Справа № 2а-9801/12/1370
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 р.
Справа № 876/6440/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

з участю секретаря судового засідання:
Луки Х.М.,

представника позивача
Морочинського А.М.,

представника відповідача
Антонюк І.Б.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків в м. Львові
Державної податкової служби на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2013 року у справі №2а-9801/12/1370 за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Іскра» до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків в м.
Львові Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

16.11.2012 року Публічне акціонерне
товариство «Іскра» звернулося в суд з
позовом, яким просило визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 20
квітня 2012 року.

В позовній заяві вказує, що
господарські операції ПАТ "Іскра" з ПП
"Окко-Бізнес", ПП "Корбіз", ТзОВ
"Полімершпагат", ВАТ "Луцький
картонно-руберойдовий комбінат", ДП
"Служба міжнародних автомобільних
перевезень", ПАТ "Запоріжсклофлюс", ТОВ
"Бюро Верітас Україна ЛТД",
Держзовнішінформ, ЗАТ "РК Євротек"
підтверджені належним чином
оформленими первинними документами,
зміст яких відповідає вимогам,
встановленим ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні". Крім того, суть
господарських операцій з даними
контрагентами однозначно свідчить про
їх безпосередню пов'язаність з
основною діяльністю позивача.
Зазначає, що на позивача не покладено
обов'язку перевіряти
фінансово-господарський стан платника
податків при укладенні з ним
правочинів. Щодо твердження
податкового органу про формування
податкового кредиту за рахунок сум ПДВ
по податкових накладних, отриманих від
ПАТ "Запоріжсклофлюс", ТОВ "Бюро Верітас
Україна ЛТД", Держзовнішінформ, ЗАТ "РК
Євротек" і включених з пропущенням
терміну, то СДПІ в м. Львові не
враховано, що за платником податків
право на включення до податкового
кредиту сум ПДВ по податкових
накладних, отриманих не у тому звітному
періоді, в якому вони були виписані,
зберігається протягом 365 днів. Що і було
зроблено позивачем. Тому, наявні всі
законодавчо передбачені підстави для
задоволення позову.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2013 року позов задоволено частково:
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення,
прийняте Спеціалізованою державною
податковою інспекцією по роботі з
великими платниками податків в м.
Львові Державної податкової служби 20
квітня 2012 року №.

Спеціалізована державна податкова
інспекція по роботі з великими
платниками податків в м. Львові
Державної податкової служби постанову
суду першої інстанції оскаржила,
подала апеляційну скаргу, зазначивши,
що оскаржувана постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи,
просить її скасувати та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує на те, що відповідно до п. 198.6 ст.
198 Податкового кодексу України, у разі
якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді по
податковому кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної. Право на
нарахування податкового кредиту
виникає незалежно від того, чи такі
товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду. Отже, на порушення
п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України
ПАТ «Іскра» неправомірно включено до
податкового кредиту грудня 2011 року
податкові накладні на суму 12 963, 40 грн..
На порушення п.201.10 ст.201 та п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України ПАТ
«Іскра» завищено заявлену суму
бюджетного відшкодування за січень 2012
року на суму 101 877,99 грн.. Відтак,
прийнято незаконне та необґрунтоване
рішення.

В судовому засіданні представник
позивача надав пояснення та заперечив
проти доводів апеляційної скарги, а
представник відповідача підтримав їх.

Суд, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає за необхідне її відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що за результатами
позапланової виїзної перевірки ПАТ
"Іскра" СДПІ у м. Львові складено акт
№75/08-20/00214244 від 18.04.2012 року, яким
встановлено завищення суми бюджетного
відшкодування з ПДВ (заявленого на
рахунок в установі банку) за січень 2012
року в загальному розмірі 101877,99 грн.

За наслідками проведеної перевірки та
на підставі акта №75/08-20/00214244 від 18.04.2012
року податковим органом прийнято
спірне податкове повідомлення-рішення
№ /133 від 20.10.2012 року, яким ПАТ
"Іскра" зменшено бюджетне
відшкодування за січень 2012 року на
101877,00 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкції в сумі 50939,00 грн.

