Справа № 805/14741/13-а
Суддя: Шальєва В. А.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шинкарьова
Суддя-доповідач - Шальєва В. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
справа №805/14741/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого - судді Шальєвої В.А.

суддів Компанієць І.Д., Бишова М.В.

секретар Корадо А.А.

за участі представника позивача
Сташевської Ю.Л.

представника відповідача Псарева О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання
Донецького апеляційного
адміністративного суду за адресою: м.
Донецьк, б. Шевченка, 26, апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Куйбишевському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 17.12.2013 р. в
справі № 805/14741/13-а за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Донбаскабель» до Державної
податкової інспекції у Куйбишевському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
«Донбаскабель» (далі - ПАТ
«Донбаскабель») звернулось до
Донецького окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Куйбишевському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області (далі - ДПІ у
Куйбишевському районі м. Донецька) про
скасування податкових
повідомлень-рішень, в обґрунтування
якого зазначило, що за результатами
невиїзної документальної позапланової
перевірки ПАТ «Донбаскабель»,
результати якої оформлені актом
перевірки від 05.09.2013 р. № 364/05-66-15-02/00214505,
в якому зроблено висновок про
наявність ознак нікчемності за
договорами позивача з МПП
«Промтехресурс», ПП «Ардея-Стех» та ТОВ
«Укренергометалгруп», відповідачем
18.09.2013 р. прийняті податкові
повідомлення-рішення: № - про
зменшення суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток на суму 1689235 грн., № , яким
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість на 839542
грн., № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 3290684 грн., №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток в
сумі 1552661 грн. Позивач вважає висновки
податкового органу необґрунтованими,
зазначає про підтвердження
господарських операцій належними
первинними документами, повне
виконання угод.

Позивач просив скасувати податкові
повідомлення-рішення від 18.09.2013 р. №№
, , , .

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 17.12.2013 р.
позов задоволено.

Відповідачем подана апеляційна скарга,
в якій з посиланням на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права апелянт просить скасувати
постанову, ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову. В
обґрунтування зазначає, що судом
першої інстанції на надана правова
оцінка доводам органу державної
податкової служби про відсутність у
позивача підстав для відображення
результатів господарської діяльності
з контрагентами через не підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій, зазначає що перевіркою
встановлено відсутність трудових
ресурсів, виробничого обладнання,
складських та торгівельних приміщень,
транспорту та торгівельного
обладнання, сировини, матеріалів для
здійснення основного виду
господарської діяльності. Так, апелянт
вказує, що в порушення ст. 44 Податкового
кодексу України МПП «Промтехресурс» не
надано документів, що підтверджують
правомірність формування показників
податкової звітності та безпідставно
задекларував податкові зобов'язання у
розмірі 57308930 грн. Також в ході
перевірки аналогічні порушення
встановлені під час взаємовідносин між
позивачем та ПП «Фріланс», ПП
«Ардея-Тех» та ТОВ
«Укренергометалгруп».

