Справа № 822/4779/13-а
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2014-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/4779/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіБлонського
В.К., при секретаріГук В.В. ,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом Славутської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
до фізичної особи ОСОБА_3 про
стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до
відповідача в якому просить стягнути з
фізичної особи ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
податковий борг в сумі 12135,40 грн.

Свій позов позивач мотивує тим, що
відповідач як платник податків
зобов'язаний сплачувати їх своєчасно
та в повному обсязі. Відповідач в
порушення вимог закону допустив
податковий борг по орендній платі за
землю у зазначеній сумі, який необхідно
стягнути в примусовому порядку.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, хоча позивач був
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи належним чином та
подав до суду заяву про розгляд справи
за відсутності його представника,
позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не
прибув повторно, хоча був належним
чином повідомлений про дату, час і
місце судового розгляду справи, заяви
про розгляд справи за його відсутності
в суд не подав.

Суд, дослідивши матеріали справи
вважає, що позов підлягає задоволенню,
з таких підстав.

Частиною 1.1 статті 1 Податкового
кодексу України передбачено, що він
регулює відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Частиною 2 підрозділу 10 розділу 20
Податкового кодексу України
встановлено, що збори (плата, внески), не
встановлені цим Кодексом як
загальнодержавні або місцеві, але
встановлені законодавчими актами
України як обов'язкові платежі до
набрання чинності цим Кодексом,
справляються за правилами,
встановленими цими законодавчими
актами України, до набрання чинності
законом про адміністративні послуги та
іншими законами, що регулюватимуть
справляння відповідних зборів (плати,
внесків).

Згідно статтей 9, 10 Податкового кодексу
України орендна плата за земельні
ділянки державної і комунальної
власності не належить до
загальнодержавних податків та зборів,
а також до місцевих податків та зборів,
але встановлена законодавчими актами
України як обов'язковий платіж до
набрання чинності цим Кодексом.

Земельним кодексом України від 25
жовтня 2001 року № 2768-3, зокрема статтею
124, передбачено, що передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування чи
договору купівлі - продажу права оренди
земельної ділянки (у разі продажу права
оренди) шляхом укладення договору
оренди земельної ділянки.

Відповідно до статтей 1, 3, 4, 5
Закону України «Про оренду землі» від 6
жовтня 1998 року оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності. Об'єктами оренди
землі є земельні ділянки, що
перебувають у власності громадян,
юридичних осіб, комунальній або
державній власності. Орендодавцями
земельних ділянок, що перебувають у
державній власності, є районні,
обласні, Київська і Севастопольська
міські державні адміністрації, Рада
Міністрів АРК та Кабінет Міністрів
України в межах повноважень,
визначених законом. Орендарями
земельних ділянок є юридичні або
фізичні особи, яким на підставі
договору оренди належить право
володіння і користування земельною
ділянкою.

Відповідач на підставі
укладеного між ним та Славутською
міською радою Хмельницької області
договору оренди земельної ділянки від
17.09.2008 року отримав в оренду земельну
ділянку загальною площею 81 кв. м., для
здійснення комерційної діяльності яка
знаходиться на території Славутської
міської ради Хмельницької області за
адресою АДРЕСА_1.

Згідно статті 13 Закону України
«Про оренду землі» договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Однією із істотних умов договору
оренди земельної ділянки як це
передбачено статтею 15 Закону України
«Про оренду землі» є орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату.

Статтею 21 Закону України «Про
оренду землі» встановлено, що орендна
плата за землю - це платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до вимог
Закону України «Про плату за землю»).

Відповідно до статтей 2, 5 Закону
України «Про плату за землю» від 3 липня
1992 року № 2535 - 12, використання землі в
Україні є платним. Плата за землю
справляється у вигляді земельного
податку або орендної плати, що
визначається залежно від грошової
оцінки земель. За земельні ділянки,
надані в оренду, справляється орендна
плата. Об'єктом плати за землю є
земельна ділянка, а також земельна
частка (пай), яка перебуває у власності
або користуванні, у тому числі на
умовах оренди. Суб'єктом плати за землю
(платником) є власник земельної
ділянки, також земельної частки (паю), і
землекористувач, у тому числі орендар.

Згідно пункту 286.2 статті 286 ПК України
платники плати за землю (крім фізичних
осіб) самостійно обчислюють суму
податку щороку станом на 1 січня і не
пізніше 20 лютого поточного року
подають відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій. При
поданні першої декларації (фактичного
початку діяльності як платника плати
за землю) разом з нею подається довідка
(витяг) про розмір нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі.