Підставою для прийняття зазначеного
податкового повідомлення-рішення став
висновок посадових осіб податкового
органу про порушення, що мали місце при
відображенні позивачем в податковому
обліку господарських операцій з ПП
"Окко-Бізнес", ПП "Корбіз", ТзОВ
"Полімершпагат", ВАТ "Луцький
картонно-руберойдовий комбінат", ДП
"Служба міжнародних автомобільних
перевезень", ПАТ "Запоріжсклофлюс", ТОВ
"Бюро Верітас Україна ЛТД",
Держзовнішінформ, ЗАТ "РК Євротек".

Так, зокрема, з акту податкової
перевірки випливає, що у зв'язку з тим,
що ПП "Окко-Бізнес", ПП "Корбіз" та ТзОВ
"Полімершпагат" відобразили меншу суму
в податкових зобов'язаннях за грудень
2011 року, ніж ПАТ "Іскра" заявила до
бюджетного відшкодування, позивачем
завищено суму податкового кредиту у
податковій звітності за грудень 2011
року на 21903,58 грн.

Факти здійснення операцій з придбання
товарів (робіт, послуг) у ПП
"Окко-Бізнес", ПП "Корбіз", ТзОВ
"Полімершпагат" підтверджуються
доданими позивачем до матеріалів
справи первинними бухгалтерськими
документами, заперечень щодо
оформлення яких податковим органом ні
під час перевірки, ні під час розгляду
справи не висловлювалась.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
ПАТ "Іскра" придбавало у ПП "Окко-Бізнес"
бензин відповідно до накладної на
прихід № від 31.12.2011 року та
накладної на відпуск товарів
№01ОБСК-2428- від 01.12- 31.12.2011 року. З
поміж інших ПП "Окко-бізнес" позивачу
було виписано податкову накладну № 246819
від 31.12.2011 року на загальну суму 92990,85
грн., в т.ч. ПДВ - 18598,17 грн., яка
відповідає вимогам п. 201.1. ст. 201 ПК
України.

ПАТ "Іскра" придбало у ПП "Корбіз" круг
та лист сталевий відповідно до
накладної на прихід №РН-0000235 і
видаткової накладної №РН-0000235 від
08.12.2011року, накладної на прихід №РН-0000234
і видаткової накладної №РН-0000234 від
02.12.2011 року. Під час виконання вказаних
господарських операцій ПП "Корбіз"
надано ПАТ "Іскра" податкову накладну №
8121 від 08.12.2011 року на загальну суму 6542,90
грн. в т.ч. ПДВ - 1308,58 грн. та податкову
накладну № 2121 від 02.12.2011 на загальну
суму 8890,00 грн., в т.ч. ПДВ - 1778,00 грн.

Крім того, ПАТ "Іскра" здійснювалось
придбання в ТзОВ "Полімершпагат"
шпагату поліпропіленового відповідно
до видаткової накладної №1599 від 22.12.2011
року та накладної на прихід №1599 від
26.12.2011 року. Відповідно, ПП "Корбіз"
виписано податкову накладну № 73 від
21.12.2011 року на загальну суму 1312,80 грн., в
т.ч. ПДВ - 218,8 грн.

Слід зазначити, що податковим органом
не заперечувалось фактичне проведення
(реальність) вказаних господарських
операцій. Однак, вказувалось на те, що
сума податку на додану вартість, яка
зазначена у перелічених податкових
накладних, не включена в повному
розмірі ПП "Окко - бізнес", ПП "Корбіз" та
ТзОВ "Полімершпагат" до складу своїх
податкових зобов'язань за грудень 2011
року.

Згідно п.п. 14.1.179. п. 14.1. ст. 14 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року № 2755VІ
(із змінами та доповненнями) (надалі - ПК
України) податкове зобов'язання для
цілей розділу V цього Кодексу - загальна
сума податку на додану вартість,
одержана (нарахована) платником
податку в звітному (податковому)
періоді.

