Справа № 815/840/14
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/840/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання
Гунько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Громадської організації
«Верховенство права» до першого
заступника міського голови м. Ізмаїла
ОСОБА_1 про визнання протиправними дій
з відмови у наданні публічної
інформації на інформаційний запит та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И
В:

Громадська організація «Верховенство
права» (надалі по тексту - позивач або
ГО «Верховенство права») звернулася до
суду з позовом до першого заступника
міського голови м. Ізмаїла ОСОБА_1
(надалі по тексту - відповідач), в якому
просила: визнати протиправними дії
відповідача з відмови у наданні
публічної інформації на інформаційний
запит позивача № 134/11-13 від 19.11.2013 року;
зобов'язати відповідача протягом 5
робочих днів з дня набрання чинності
рішенням суду надати відповідь на
інформаційний запит ГО «Верховенство
права» № 134/11-13 від 19.11.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 25.11.2013 року ГО
«Верховенство права», керуючись
правами, наданими ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про інформацію», п. 1 ч. 1 ст. 3 та
п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ
до публічної інформації», у порядку
передбаченому ч. 2 ст. 19 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»,
звернулася із інформаційним запитом №
134/11-13 від 19.11.2013 року до першого
заступника міського голови м. Ізмаїла
ОСОБА_1 про отримання інформації щодо
оснащення автобусів
перевізників-претендентів на участь у
конкурсі на перевезення пасажирів на
автобусних маршрутах загального
користування № 17 GPS-навігаторами.
Однак, як зазначає позивач, до
теперішнього часу (станом на момент
звернення до суду з даним позовом) не
отримав будь-якої відповіді та
інформації на вищезазначений запит.
При цьому, як вказує позивач, згідно з
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення,
уповноваженою особою Ізмаїльської
міської ради було отримано зазначений
запит ще 27.11.2013 року. Тобто, позивач
вважає, що фактично відповідачем було
відмовлено позивачу у наданні
запитуваної інформації, що порушує
права останнього та є незаконним, у
зв'язку з чим позивач звернувся до суду
з даним позовом.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, однак в позовній заяві
позивач просив розглянути справу у
відсутності представника позивача.

Представник відповідача у судовому
засіданні 13 лютого 2014 року відносно
задоволення позовних вимог
заперечував, просив суд в задоволенні
позову відмовити у повному обсязі. В
судове засідання, призначене на 25.02.2014
року на 10 год. 00 хв. представник
відповідача не з'явився, при цьому
направив до суду заяву, в якій просив
провести судове засідання без участі
представника відповідача.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника відповідача,
дослідивши обставини, якими
обґрунтовувалися позовні вимоги та
заперечення, перевіривши їх доказами,
судом встановлені наступні факти та
обставини.

25 листопада 2013 року ГО «Верховенство
права», керуючись правами, наданими ч. 1
ст. 5 Закону України «Про інформацію», п.
1 ч. 1 ст. 3 та п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України
«Про доступ до публічної інформації», у
порядку передбаченому ч. 2 ст. 19 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», звернулася із
інформаційним запитом за № 134/11-13 від
19.11.2013 року до першого заступника
міського голови м. Ізмаїла ОСОБА_1 про
отримання інформації щодо оснащення
автобусів перевізників-претендентів
на участь у конкурсі на перевезення
пасажирів на автобусних маршрутах
загального користування № 17
GPS-навігаторами (а.с. 6).

У зазначеному запиті позивач висловив
прохання надати наступну інформацію:

- з якою метою здійснюється
моніторинг рухомих об'єктів
управлінням економіки Ізмаїльської
міської ради при використанні
GPS-навігаторів;

- хто саме з посадових осіб
управління економіки Ізмаїльської
міської ради здійснює моніторинг
рухомих об'єктів;

- якими саме GPS-навігаторами
повинні бути оснащені автобуси
перевізників-претендентів на участь у
конкурсі на перевезення пасажирів на
автобусних маршрутах загального
користування № 17;

- чи вимагалось до січня 2013 року
виконавчим комітетом Ізмаїльської
міської ради, щоб автобуси
перевізників-претендентів, які бажають
прийняти участь у конкурсі на
перевезення пасажирів на автобусних
маршрутах загального користування
були оснащені GPS-навігаторами.