В судовому засіданні представник
відповідача апеляційну скаргу
підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні просив в задоволенні
апеляційної скарги відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
доводи апеляційної скарги матеріалами
справи, приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Публічне акціонерне товариство
«Донбаскабель» зареєстроване
виконавчим комітетом Донецької
міської ради 18.03.1994 р., включено до
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України за
№ 00214505, перебуває на податковому
обліку в ДПІ у Куйбишевського району м.
Донецька, відповідно до свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість є платником податку на додану
вартість.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ДПІ у Куйбишевському
районі м. Донецька проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ПАТ «Донбаскабель» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства, правильності
визначення, повноти нарахування та
своєчасності сплати податку на додану
вартість та податку на прибуток по
взаємовідносинам з МПП
«Промтехресурс», ПП «Фріланс», ПП
«Ардея-Тех» та ТОВ
«Укренергометалгруп» за період з 01.12.2010
р. по 30.04.2011 р., результати якої
оформлені актом перевірки від 05.09.2013 р.
№ 364/05-66-15-02/00214505, яким встановлені
порушення позивачем пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4, п.
5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5, пп. 11.2.1 п.
11.2 ст. 11 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та п. 44.1 ст. 44, пп. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4
ст. 138 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток, що підлягає сплаті до
бюджету, за 1 квартал 2011 р. на суму 1552660
грн. та завищено від'ємне значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток за 2 квартал 2011 р. на суму 1689235
грн.; пп. 7.4.1, пп. 7.4.4, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.5.1 п.
7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» та п. 185.1 ст. 185, п. 187.1
ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.
198 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість, що підлягає сплаті до
бюджету, в період, що перевірявся, на
загальну суму 3219089 грн., у тому числі по
періодах: грудень 2010 р. на суму 143183,00
грн., січень 2011 р. на суму 185137,00 грн.,
лютий 2011 р. на суму 828744,00 грн., березень
2011 р. на суму 2062025,00 грн., та встановлено
завищення від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту за квітень
2011 р. на суму 337847,00 грн., встановлено
завищення залишку від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду, за квітень 2011 р. на суму 501695,00
грн.

18.09.2013 р. ДПІ у Куйбишевському районі м.
Донецька прийняті наступні податкові
повідомлення-рішення: № - про
зменшення ПАТ «Донбаскабель» суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток на
1689235 грн. по податковій декларації за 2
квартал 2011 р.; № , яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
квітень 2011 р. на 839542,00 грн.; № ,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість у загальному розмірі 3290684,00
грн., з яких основний платіж - 3219089,00 грн.,
штрафні (фінансові) санкції - 71595,00 грн.;
№ , яким збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на прибуток у
загальному розмірі 1552661,00 грн., з яких
основний платіж - 1552660,00 грн., штрафні
(фінансові) санкції - 1,00 грн.

Підставою для збільшення позивачу сум
грошового зобов'язання з податку на
прибуток та податку на додану вартість,
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій, а також для
зменшення розміру від'ємного значення
спірними податковими
повідомлення-рішеннями є висновок
органа державної податкової служби про
відсутність у позивача підстав для
відображення результатів
господарської діяльності з
контрагентами МПП «Промтехресурс», ПП
«Фріланс», ПП «Ардея-Тех» та ТОВ
«Укренергометалгруп» через не
підтвердження реальності здійснення
господарських операцій.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з
підтвердження первинними документами
бухгалтерського обліку та податкової
звітності фактичного здійснення
господарських операцій.