Податковий кредит, у відповідності до
п.14.1.181 ст.14 ПК України, визначається як
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:-
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій, в тому числі, з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п.180.1 ст. 180 ПК України, для
цілей оподаткування платником податку
на додану вартість є: 1) будь-яка особа,
що провадить господарську діяльність і
реєструється за своїм добровільним
рішенням як платник податку у порядку,
визначеному статтею 183 цього розділу; 2)
будь-яка особа, що зареєстрована або
підлягає реєстрації як платник
податку; 3) будь-яка особа, що ввозить
товари на митну територію України в
обсягах, які підлягають оподаткуванню,
та на яку покладається
відповідальність за сплату податків у
разі переміщення товарів через митний
кордон України відповідно до Митного
кодексу України, а також: - особа, на яку
покладається дотримання вимог митних
режимів, які передбачають повне або
часткове умовне звільнення від
оподаткування, у разі порушення таких
митних режимів, встановлених митним
законодавством; - особа, яка
використовує, у тому числі при ввезенні
товарів на митну територію України,
податкову пільгу не за цільовим
призначенням та/або всупереч умовам чи
цілям її надання згідно із цим
Кодексом, а також будь-які інші особи,
що використовують податкову пільгу,
яку для них не призначено.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит згідно
п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України
є дата здійснення першої з наступних
подій: а) дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг); б) дата
отримання податкової накладної.

Відповідно п. 201.10 ст.201 ПК України,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Згідно п. 201.1. ст. 201 ПК України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом (п.201.6
Податкового кодексу України).

Не дозволяється включення до
податкового кредиту будь-яких витрат
по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт
(послуг) - актом прийняття робіт (послуг)
чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт (послуг).У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами (п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України).

Таким чином, податкова накладна є
документом, який підтверджує сплату
покупцем податку на додану вартість в
ціні товару. Право на віднесення сум
податку до податкового кредиту
відповідно до п.п.198.1 ст.198 ПК України
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг;б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України;г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту відповідно до
п.п.198.2. ст.198 ПК України, вважається дата
тієї події, що відбулася раніше, або
дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг, або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Тобто, право на віднесення сум податку
до податкового кредиту і дата
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту передбачено ст.198 Податкового
Кодексу України. Права і дата для
включення до складу податкового
кредиту відповідних сум є вичерпними, і
не передбачають обов'язковості
відслідковування позивачем виникнення
податкових зобов'язань контрагентів,
із якими здійснювались господарські
операції.

Вказана позиція суду неодноразово була
висловлена як Верховним судом України,
так і Європейським судом з прав людини.
Зокрема, в постанові Верховного суду
України від 11.12.2007 року у справі №
21-1376во06 (http://ww-w.reyestr.court.gov.ua/Review/3402041)
також дійшов висновку, що у разі
невиконання контрагентом зобов'язання
зі сплати податку до бюджету,
відповідальність та негативні
наслідки настають саме щодо цієї особи.
Також, у постановах Верховного Суду
України від 09.09.2008 року у справі №
21-500во08 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/2362425), від
01.06.2010 року у справі № 21-573во10
(http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/10528520) судова
палата в адміністративних справах
Верховного Суду України дійшла
висновку, що якщо контрагент не виконав
свого зобов'язання щодо сплати податку
до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи. Вказані
обставини не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування ПДВ у випадку, коли
останній виконав усі передбачені
законом умови стосовно отримання
такого відшкодування та має необхідні
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

Враховуючи все вище наведене, суд
дійшов висновку, що ПАТ "Іскра"
сформувало податковий кредит по
операціях з ПП "Окко-Бізнес", ПП "Корбіз",
ТзОВ "Полімершпагат" в сумі 21903,58 грн.
правомірно, відповідно до вимог
Податкового кодексу України.