Як зазначив позивач у позові, до
теперішнього часу, тобто станом на
момент звернення до суду з даним
позовом, останній не отримав від
відповідача будь-якої відповіді та
інформації на вищезазначений запит, що
й стало підставою для звернення до суду
з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з
наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною другою ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
інформацію» від 02.10.1992р. № 2657-ХІІ,
інформація - це будь-які відомості
та/або дані, які можуть бути збережені
на матеріальних носіях або відображені
в електронному вигляді.

Згідно ст. 5 вказаного Закону, кожен має
право на інформацію, що передбачає
можливість вільного одержання,
використання, поширення, зберігання та
захисту інформації, необхідної для
реалізації своїх прав, свобод і
законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не
повинна порушувати громадські,
політичні, економічні, соціальні,
духовні, екологічні та інші права,
свободи і законні інтереси інших
громадян, права та інтереси юридичних
осіб.

Гарантії забезпечення права на доступ
до публічної інформації, визначені в
ст. 3 Закону України від 13.01.2011р. № 2939-VІ
«Про доступ до публічної інформації»
(далі - Закон № 2939-VІ), в чинній редакції
на момент виникнення спірних
правовідносин, полягають у обов'язку
розпорядників інформації надавати та
оприлюднювати інформацію, крім
випадків, передбачених законом;
визначення розпорядником інформації
спеціальних структурних підрозділів
або посадових осіб, які організовують у
встановленому порядку доступ до
публічної інформації, якою він володіє;
максимальним спрощенням процедури
подання запиту та отримання
інформації; доступом до засідань
колегіальних суб'єктів владних
повноважень, крім випадків,
передбачених законодавством;
здійсненням парламентського,
громадського та державного контролю за
дотриманням прав на доступ до
публічної інформації; юридичною
відповідальністю за порушення
законодавства про доступ до публічної
інформації.

Метою Закону № 2939-VI є забезпечення
прозорості та відкритості суб'єктів
владних повноважень і створення
механізмів реалізації права кожного на
доступ до публічної інформації.

Цей Закон не поширюється на
відносини щодо отримання інформації
суб'єктами владних повноважень при
здійсненні ними своїх функцій, а також
на відносини у сфері звернень громадян,
які регулюються спеціальним законом.

Доступ до інформації забезпечується
шляхом: надання інформації за запитами
на інформацію (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону №
2939-VІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 2939-VI
запит на інформацію - це прохання особи
до розпорядника інформації надати
публічну інформацію, що знаходиться у
його володінні.

Публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом. Публічна
інформація є відкритою, крім
випадків, встановлених законом (ст. 1
Закону № 2939-VI).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VІ
визначено, що розпорядниками
інформації для цілей цього Закону
визнаються суб'єкти владних
повноважень - органи державної влади,
інші державні органи, органи місцевого
самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання.

Строк розгляду запитів на інформацію
визначений статтею 20 Закону № 2939-VІ,
відповідно до частини першої якої
розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

Як вбачається з копії рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення, інформаційний запит
позивача за № 134/11-13 від 19.11.2013 року був
отриманий уповноваженою особою
Ізмаїльської міської ради 27.11.2013 року
(а.с. 8, 13).

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, листом від 03.12.2013
року за № 06/01-29-58, надісланим поштою на
адресу позивача, голова Ізмаїльської
міської ради надав відповідь на запит
позивача від 19.11.2013 року за № 134/11-13 (а.с.
15-18).

