року працювало сім робітників за
основним місцем роботи та три
робітники за сумісництвом згідно з
укладеними з ними трудовими договорами
та відповідних звітів.

Відповідно до частини першої статті 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

У частині другій цієї ж статті
передбачено, що учасник господарських
відносин відповідає, зокрема за
порушення правил господарської
діяльності, якщо не доведе, що ним вжито
усіх залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Отже, до обов'язків роботодавців
стосовно забезпечення прав інвалідів
на працевлаштування, крім створення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, відноситься також надання
державній службі зайнятості
інформації, необхідної для організації
працевлаштування інвалідів.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій на виконання
вимог законодавства ПП ОСОБА_4 створив
робоче місце для працевлаштування
інваліда та направляв до центру
зайнятості звітність з інформацією
щодо можливості працевлаштування
відповідної кількості інвалідів.

Проте, інваліди для працевлаштування
не направлялися.

Отже, у зв'язку з відсутністю складу
правопорушення на нього не може бути
покладена відповідальність за не
працевлаштування інвалідів.

Таким чином у судів не було підстав для
задоволення позову.

Судові рішення є законними і
обґрунтованими.

Доводи касаційної скарги не містять у
собі посилань на наявність порушень
чинного законодавства, які є
підставами для висновку про те, що
судами неправильно застосовані норми
матеріального чи процесуального права
і що призвело або могло призвести до
ухвалення незаконних та
необґрунтованих судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
зміни, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки суди не допустили порушень
норм матеріального та процесуального
права при ухваленні оскаржуваних
судових рішень, підстав для їх
скасування чи зміни немає.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 210, 220, 220-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Черкаського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, а постанову
Господарського суду Черкаської
області від 14 квітня 2008 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 липня 2009
року в адміністративній справі за
позовом Черкаського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Приватного підприємця
ОСОБА_4 про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
- без зміни.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді
Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.