Крім іншого, підставою для прийняття
спірного податкового
повідомлення-рішення став висновок
податкового органу про те, що у зв'язку
з тим, що контрагенти ПАТ "Іскра" - ВАТ
"Луцький картонно-руберойдовий
комбінат" та ДП "Служба міжнародних
автомобільних перевезень" підпадають
під критерії суб'єктів господарювання,
що мають ризик здійснення нереальних
(удаваних) операцій, тому загальна сума
сумнівного кредиту по ПДВ за
господарськими операціями позивача з
цими контрагентами становить 67011,01 грн.

Підставою для такого висновку стали
факти порушення відносно ВАТ "Луцький
картонно-руберойдовий комбінат" справи
про банкрутство, а відносно ДП "Служба
міжнародних автомобільних перевезень"
- початок ліквідаційної процедури.

Як вже було зазначено вище, чинним
законодавством не встановлено норм,
які б зобов'язували покупця перевіряти
фінансово-господарський стан продавця,
відслідковувати рішення контрагентів
про стан їх діяльності (можливу
ліквідацію). Крім того, на момент
здійснення позивачем операцій щодо
придбання товарів (послуг) у ВАТ
"Луцький картонно-руберойдовий
комбінат" та ДП "Служба міжнародних
автомобільних перевезень", ці
підприємства діяли на законних
підставах та були внесені до Єдиного
державного реєстру підприємств, що
підтверджують додані до матеріалів
справи виписки з ЄДРПОУ. Крім того,
законодавством не встановлено жодних
підстав для недійсності правочинів
укладених юридичною особою, внаслідок
її подальшої ліквідації чи
банкрутства. Посилання органів
державної податкової служби на
наявність процедур ліквідації чи
банкрутства, в яких перебувають особи -
контрагенти позивача - можуть бути
ознаками фіктивності таких
підприємств, однак вказане твердження
не є безумовним. Навпаки, як ліквідація
так і банкрутство є звичайними
господарськими процедурами, що
передбачені законодавством і можуть
застосовуватись до підприємств, а
висновки про здійснення ними фіктивних
господарських операцій повинні
оформлювати з урахування цілого ряду
обставин - умови господарської
діяльності, наявність власних основних
засобів, трудових ресурсів, строк
господарської діяльності, оцінка
первинних документів тощо.

Господарська діяльність у розумінні
п.п.14.1.36. ст.14 ПК України, - це діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.2 статті 3 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" № 996-XIV
від 16.07.1999 року, бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Згідно з п.1 статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Поняття господарської операції
визначено в ст. 1 вищевказаного Закону,
це - дія або подія, яка викликає зміни у
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства, а
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.1 та ч.2 статті 9 цього ж
Закону (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо-безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа;
дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Норми аналогічного змісту містить
"Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку", затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№88 від 24.05.1995 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 5 червня
1995 року за №168/704.

Згідно п.2.4 даного Положення (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) первинні
документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи від імені яких
складений даний документ, назва
документа (форми), дата і місце
складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Відповідно до п.2.16 даного Положення,
забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать нормативно-правовим актам,
встановленому порядку приймання,
зберігання і витрачання грошових
коштів, товарно-матеріальних цінностей
та іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, власникам, іншим юридичним і
фізичним особам.

Правомірність формування податкового
кредиту та реальність здійснення
операцій по придбанню позивачем
товарів у ВАТ "Луцький
картонно-руберойдовий комбінат"
підтверджується на сам перед договором
№ 47 від 18.02.2011 року на поставку
картонно-паперової продукції в
кількості, асортименті та ціні, що
визначені в специфікаціях, самими
специфікаціями, що є невід'ємними
частинами договору, податковими
накладними, накладними на отримання,
накладними на прихід і
товарно-транспортними накладними з
відмітками про відвантаження картону
зі складу ВАТ "Луцький
картонно-руберойдовий комбінат" та
відміткою про отримання позивачем
товару - штампа заводу картонажних
виробів ПАТ "Іскра".

Придбання картонажних виробів
позивачем безпосередньо пов'язано з
його господарською діяльністю -
електролампова промисловість.

Слід також зазначити, що ухвалою
Господарського суду Волинської
області від 09.10.2012 року припинено
провадження у справі про банкрутство
ВАТ "Луцький картонно-руберойдовий
комбінат в зв'язку із затвердженням
мирової угоди з кредиторами боржника.

