Справа № К/9991/28125/12-С
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/28125/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша
М.В.,

суддів:
Блажівської Н.Є.,

Усенко Є.А.

секретар: Бовкун В.В.,

за участю представників Почаївської
Свято-Успенської Лаври - Зіневича В.С.,
Тернопільської обласної ради -
Семчишина В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Тернопільської обласної ради на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27 березня 2012 року у справі за
адміністративним позовом Почаївської
Свято-Успенської Лаври до
Тернопільської обласної ради,

про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
дії,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2011 року Почаївська
Свято-Успенська Лавра (далі - Лавра)
звернулася до суду з адміністративним
позовом до Тернопільської обласної
ради (далі - Обласна рада) про визнання
бездіяльності Ради щодо неприйняття
рішення про надання гірничого відводу
для розробки Почаївського родовища
будівельних пісків та зобов'язання
прийняти відповідне рішення щодо
надання гірничого відводу.

На обґрунтування позову зазначила, що з
метою отримання гірничого відводу для
розробки Почаївського родовища
будівельних пісків Лавра звернулась із
відповідною заявою до Обласної ради та
надала необхідний перелік документів.

Вважає, що Обласна рада допустила
бездіяльність і всупереч вимог чинного
законодавства, не прийняла відповідні
рішення щодо поданої заяви.

29 листопада 2011 року постановою
Тернопільського окружного
адміністративного суду, залишеною без
змін ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2012 року, позов задоволений.

Бездіяльність Обласної ради щодо
неприйняття рішення відповідно до
поданої заяви про надання Лаврі
гірничого відводу визнана
протиправною та зобов'язано Обласну
раду розглянути подану заяву і
прийняти відповідне рішення.

Задовольняючи позов, суди першої та
апеляційної інстанції зазначили, що
Обласна рада безпідставно не прийняла
відповідне рішення щодо поданої заяви.

Обласна рада звернулася із касаційною
скаргою з вимогою скасування постанови
Тернопільського окружного
адміністративного суду та ухвали
Львівського апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 10.11.2009 року
Лавра звернулася до Обласної ради з
клопотанням щодо надання їй гірничого
відводу для розробки Почаївського
родовища будівельних пісків у зв'язку
із будівництвом приміщень на території
Лаври.

11 лютого 2010 року Обласна рада прийняла
рішення № 882 щодо відмови Лаврі у
задоволенні поданого клопотання до
законодавчого врегулювання питання
щодо розпорядження земельними
лісовими ділянками.

27 жовтня 2010 року Лавра повторно
звернулася до Обласної ради з
клопотанням надання їй гірничого
відводу зазначеного родовища.

2 лютого 2011 року, після отримання
роз'яснення Кабінету Міністрів
України, постійною комісією
Тернопільської обласної ради з питань
охорони навколишнього природного
середовища та природокористування
прийняте рішення № 301/28 щодо
доцільності внесення на розгляд
Обласної ради питання щодо надання
Лаврі зазначеного гірничого відводу

1 червня 2011 року, 16 червня 2011 року, 14
липня 2011 року та 18 серпня 2011 року
Обласна рада при розгляді проекту
рішення № 970 щодо надання Лаврі
гірничого відводу рішення не прийняла.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
рішення ради приймається на її
пленарному засіданні більшістю від
загального складу ради.

Згідно з ст. 17 Кодексу України «Про
надра» гірничим відводом є частина
надр, надана користувачам для
промислової розробки родовищ корисних
копалин та цілей, не пов'язаних з
видобуванням корисних копалин.
Користування надрами за межами
гірничого відводу забороняється.
Гірничі відводи для розробки родовищ
корисних копалин місцевого значення
надаються Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, обласними, Київською
та Севастопольською міськими Радами
народних депутатів і підлягають
реєстрації в органах державного
гірничого нагляду.

Відповідно до ст. 19 Кодексу України
«Про надра» надра надаються у
користування підприємствам, установам,
організаціям і громадянам лише за
наявності у них спеціального дозволу
на користування ділянкою надр. Право на
користування надрами засвідчується
актом про надання гірничого відводу.

Порядок надання гірничих відводів
(частини надр) користувачам на
території України для розробки родовищ
твердих, рідких та газоподібних
корисних копалин, а також будівництва і
експлуатації підземних споруд, не
пов'язаних з видобуванням корисних
копалин, у тому числі на
континентальному шельфі та у виключній
(морській) економічній зоні
встановлено Положенням «Про порядок
надання гірничих відводів»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 59 від 27.01.1995 року.

Згідно з пунктами 3, 4 зазначеного
Положення право на користування
надрами засвідчується актом про
надання гірничого відводу. Гірничі
відводи можуть надаватися
підприємствам, установам,
організаціям, іноземним юридичним
особам, об'єднанням юридичних осіб,
створеним в Україні чи за її межами
(далі - підприємства), а також
громадянам України, іноземцям та
особам без громадянства (далі -
громадяни) лише за наявності у них
спеціального дозволу на користування
ділянкою надр, а також затвердженого в
установленому порядку проекту
розробки родовища корисних копалин або
будівництва гірничодобувного об'єкта
чи підземної споруди, не пов'язаної з
видобуванням корисних копалин.

Відповідно до п. 25 Положення рішення
стосовно заявки на одержання гірничого
відводу приймається протягом не більше
30 днів.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Лавра при зверненні до
Обласної ради з відповідним
клопотанням про надання гірничого
відводу долучила всі передбачені
законодавством документи, необхідні
для надання гірничого відводу, однак
відповідне рішення Обласною радою
прийняте не було.

Перевірку законності надання Лаврі
гірничого відводу здійснено постійною
комісією Тернопільської обласної ради
з питань охорони навколишнього
природного середовища та
природокористування та підготовлено
проект рішення № 970 «Про надання
Почаївській Свято-Успенській Лаврі (м.
Почаїв, Кременецького району)
гірничого відводу для розробки
Почаївського родовища будівельних
пісків».

Питання щодо надання Лаврі гірничого
відводу розглядалося на пленарних
засіданнях Обласної ради чотири рази,
але за результатами голосування
внесений проект рішення не був
прийнятий.

Суди попередніх інстанцій
обґрунтовано зазначили, що Обласна
рада неправомірно допустила
бездіяльність, яка полягала у
неприйнятті відповідного рішення щодо
розгляду поданої заяви про надання
Лаврі гірничого відводу у строк,
визначений Положенням «Про порядок
надання гірничих відводів».

Висновки судів першої та апеляційної
інстанцій про задоволення позову є
обґрунтованими.

Згідно ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Підстав для скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанцій з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Тернопільської
обласної ради залишити без
задоволення.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
але може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, визначених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
Сірош М.В.

Блажівська Н.Є.

Усенко Є.А.