Справа № 2а-8587/11/1370
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 р.
Справа № 98896/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Рибачука А. І., Клюби В. В.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 19
серпня 2011 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до Голови Національного банку
України про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
дії,-

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2011 року Львівським окружним
адміністративним судом зареєстровано
позовну заяву ОСОБА_1 до Голови
Національного банку України про
визнання протиправною бездіяльності
Голови Національного банку України в
частині відмови у задоволенні вимоги
заяви позивача стосовно розгляду
матеріалів про порушення ст. 41
Конституції України та банківського
законодавства Банком регіонального
розвитку і протиправної бездіяльності
Служби банківського нагляду по
усуненню порушень законодавства з боку
Банку регіонального розвитку та
відновленню порушених прав власності
позивача; визнання протизаконними дій
Голови Національного банку України в
частині скерування оскарження дій
Служби банківського нагляду на розгляд
цій самій службі; зобов'язання Голови
Національного банку України
забезпечити виконання Банком
регіонального розвитку термінового
усунення порушень прав власності і ст.
41 Конституції України, протизаконного
мораторію стосовно депозитів ОСОБА_1 і
позачергової виплати йому 300577,09 грн.
протизаконно затриманих Банком
регіонального розвитку його
депозитних коштів; розглянути
матеріали щодо протиправної
бездіяльності Служби банківського
нагляду Національного банку України та
прийняти належні заходи по усуненню
виявлених порушень та забезпечення
непорушних прав власності кредиторів
акціонерних банків; особисто
розглянути звернення ОСОБА_1 за його
особистою участю, з дотриманням всіх
вимог чинного законодавства і дати
заявнику відповідь по суті звернення
та в копії адміністративному суду.

В обґрунтування вимог позовної заяви
зазначено, що Голова Національного
банку України проявив протиправну
бездіяльність, не реагуючи на
повідомлення позивача про протиправну
бездіяльність на протязі 2009-2011років
служби банківського нагляду
Національного банку України. Крім
цього позивач зазначив, що Голова
Національного Банку України
протизаконно відмовився задовольнити
його вимогу щодо розгляду порушень
законів і його майнових прав з боку
Банку регіонального розвитку.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2011
року в задоволенні позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
позивача було повідомлено про те, що
питання стосовно повернення йому
коштів має вирішуватися виключно
тимчасовим адміністратором банку
відповідно до вимог законодавства та
умов укладених договорів, а надаючи
відповідь за результатами розгляду
звернення позивача від 05 липня 2011 року,
Національний банк України діяв у
порядку та межах, визначених
законодавством.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивачем - ОСОБА_1, подано
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою задоволити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що при прийнятті
рішення судом першої інстанції було
проігноровано докази позивача щодо
порушення ст. 85 ЗУ «Про банки і
банківську діяльність», а також вимоги
ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, а тому, суд,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає можливим проведення розгляду
справи за їхньої відсутності в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції не
знаходить підстав для задоволення
такої.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Докази, одержані
з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Здійснивши перевірку висновків суду
першої інстанції щодо відповідності
дій Голови Національного банку України
вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України суд
апеляційної інстанції погоджується з
такими та вважає за необхідне
зазначити наступне.

Встановлено, що згідно з постановою
Правління Національного банку України
від 02 грудня 2009 № 713 з 07 грудня 2009 року
відкликана банківська ліцензія у
Акціонерного банку «Банк
регіонального розвитку» (м. Київ) та
ініційована процедура ліквідації
банку. Оголошення про відкликання
банківської ліцензії та ініціювання
процедури ліквідації Акціонерного
банку «Банк регіонального розвитку»
надруковано в газеті "Голос України"
від 09 грудня 2009 року № 233.

ОСОБА_1 05 липня 2011 року звернувся до
Голови Національного банку України зі
зверненням, у якому просив застосувати
заходи реагування для забезпечення
повернення ліквідатором Акціонерного
банку «Банк регіонального розвитку»
коштів позивача в сумі 300577,00 грн., які
знаходяться у банку на депозитних
вкладах. Зі змісту відповіді № 22-015/9837
від 20 липня 2011 року, наданої
Національним банком України за
підписом директора Генерального
департаменту Банківського нагляду
О.О.Ткаченко, ліквідаційна процедура
Акціонерного банку «Банк
регіонального розвитку» здійснюється
на підставі та відповідно до вимог
чинного законодавства України, зокрема
Закону України "Про банки і банківську
діяльність". 22 січня 2010 року позивачем
було отримано суму вкладу, що
гарантується Фондом гарантування
вкладів фізичних осіб. Задоволення
вимог вкладників фізичних осіб у
частині перевищення суми вкладу,
передбаченої системою гарантування
вкладів фізичних осіб, здійснюється
ліквідатором банку за рахунок
ліквідаційної маси банку в порядку та
черговості, визначених Законом України
"Про банки і банківську діяльність".
Вимоги позивача у сумі 300577,00 грн.
акцептовані та віднесені до 4 черги
погашення вимог кредиторів відповідно
до ст. 96 Закону України "Про банки і
банківську діяльність".