Щодо правомірності формування
податкового кредиту та реальності
здійснення операцій по придбанню
послуг ПАТ "Іскра" у ДП "Служба
міжнародних автомобільних перевезень",
то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.4 Порядку оформлення,
видачі, використання, обліку та
звітності щодо дозволів Європейської
Конференції Міністрів Транспорту
(ЄКМТ) на перевезення вантажів
автомобільним транспортом між
країнами - членами ЄКМТ, який
затверджений наказом Міністерства
транспорту України №757 від 20.08.2004 року
(в редакції від 15.06.2011 року),
автомобільний транспортний засіб -
дорожній транспортний засіб, за
допомогою якого здійснюється
перевезення вантажів автомобільними
дорогами чи виконання спеціальних
робочих функцій; дозвіл - документ, який
дає право на використання
транспортного засобу для міжнародного
автомобільного перевезення вантажу
або проїзду без вантажу по території
іноземної держави.

Відповідно до п. 2.1 вказаного Порядку,
оформлення і видачу дозволів ЄКМТ
українським автоперевізникам здійснює
Державне підприємство "СМАП". При цьому
перевізник в установленому порядку
здійснює відшкодування ДП "СМАП"
витрат, пов'язаних з проведенням
комплексу робіт щодо оформлення
дозволів.

Відповідно до Закону України "Про
автомобільний транспорт", Указу
Президента від 06.04.2011 року № 387 "Про
Положення про Державну інспекцію
України з безпеки на наземному
транспорті", постанови Кабінету
Міністрів України від 09.06.2011 року № 929
"Деякі питання надання Державною
інспекцією з безпеки на наземному
транспорті, Державною авіаційною
службою, Державною інспекцією з
безпеки на морському та річковому
транспорті, Державним агентством з
туризму та курортів і капітанами
морських торговельних портів платних
адміністративних послуг" та
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 17.08.2011 року № 771-р "Про
погодження пропозиції щодо ліквідації
державного підприємства " Служба
міжнародних автомобільних перевезень"
з 1 вересня 2012 року, дозвільні документи
для здійснення перевезення пасажирів
та вантажів в міжнародному сполученні
почали оформлюватись та видаватись у
пунктах видачі дозволів
Укртрансінспекції на території країни.

Враховуючи вищенаведене, до 1 вересня
2012 року оформленням і видачею дозволів
на міжнародні автомобільні
перевезення вантажу або проїзду без
вантажу по території іноземної держави
займалося лише державне підприємство
"СМАП". Останній дозвіл ДП "СМАП" видало
ПАТ "Іскра" 08.01.2012 року, тобто у строк та
межах своїх повноважень.

Факт отримання ПАТ "Іскра" у ДП "СМАП"
дозвільних документів підтверджуються
наявними в матеріалах справи
податковими накладними, квитанціями
про здійснення оплати за послуги по
оформленню, видачі, обслуговування
дозволів ЄМКТ, договором №236Є від 30.12.2010
року про надання послуг з оформлення та
обслуговування дозволів
багаторазового використання ЄКМТ,
додатковою до нього угодою № 1 від
12.05.2011 року, графіками розрахунків
відшкодування витрат, пов'язаних з
оформленням, видачею, звітністю та
обслуговуванням дозволів
багаторазового використання ЄКМТ,
актами виконаних робіт по видачі,
оформленню і обслуговуванню дозволів
ЄКМТ тощо.

Зауважень щодо оформлення первинних
бухгалтерських документів по ВАТ
"Луцький картонно-руберойдовий
комбінат" та ДП "Служба міжнародних
автомобільних перевезень" податковим
органом не висловлювалось.

Таким чином, на підставі поданих
документів суд дійшов висновку про
правомірність включення ПАТ "Іскра" до
складу податкового кредиту суму ПДВ по
операціях із ВАТ "Луцький
картонно-руберойдовий комбінат" та ДП
"Служба міжнародних автомобільних
перевезень" за січень 2012 року в розмірі
67011,01 грн.