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції обґрунтованими, з
огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ПАТ «Донбаскабель»
укладено наступні договори постачання:
з МПП «Промтехресурс» договір
постачання від 27 серпня 2010 року
№38250/2010/074, відповідно до якого
постачальник (МПП «Промтехресурс»)
зобов'язується надати у власність
покупця (ВАТ «Донбаскабель»), а
покупець зобов'язується сплатити та
прийняти мідну катанку у відповідності
до специфікацій, які оформлюються на
замовлений товар та є невід'ємними
частинами цього договору. Найменування
товару, його кількість, вартість та
умови оплати узгоджуються сторонами та
вказуються у специфікаціях. Умови
постачання: FCA (склад постачальника)
відповідно до Інкотермс 2000; з ПП
«Фріланс» - договір поставки від 12.01.2011
р. №38292/2011/003, відповідно до якого
постачальник (ПП «Фріланс»)
зобов'язується надати у власність
покупця (ВАТ «Донбаскабель»), а
покупець зобов'язується сплатити та
прийняти товар у відповідності до
специфікацій, які оформлюються на
замовлений товар та є невід'ємними
частинами цього договору. Найменування
товару, його кількість, вартість та
умови оплати узгоджуються сторонами та
вказуються у специфікаціях; з ПП
«Фріланс»-договір про поступку права
вимоги від 01 жовтня 2011 р. № 4261,
відповідно до якого кредитор (ПП
«Фріланс») поступає новому кредитору
(ТОВ «Верхінвестпроект») право вимоги
виконання грошових зобов'язань по
сплаті товару на суму 1359833,14 грн. з
урахуванням податку на додану
вартість, поставленого за договором
постачання № 38292/2011/003 від 12.01.2011 р.,
укладеним між ПАТ «Донбаскабель» та ПП
«Фріланс»; з ПП «Ардея-Тех» укладено
договір від 03.12.2010 р. №1, відповідно до
якого замовник (ВАТ «Донбаскабель»)
доручає, а експедитор (ПП «Ардея-Тех»)
приймає на себе обов'язок по виконанню
послуг по транспортно-експедиційному
обслуговуванню доручених замовником
вантажів (відповідно до
товарно-транспортної накладної) від
міста відправлення до пункту
призначення, а замовник зобов'язується
сплатити транспортно-експедиційних
послуг по Україні, країнам СНД та
країнам Європи. Об'єм та вартість
послуг, строки та умови їх виконання
обумовлюються в замовленні, яке
надається замовником за формою,
вказаною в додатку 1 до цього договору.
Також позивачем укладено договір з
постачання ТОВ «Укренергометалгруп»
від 02.11.2010 р. №38250/2010/099, відповідно до
якого постачальник (ТОВ
«Укренергометалгруп») зобов'язується
надати у власність покупця (ВАТ
«Донбаскабель»), а покупець
зобов'язується сплатити та прийняти
мідну катанку (далі - товар) у
відповідності до специфікацій, які
оформлюються на замовлений товар та є
невід'ємними частинами цього договору.
Найменування товару, його кількість,
вартість та умови оплати узгоджуються
сторонами та вказуються у
специфікаціях. Умови постачання: FCA
(склад постачальника) відповідно до
Інкотермс-2000.

Фактичне виконання господарських
операцій за цими договорами
підтверджено наявними в матеріалах
справи видатковими накладними,
податковими накладними,
розрахунковими документами. За
отримані товари позивачем здійснено
оплату, що підтверджується
відповідними розрахунковими
документами. Отримані МПП
«Промтехресурс», ПП «Фріланс», ПП
«Ардея-Тех» та ТОВ
«Укренергометалгруп» використані
позивачем у оподатковуваних операціях
в межах господарської діяльності.

У відповідності до п. 5.1 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», який регулював спірні
правовідносини до 01.04.2011 р., валові
витрати виробництва та обігу - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

За змістом пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 цього Закону
до складу валових витрат включаються,
зокрема, суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених п.5.3
- 5.7 цієї статті.

Згідно з пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 зазначеного
Закону не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

У відповідності до п. 138.1 ст. 138
Податкового кодексу України, який
регулює спірні правовідносини з 01.04.2011
р. витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із:

витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Витрати операційної діяльності згідно
з пп. 138.1.1 включають:

собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів
140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку; 138.2. Витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 цього Кодексу,
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.1 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України встановлено, що не
включаються до складу витрат витрати,
не пов'язані з провадженням
господарської діяльності.

Колегією суддів встановлено, що
основними видами діяльності позивача
за КВЕД є виробництво інших видів
електронних та електричних проводів та
кабелів, виробництво інших гумових
виробів, неспеціалізована оптова
торгівля, діяльність вантажного
автомобільного транспорту.

Угоди з МПП «Промтехресурс», ПП
«Фріланс», ПП «Ардея-Тех» та ТОВ
«Укренергометалгруп» укладені
позивачем в межах господарської
діяльності, направленні на отримання
прибутку.

Документи, складені за результатами
здійснення спірних господарських
операцій, містять усі необхідні
реквізити, визначені ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», а тому
є первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку
у розумінні зазначеного Закону.

Оплата позивачем за придбані у
контрагентів товари (роботи, послуги)
здійснена шляхом перерахування
безготівкових коштів на банківські
рахунки постачальників, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи реєстрами платіжних документів.