Зокрема, вказаним листом, відповідач
повідомив позивача, що згідно п. 10
Порядку проведення конкурсу на
перевезення пасажирів на автобусному
маршруті загального користування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1081 від 03.12.2008 року,
додатковими умовами конкурсу,
передбачено наявність у
автомобільного перевізника
(претендента) GPS-системи автомобільної,
встановленої на транспортних засобах,
які пропонуються для роботи на
автобусному маршруті, для забезпечення
моніторингу рухомих об'єктів.
Моніторинг рухомих об'єктів
здійснюється з метою контролю за
роботою міських автобусних маршрутів,
який здійснює управління економіки,
відповідно до їх повноважень. Дані
умови були введені після внесення змін
29.06.2011 року до постанови Кабінету
Міністрів України № 1081 від 03.12.2008 року.
Рішенням виконкому Ізмаїльської
міської ради № 932 від 30.10.2013 року
затверджені умови проведення
конкурсів на перевезення пасажирів на
автобусних маршрутах загального
користування, які опубліковані в
засобах мостової інформації (газета
«Курьер недели» № 44 від 02.11.2013 року) (а.с.
15).

Тобто, судом встановлено, що відповідач
надав у строк протягом п'яти робочих
днів відповідь по суті на
інформаційний запит позивача.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача є безпідставними,
спростовуються матеріалами справи та
такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Перевіривши дії відповідача при
розгляді запиту на публічну інформацію
від 19.11.2013 року за № 134/11-13, суд дійшов
висновку, що вони вчинені ним з
урахуванням вимог Конституції України,
чинного законодавства України і з
дотриманням передбачених ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України принципів.

На підставі вищевикладеного, з
урахуванням встановлених судом фактів,
оцінюючи надані сторонами у справі
докази у сукупності, суд дійшов
висновку, що в задоволенні позовних
вимог Громадської організації
«Верховенство права» слід відмовити.

Разом з тим суд враховує, що в рішенні
Конституційного суду України від 09.07.2002
року у справі за конституційним
зверненням товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Кампус Коттон клаб» щодо офіційного
тлумачення положення частини другої
ст. 124 Конституції України (справа №
1-2/2002 про досудове врегулювання спорів)
в п. 3 зазначено, що положення частини
другої ст. 124 Конституції України
треба розглядати у системному зв'язку з
іншими положеннями Основного Закону
України, які передбачають захист судом
прав і свобод людини і громадянина, а
також прав юридичної особи,
встановлюють юридичні гарантії їх
реалізації, надаючи можливість кожному
захищати свої права і свободи
будь-якими не забороненими законом
засобами (ч. 5 ст. 55 Конституції України).
Тобто кожна особа має право вільно
обирати не заборонений законом засіб
захисту прав і свобод, у т.ч. судовий
захист. Для забезпечення судового
захисту Конституція України у ст. 124
встановила принципи здійснення
правосуддя виключно судами. Із змісту
частини другої ст. 124 Конституції
України щодо поширення юрисдикції на
всі правовідносини, що виникають у
державі, випливає, що кожен із суб'єктів
правовідносин у разі виникнення спору
може звернутися до суду за його
вирішенням.

Таким чином, позивач, враховуючи свою
адміністративну правосуб'єктність
необмежену Законом України «Про доступ
до публічної інформації», керуючись
ст.ст. 48,56 КАС України, скористався
своїм правом на судовий захист, при
цьому згідно ст. 6 Конвенції Про захист
прав людини і основоположних свобод,
ратифікованої Україною 17.07.1997 року його
право не може бути обмежене, однак при
встановлених обставинах підстави для
задоволення позовних вимог відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О
В И В:

Адміністративний позов Громадської
організації «Верховенство права» до
першого заступника міського голови м.
Ізмаїла ОСОБА_1 про визнання
протиправними дій з відмови у наданні
публічної інформації на інформаційний
запит та зобов'язання вчинити певні
дії, - залишити без задоволення.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги. Якщо апеляційну
скаргу не буде подано в строк,
встановлений ст. 186 КАС України,
постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги до Одеського
окружного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 28 лютого 2014 року.

Суддя
С.О. Cтефанов