Щодо тверджень позивача про
правомірність включення ним до
податкового кредиту сум ПДВ за
податковими накладними №226 від 24.12.2010
року, №3442 від 10.12.2010 року, №13107 від 17.12.2010
року, №25449 від 24.12.2010 року, №25450 від
24.12.2010 року, №25451 від 24.12.2010 року, №24258
від 07.12.2010 року, №24259 від 07.12.2010 року,
№24257 від 07.12.2010 року по господарських
операціях з ПАТ "Запоріжсклофлюс", ТОВ
"Бюро Верітас Україна ЛТД",
Держзовнішінформ, ЗАТ "РК Євротек" на
загальну суму ПДВ 12963,40 грн., суд
зазначає наступне.

Відповідно до абз. 3 п. 198.6 ст. 198 ПК
України, у разі якщо платник податку не
включив у відповідному звітному
періоді до податкового кредиту суму
податку на додану вартість на підставі
отриманих податкових накладних, таке
право зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

З долучених до матеріалів справи копій
податкових накладних з відмітками про
їх надходження та реєстрацію до ПАТ
"Іскра" вбачається, зокрема, що
податкова накладна №226 виписана 24.12.2010
року, однак, отримана 28.12.2011 року;
податкова накладна №3442 виписана 10.12.2010
року, однак, отримана 29.12.2011 року;
податкова накладна №13107 виписана 17.12.2010
року, однак, отримана 29.12.2011 року,
податкова накладна №25449 виписана 24.12.2010
року, однак, отримана 29.12.2011 року,
податкова накладна №25450 виписана 24.12.2010
року, однак, отримана 29.12.2011 року,
податкова накладна №25451 виписана 24.12.2010
року, однак, отримана 29.12.2011 року,
податкова накладна №24258 виписана 07.12.2010
року, однак, отримана 29.12.2011 року,
податкова накладна №24259 виписана 07.12.2010
року, однак, отримана 29.12.2011 року,
податкова накладна №24257 виписана 07.12.2010
року, однак, отримана 29.12.2011 року.

Тобто, як вбачається з матеріалів
справи, податковий кредит по вказаних
податкових накладних сформований за
рахунок сум податку на додану вартість
поза межами 365 календарних днів з дати
складання податкової накладної,
всупереч вимогам абз. 3 п. 198.6 ст. 198 ПК
України.

Таким чином, правомірність включення
ПАТ "Іскра" до податкового кредиту сум
ПДВ за податковими накладними №226 від
24.12.2010 року, №3442 від 10.12.2010 року, №13107 від
17.12.2010 року, №25449 від 24.12.2010 року, №25450
від 24.12.2010 року, №25451 від 24.12.2010 року,
№24258 від 07.12.2010 року, №24259 від 07.12.2010
року, №24257 від 07.12.2010 року по
господарських операціях з ПАТ
"Запоріжсклофлюс", ТОВ "Бюро Верітас
Україна ЛТД", Держзовнішінформ, ЗАТ "РК
Євротек" на загальну суму ПДВ 12963,40 грн.
в судовому засіданні не підтверджена.

За наслідками розгляду справи колегія
суддів погоджується з твердженнями
позивача про відсутність порушення ним
норм податкового законодавства по
контрагентах ПП "Окко-Бізнес", ПП
"Корбіз", ТзОВ "Полімершпагат", ВАТ
"Луцький картонно-руберойдовий
комбінат", ДП "Служба міжнародних
автомобільних перевезень", описаних в
акті перевірки №75/08-20/00214244 від 18.04.2012
року.

Висновки відповідача, як органу
державної податкової служби, про
безпідставність формування
податкового кредиту січня 2012 року по
контрагентах ПП "Окко-Бізнес", ПП
"Корбіз", ТзОВ "Полімершпагат", ВАТ
"Луцький картонно-руберойдовий
комбінат", ДП "Служба міжнародних
автомобільних перевезень" договорів є
обґрунтованими, послідовними та не
знайшли свого підтвердження зібраними
у справі належними та допустимими
доказами та ґрунтуються на
припущеннях.