Придбаний товар використаний
позивачем у оподатковуваних операціях
в межах господарської діяльності, а
саме, для виготовлення кабелю, який в
подальшому проданий за контрактом №
R4846 від 04.02.2011 р. Акціонерним
товариством «АрселорМиттал Темиртау».

Приведені вище обставини свідчать про
відсутність правових підстав для
висновку про заниження позивачем
податку на прибуток, що обумовлює
протиправність податкового
повідомлення-рішення № про
збільшення ПАТ «Донбаскабель» суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в розмірі 1552660 грн.
Безпідставність збільшення суми
грошового зобов'язання обумовлює
відсутність підстав для застосування
до позивача штрафних санкцій в розмірі
1 грн.

Оскільки формування валових витрат
позивачем по господарським операціям з
МПП «Промтехресурс», ПП «Фріланс», ПП
«Ардея-Тех» та ТОВ
«Укренергометалгруп» підтверджено
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, ці витрати здійснені для
подальшого використання у власній
господарській діяльності, наявні у
позивача документи є первинними
документами у розумінні Закону України
«Про бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні», тому суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про відсутність порушень з
боку позивача при формуванні валових
витрат, відтак, є неправомірним
збільшення позивачу суми грошового
зобов'язання та зменшення суми
від'ємного значення з податку на
прибуток.

Правомірність формування валових
витрат позивача обумовлює
правомірність формування податкового
кредиту позивачем по господарським
операціям з МПП «Промтехресурс», ПП
«Фріланс», ПП «Ардея-Тех» та ТОВ
«Укренергометалгруп».

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», який регулював спірні
правовідносини до 01.01.2011 р., податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п.6.1 ст.6 та ст.8-1 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з: - придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; - придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається відповідно до пп. 7.5.1 п. 7.5 ст.
7 цього Закону дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Підставою для нарахування податкового
кредиту відповідно до пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» є податкова накладна, яка
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача.

Податкова накладна у відповідності до
пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 зазначеного Закону є
звітним податковим документом і
одночасно розрахунковим документом.

Згідно з пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 вказаного
Закону якщо платник податку придбаває
(виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Підпунктом 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
встановлено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України, який регулює спірні
правовідносини в частині формування
податкового кредиту з 01.01.2011 р., право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг;
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
звязку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України;
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 цієї ж статті визначено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Податкові накладні, видані позивачу
МПП «Промтехресурс», ПП «Фріланс», ПП
«Ардея-Тех» та ТОВ
«Укренергометалгруп», відображені у
реєстрі отриманих та виданих
податкових накладних позивача.

Отримавши податкову накладну, покупець
товару набув право на включення суми
податку, вказану в цій накладній, до
складу податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
необґрунтованості посилань
податкового органу на те, що податковий
кредит у сумі 129884,03 грн. по податковій
накладній від 18.01.2011 р. №21, отриманій
від МПП «Промтехресурс», не
відображено у реєстрі отриманих
податкових накладних до податкової
декларації з ПДВ за січень 2011 р., а
відображено суму 129884,03 грн. по
податковій накладній від 10.01.2011 р. №21,
виходячи з наступного.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Таким чином, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість має бути
сформований за наслідками фактичного
здійснення господарської операції з
придбання товарів (послуг), яка є
підставою для формування податкового
обліку платника, та підтверджений
податковою накладною.

А відтак, наявність в накладній
позивача недоліків в заповненні, за
умови, що такі недоліки не
перешкоджають можливості
ідентифікувати особу, яка видала
податкову накладну, та за наявності у
цих накладних відомостей про придбані
товари (роботи, послуги), їх вартість та
відповідну суму податку на додану
вартість, не позбавляють таку
податкову накладну правового значення
та не є підставою для висновку про
необґрунтованість включення до
податкового кредиту сум податку на
додану вартість за цією податковою
накладною.