Оскільки відповідач фізична особа,
тому обов'язку подавати податкову
декларацію з орендної плати за землю до
податкового органу у нього немає.

Статтею 288 ПК України передбачено, що
підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки; органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування, які укладають договори
оренди землі, повинні до 1 лютого
подавати органу державної податкової
служби за місцезнаходженням земельної
ділянки переліки орендарів, з якими
укладено договори оренди землі на
поточний рік, та інформувати
відповідний орган державної
податкової служби про укладення нових,
внесення змін до існуючих договорів
оренди землі та їх розірвання до 1 числа
місяця, що настає за місяцем, у якому
відбулися зазначені зміни; платником
орендної плати є орендар земельної
ділянки; об'єктом оподаткування є
земельна ділянка, надана в оренду;
розмір та умови внесення орендної
плати встановлюються у договорі оренди
між орендодавцем (власником) і
орендарем.

Згідно пункту 287.5. статті 287 ПК України
податок фізичними особами сплачується
протягом 60 днів з дня вручення
податкового повідомлення-рішення.

Так як договір оренди земельної
ділянки укладений фізичною особою, а не
фізичною особою-підприємцем, то
нарахування орендної плати за землю
для даного платника проводилося у
відповідності із пунктом 287.5 статті 287
ПК України.

Відповідно до чого фізичній особі
ОСОБА_3, було сформовано податкове
повідомлення-рішення № від 18.05.2013
року, у якому було нараховано орендну
плату у сумі 12339,66 грн.

Одним із обов'язків платників
податків і зборів згідно статті 16
Податкового кодексу України є
обов'язок сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податкове зобов'язання це сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Всупереч обов'язку встановленому
статтею 16 Податкового кодексу України
відповідач не сплатив податкове
зобов'язання з орендної плати за землю
в сумі 12135,40 грн., з урахуванням
часткової сплати у строки встановлені
статтею 287 Податкового кодексу України.

Податковим боргом відповідно до
підпункту 14.1.175 пункту 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
визнається сума грошового зобов'язання
(з урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Згідно пункту 129.1 статті 129 Податкового
кодексу України після закінчення
встановлених цим Кодексом строків
погашення узгодженого грошового
зобов'язання на суму податкового боргу
нараховується пеня.

Виходячи із вказаних норм Податкового
кодексу України, та обставин справи суд
приходить до висновку, що так як
відповідач всупереч своєму обов'язку
не сплатив узгоджену суму податкового
зобов'язання на суму 12135,40 грн., а також
не скористався своїм правом на
оскарження суми зобов'язання
визначеної у податковому
повідомленні-рішенні, таке податкове
зобов'язання необхідно вважати
податковим боргом.

Відповідно до пунктів 59.1, 59.4, 59.5 статті
59 Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається також
платникам податків, які самостійно
подали податкові декларації, але не
погасили суми податкових зобов'язань у
встановлені цим Кодексом строки, без
попереднього надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Така вимога від 17 вересня 2013 року за №
92-15 вручена відповідачу 21.09.2013 року.

У разі коли у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується,
погашенню підлягає вся сума боргу
такого платника податку, що виник після
надіслання (вручення) податкової
вимоги.

Податковий борг відповідача
підтверджується розрахунком суми
позовних вимог, копією договору оренди
земельної ділянки, копією картки
особового рахунку платника податків,
копією податкової вимоги та копіями
додаткових угод.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового
кодексу України встановлено, що орган
стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження

Так як відповідачем не сплачена
сума податкового боргу в розмірі 12135,40
грн., суд вважає за необхідне стягнути
його в примусовому порядку.

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що позов
обґрунтований та доведений у судовому
засіданні дослідженими доказами, тому
його необхідно задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись
ст. 124 Земельного кодексу України, ст.
ст. 1, 3, 4, 5, 13, 15, 21 Закону України «Про
оренду землі», ст. ст. 2, 5 13, 14, 17 Закону
України «Про плату за землю», ст. ст. 14,
56, 57, 87, 95 Податкового кодексу України,
ст.ст. 9, 11, 86, 159 - 163, 167 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із фізичної особи ОСОБА_3
м. Славута Хмельницької області на
користь Державного бюджету України
податковий борг в розмірі 12135,40 грн.,
(дванадцять тисяч сто тридцять п'ять
гривень сорок копійок).

В повному обсязі постанова суду буде
виготовлена 28.02.2014 року.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 28
лютого 2014 року

Суддя/підпис/В.К. Блонський"Згідно з
оригіналом" Суддя В.К. Блонський