Справа № 434/9684/13-а
Суддя: Зорік М. В.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/мотивувальна частина/

17 лютого 2014 року
Артемівський районний суд м. Луганська
в складі: головуючого - судді Зоріка
М.В., при секретарі - Рябчинській В.В.,
розглянувши в судовому засіданні в м.
Луганську адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
Артемівському районі м.Луганська про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання призначити пенсію,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся
до суду з позовом, в якому просить
визнати неправомірною відмову УПФУ в
Артемівському районі м. Луганська щодо
призначення пенсії за віком,
посилаючись на те, що з 17.10.88 по 08.09.1994 р.
позивач проживав та був зареєстрований
в Артемівському районі м.Луганська за
адресою: АДРЕСА_1. У 1994 році позивач
виїхав на постійне проживання в
державу - Ізраїль.

13.11.2013 року позивач отримав відповідь,
якою у призначенні пенсії було
відмовлено на підставі документу, що
засвідчує місце проживання особи.
Окрім того, управлінням пенсійного
фонду України в Артемівському районі
м.Луганська було рекомендовано
звернутися з питання призначення
пенсії до Управління міжнародного
співробітництва та іноземних пенсій
Пенсійного фонду України, але позивачу
стало відомо (02.12.2013 року лист від
Управління міжнародного
співробітництва та іноземних пенсій
Пенсійного фонду України) не
уповноважене призначати пенсії особам,
які проживають за кордоном.

У судове засідання сторони не
з»явились, надали заяви про розгляд
справи за їх відсутності, представник
позивача підтримав позовні вимоги;
представник відповідача , згідно
наданим письмовим запереченням позов
не визнав, посилаючись на те, що не
передбачена виплата пенсій громадянам,
які проживають за кордоном.

Представник відповідача до суду
не з'явився, причини неявки не
повідомив.

Відповідно до ст.71 ч.2 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З наданих доказів, судом встановлено,
що:

З 17.10.88р. по 08.09.94р. позивач мешкав в
Україні за адресою: АДРЕСА_1 що
підтверджується довідкою міського
комунального підприємства
«Центржилком» філіал №1 (а.с.4);

Позивач має картку платника податків
та паспорт громадянина України (а.с.5);

У 1994 році позивач виїхав на постійне
мешкання у державу Ізраїль.

У жовтні 2013 року позивач
звернувся до Управління пенсійного
фонду України в Артемівському районі
із заявою про призначення пенсії, на що
отримав відмову (а.с.6).

Відповідно до ст.44 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» заява про
призначення (перерахунок) пенсії та
необхідні документи подаються до
територіального органу пенсійного
фонду….особисто або через
представника, який діє на підставі
довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно ст.46 Конституції
України проголошено, що громадяни
мають право на соціальний захист, що
включає право на забезпечення їх у разі
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом.

Тобто право на отримання пенсії в
України є конституційним правом
громадянина України.

Згідно ст.24 Конституції України
визначено, що громадяни мають рівні
конституційні права і свободи та є
рівними перед законом. Не може бути
привілеїв чи обмежень за ознаками раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, етнічного
та соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними
або іншими ознаками.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення» громадяни України мають
право на державне пенсійне
забезпечення за віком, по інвалідності,
у зв'язку з втратою годувальника та
інших випадках, передбачених цих
Законом, а у відповідності зі ст.10 того
ж Закону пенсійне забезпечення
здійснюється органами Пенсійного
фонду України.

Згідно ст.7 даного Закону, звернення за
призначенням пенсії може
здійснюватися у будь-який час після
виникнення права на пенсію.

Відповідно до ст.26 ЗУ від 09.07.2003р. №
10158-ІУ «Про загальнообов'язкове
державне страхування» особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення чоловіками 60 років,
жінками - 55 років та наявності
страхового стажу не менше п'яти років.

Згідно п.2 ч.1 ст.49 ЗУ № 1058 «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» виплата пенсії за
рішенням територіальних органів
Пенсійного фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Згідно ст.51 вказаного Закону
№1058, у разі виїзду пенсіонера на
постійне місце проживання за кордон
пенсія, призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 07.10.2009р. № 25-рп2009 визнано
неконституційними п.2 ч.1 ст.49 та друге
речення ст.51 Закону №1058.

Згідно абз.1 п.19 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 13 червня 2007
року № 8 „Про незалежність судової
влади" не підлягають застосуванню
судами закони та інші
нормативно-правові акти, якими
скасовуються конституційні права і
свободи людини та громадянина, а також
нові закони, які звужують зміст та
обсяг встановлених Конституцією
України і чинними законами прав і
свобод.

З прийняттям рішення
Конституційного Суду України від 07.10.2009
№25-рп/2009 виключена така підстава для
припинення пенсійних виплат, як
проживання пенсіонера за кордоном.

ОСОБА_1, проживаючи в державі
Ізраїль, як громадянин України, має
такі ж самі конституційні права, як і
інші громадяни України, оскільки
Конституція Україні та пенсійне
законодавство України не допускає
обмеження права на соціальний захист,
зокрема права на отримання пенсії, за
ознакою місця проживання громадянина
України, що є підставою для поновлення
конституційного права позивача на
виплату пенсій незалежно від місця
його постійного проживання.

Виходячи з того, що право громадянина
на призначення пенсії не може
пов»язуватися з постійним проживанням
на території України і рішення
Конституційного суду Україні є
обов»язковим до виконання на території
України, суд вважає, що не має перешкод
для реалізації позивачем свого права
на пенсійне забезпечення, тому воно
підлягає судовому захисту, а позов
підлягає задоволенню і підстави у
відповідача для відмови ОСОБА_1 у
призначенні та виплати пенсії
відсутні.

Виходячи з вищевикладеного позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.

УПФУ в Артемівському районі м.
Луганська , відповідно до наданих йому
законодавством України повноважень,
зобов»язане прийняти відповідне
рішення про призначення та подальшу
виплату пенсії позивачу ОСОБА_1,
починаючи з дня звернення за таким
перерахунком .

На підставі ст.ст.24,46 Конституції
України, рішення Конституційного Суду
України від 07.09.2009р., ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», керуючись ст.ст. 159-162 КАС
України, суд

П О С Т А Н О В И В

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Артемівському районі
м.Луганська щодо відмови у призначенні
пенсії ОСОБА_1, і.к.НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Артемівському районі
м.Луганська призначити та виплачувати
ОСОБА_1, і.к.НОМЕР_1, пенсію, на підставах
визначених пенсійним законодавством,
починаючи з дня звернення.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня її проголошення
шляхом подачі скарги через
Артемівський районний суд м. Луганська.

Повний текст рішення виготовлено
21.02.2014 року.

Суддя М.В.Зорік