Черговість задоволення вимог
кредиторів визначена Законом України
"Про банки і банківську діяльність",
відповідно, Національний банк України
чи ліквідатор не наділені
повноваженнями щодо встановлення
будь-яких змін чи винятків як порядку,
так і черговості задоволення вимог
кредиторів.

Згідно з вимогами статті 15 Закону
України «Про звернення громадян»
органи державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).

Суд апеляційної інстанції приходить до
переконання, що надаючи відповідь за
результатами розгляду звернення
позивача від 05 липня 2011 року,
Національний банк України діяв у
порядку та межах, визначених
законодавством. Листом від 20 липня 2011
року № 55-015/9837, Національний банк
України не відмовляв у задоволенні
вимог позивача, а повідомив його про
порядок повернення коштів під час
здійснення процедури ліквідації
банків та окреслив повноваження
Національного банку України щодо
можливості прийняття індивідуальних
рішень щодо окремих вкладників даних
банків, тому підстав для задоволення
вимоги про визнання протиправної
бездіяльності Голови Національного
банку України в частині відмови у
розгляді заяви позивача від 05 липня 2011
року немає.

Судом також встановлено, що листом від
25 червня 2009 року № 56-008/3124 позивача
повідомлено про те, що питання стосовно
повернення йому коштів має
вирішуватися виключно тимчасовим
адміністратором банку відповідно до
вимог законодавства та умов укладених
договорів. Відповідно до статті 5
Закону України «Про банки і банківську
діяльність», органам державної влади і
органам місцевого самоврядування
забороняється будь-яким чином впливати
на керівництво чи працівників банків у
ході виконання ними службових
обов'язків або втручатись у діяльність
банку, за винятком випадків,
передбачених законом. Національний
банк України не має повноважень
втручатися у цивільно-правові
відносини банків та їх клієнтів. Крім
того, частиною 3 статті 5 Закону України
«Про банки і банківську діяльність» та
частиною 4 статті 4 Закону України «Про
Національний банк України» визначено,
що Національний банк України не
відповідає за зобов'язаннями інших
банків, а інші банки не відповідають за
зобов'язаннями Національного банку,
крім випадків, коли вони добровільно
беруть на себе такі зобов'язання.

Частиною четвертою статті 110
Цивільного кодексу України зазначено,
що особливості ліквідації банків
встановлюються законом про банки і
банківську діяльність.

Порядок задоволення вимог кредиторів
банку визначено главою 16 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність». Так, задоволення вимог
кредиторів банку здійснюється у
черговості, визначеній частиною 1
статті 96 Закону України «Про банки і
банківську діяльність».

З огляду на зазначене, суд апеляційної
інстанції приходить до переконання, що
право позивача не було порушене, а тому
підстав для задоволення вимог про
позачергову виплату йому 300577,00 грн.
депозитних коштів немає.

Щодо визнання протизаконними дій
Голови Національного банку України в
частині скерування оскарження дій
служби банківського нагляду на розгляд
цій самій службі, суд зазначає, що
Генеральний департамент банківського
нагляду є структурним підрозділом
центрального апарату Національного
банку України, а не окремим органом в
розумінні приписів статті 7 Закону
України "Про звернення громадян".
Службовці Національного банку України
виконують посадові обов'язки у межах
посадових інструкцій, а особа, яка
надавала відповідь від імені
Національного банку України на
звернення Позивача, є посадовою особою
Національного банку України на дії
якої Позивач у зверненні від 05 липня 2011
року не скаржився, що також не
суперечить приписам статті 7 Закону
України "Про звернення громадян".

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 19
серпня 2011 року в справі № 2а-8587/11/1370 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
А. І.
Рибачук

В. В.
Клюба