В даному разі, як вбачається з
встановлених судами обставин справи,
хоча складена МПП «Промтехресурс»
податкова накладна і містила помилку у
частині дати складання, втім така
неточність не перешкодила встановити
зміст господарської операції, особу
постачальника, дійсну вартість
поставленого товару та відповідну суму
податку на додану вартість.

Будь-яких інших зауважень до
оформлення первинних документів, як і
до ведення позивачем по справі
бухгалтерського обліку, контролюючий
орган не встановив.

В даному випадку сума сплаченого
податку у зв'язку з придбанням робіт
(послуг) підтверджена податковими
накладними, а тому така сума підлягає
включенню до складу податкового
кредиту.

Оскільки в ході розгляду справи
встановлено, що господарські операції
з придбання позивачем товарів (робіт,
послуг) у МПП «Промтехресурс», ПП
«Фріланс», ПП «Ардея-Тех» та ТОВ
«Укренергометалгруп» вчинені реально,
з метою використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності, позивач безперечно має
право на податковий кредит.

Матеріалами справи (податковими
накладними, видатковими накладними,
розрахунковими документами)
підтверджено фактичне отримання
позивачем товарів (робіт, послуг) та
оплату позивачем як їх отримувачем
сум податку на додану вартість в ціні
таких товарів (робіт, послуг)
постачальникам, які включені до складу
податкового кредиту.

Доводи апелянта про неможливість
фактичного виконання умов договорів,
укладених між позивачем та МПП
«Промтехресурс», ПП «Фріланс», ПП
«Ардея-Тех» та ТОВ
«Укренергометалгруп», не підтверджені
належними доказами.

Так, апелянт вказує на відсутність у
МПП «Промтехресурс», ПП «Фріланс» та ПП
«Ардея-Тех» необхідних умов введення
господарської діяльності, технічного
персоналу, власних приміщень та
транспортних засобів, суд зазначає, що
недостатність трудових ресурсів само
собою не свідчить про невчинення
торгових господарських операцій, адже
підприємства не позбавлені права
залучати матеріально-технічні та
трудові ресурси для здійснення
господарської діяльності.

Що стосується доводів апелянта про
відсутність МПП «Промтехресурс» та ПП
«Фріланс» за місцем реєстрації,
колегія суддів вважає їх
необґрунтованими, виходячи з
наступного.

Статтею 18 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» встановлено, що
якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, були внесені до
нього, то вони вважаються достовірними
і можуть бути використані у спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін. Якщо відомості, які
підлягають внесенню до цього реєстру, є
достовірними і були внесені до нього,
то третя особа може посилатися на них у
спорі як на достовірні за винятком
випадків, коли вона знала або могла
знати про те, що такі відомості є
недостовірним.

Відповідачем не надано відповідних
доказів щодо внесення до Єдиного
державного реєстру інформації про
відсутність МПП «Промтехресурс» та ПП
«Фріланс» за юридичною адресою.

Також є безпідставним посилання
апелянта на приписи п. 44.6 ст. 44
Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 44.6 ст. 44
Податкового кодексу України у разі
якщо до закінчення перевірки або у
терміни, визначені в абзаці другому
пункту 44.7 цієї статті платник податків
не надає посадовим особам
контролюючого органу, які проводять
перевірку, документи (незалежно від
причин такого ненадання, крім випадків
виїмки документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Невитребування відповідачем у
платника податків необхідних
документів для проведення перевірки,
не складання акту про відмову в наданні
документів також свідчить про
необґрунтованість доводів апелянта
про наявність підстав вважати, що такі
документи були відсутні на час
складення податкової звітності

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Куйбишевському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
17.12.2013 р. в справі № 805/14741/13-а залишити
без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 17.12.2013 р. в
справі № 805/14741/13-а за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Донбаскабель» до Державної
податкової інспекції у Куйбишевському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про скасування податкових
повідомлень-рішень залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 27.02.2014 р.

Головуючий суддя:
Шальєва В.А.

Судді:
Компанієць
І.Д.

Бишов М.В.