Враховуючи наведене, в суду відсутні
правові підстави вважати правомірним
спірне податкове повідомлення-рішення,
якими ПАТ "Іскра" зменшено суму
бюджетного відшкодування по операціях
з ПП "Окко-Бізнес", ПП "Корбіз", ТзОВ
"Полімершпагат", ВАТ "Луцький
картонно-руберойдовий комбінат", ДП
"Служба міжнародних автомобільних
перевезень" та застосовано штрафні
(фінансові) санкцій на підставі ст. 123
Податкового кодексу України.

В той же час правомірним є висновок
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків в м. Львові
Державної податкової служби про
позбавлення позивача права на бюджетне
відшкодування відповідно до
податкових накладних, виписаних ПАТ
"Запоріжсклофлюс", ТОВ "Бюро Верітас
Україна ЛТД", Держзовнішінформ, ЗАТ "РК
Євротек" і застосування до ПАТ "Іскра" в
цій частині штрафних (фінансових)
санкцій.

Слід зазначити, що наслідком
невідповідності частини рішення
суб'єкта владних повноважень вимогам
чинного законодавства є визнання
такого акта частково протиправним при
умові, що цю частину може бути
ідентифіковано (відокремлено, названо)
та що без неї оспорюваний акт в іншій
частині (частинах) не втрачає свою
цілісність, значення. Зокрема, частково
протиправним можна визнати якусь
частину, пункт, речення рішення або
рішення в частині нарахування певної
суми окремого виду податку чи збору,
накладення штрафних (фінансових)
санкцій в якійсь сумі.

У даному випадку суд, констатуючи
неправомірне завищення сум бюджетного
відшкодування по контрагентах ПАТ
"Запоріжсклофлюс", ТОВ "Бюро Верітас
Україна ЛТД", Держзовнішінформ, ЗАТ "РК
Євротек" в зв'язку з порушенням
позивачем вимог Податкового кодексу
України стосовно формування
податкового кредиту по податкових
накладних, які слід було б включити у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту протягом 365
календарних днів з дати складання
таких податкових накладних, не може
визнати недійсним рішення СДПІ в м.
Львові від 20.04.2012 року № /133 в
якійсь певній сумі, оскільки суд не
може підміняти державний орган,
рішення якого оскаржується, приймаючи
замість рішення, яке визнається
протиправним, інше рішення, яке б
відповідало закону, та давати вказівки,
які б свідчили про вирішення питань,
які належать до компетенції такого
суб'єкта владних повноважень.

Разом з тим, приймаючи до уваги те, що
рішення, в якому недійсну частину не
можна виокремити, ідентифікувати, є
недійсним в цілому, суд вважає за
необхідне скасувати податкове
повідомлення-рішення від 20.04.2012 року №
/133 повністю.

Дана обставина надасть податковому
органу можливість в установленому
Податковим кодексом України порядку
визначити суму завищення ПАТ "Іскра"
бюджетного відшкодування по
контрагентах ПАТ "Запоріжсклофлюс", ТОВ
"Бюро Верітас Україна ЛТД",
Держзовнішінформ, ЗАТ "РК Євротек" за
наслідками перевірки, оформленої актом
№75/08-20/00214244 від 18.04.2012 року та прийняти
на ту суму нове рішення (про зменшення
суми бюджетного відшкодування та
застосувати в зв'язку з цим штрафні
(фінансові) санкції.

Зазначена позиція суду також викладена
в постанові ВАСУ від 17.02.2011 року в
справі № 17781/07 та постанові ВСУ від
05.12.2006 року в справі за позовом ЗАТ
"Київський склотарний завод".

З урахуванням всього викладеного,
податкове повідомлення-рішення СДПІ в
м. Львові від 20.04.2012 року № /133 є
протиправним та підлягає скасуванню.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
в м. Львові Державної податкової служби
- залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 05 березня
2013 року у справі №2а-9801/12/1370 - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич