Справа № 819/38/14-а
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/38/14-a

"12" лютого 2014 р.

Тернопільський окружний
адміністративний суд в складі

головуючого судді Жука А.В.

при секретарі судового засідання
Порплиці Т.В.

за участі:

представника позивача: Галюка О.В.

представника відповідача: Мартинович
С.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу

за позовною заявою Національного
заповідника "Замки Тернопілля"

до Державної фінансової інспекції в
Тернопільській області

про скасування пункту 2 Вимог щодо
усунення порушень, виявлених ревізією,
-

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного
адміністративного суду звернувся
Національний заповідник "Замки
Тернопілля" (далі по тексту - НЗ "Замки
Тернопілля", Заповідник або позивач) з
адміністративним позовом до Державної
фінансової інспекції в Тернопільській
області (далі по тексту - ДФІ в
Тернопільській області або відповідач)
про визнання протиправним пункту 2
вимог, викладених в листі ДФІ в
Тернопільській області "Вимоги щодо
усунення порушень, виявлених ревізією"
№19-04-13-14/9036 від 20.12.2013.

В обґрунтування позову зазначено, що
видатки на заробітну плату
працівників, які знаходяться в штаті
установи, утримуються за рахунок
коштів загального фонду і надають в
межах норм робочого часу платні
послуги (екскурсоводи, квиткові
касири), не можуть плануватись і
проводитись за рахунок коштів
спеціального фонду, оскільки вказані
посади існують для реалізації основної
діяльності Заповідника, належного його
функціонування та повинні
утримуватись за загальним фондом
Державного бюджету, Заповідником
видатки на заробітну плату проводились
за рахунок загального фонду згідно
затвердженого штатного розпису на
виконання реалізації статутних
завдань за визначеними напрямками
діяльності.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримали з
мотивів викладених в позовній заяві,
просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення заперечив
з мотивів викладених в письмових
запереченнях проти позову. Додатково
вказали, що оскільки деякими
працівниками Національного
заповідника "Замки Тернопілля"
надавались платні послуги, а кошти від
надання платних послуг зараховуються
до спеціального фонду, то і заробітну
плату за робочий час затрачений на
надання таких платних послуг
працівникам слід було виплачувати за
рахунок спеціального фонду. Просили в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представникіав
позивача та представника відповідача,
повно і всебічно з'ясувавши всі
обставини справи в їх сукупності на
підставі чинного законодавства,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до п. 1.2.2.3 Плану
контрольно-ревізійної роботи
Держфінінспекції України на ІV квартал
2013 року проведено планову ревізію
фінансово-господарської діяльності НЗ
"Замки Тернопілля" за період з 01.04.2009 по
30.09.2013, результати якої відображено в
акті ревізії №02-22/214 від 06.12.2013 (а.с. 66 -
100).

Зокрема, ревізією обсягів власних
надходжень позивача (розділ 2 акту)
встановлено, що за період, що охоплений
ревізійними заходами, до спеціального
фонду Національного заповідника "Замки
Тернопілля" надійшло за 2009 рік коштів в
сумі 538,17 тис. грн., за 2010 рік - 625,92 тис.
грн., за 2011 рік - 682,92 тис. грн., за 2012 рік -
742,42 тис. грн., за 2013 рік (станом на 01.10.2013)
- 528,24 тис. грн.

Ревізією встановлено, що згідно
штатних розписів складених та
затверджених по загальному фонду на 2013
рік, в Заповіднику працювало в січні -
вересні 2013 року 7 екскурсоводів та 2
квиткових касири, річний фонд оплати
праціяких становив 369184,00 грн., в тому
числі на січень-вересень 276888,00 грн.
Вкуазані посади утримувались за
рахунок коштів загального фонду. За
рахунок коштів спеціального фонду
утримання вказаних посад не
проводилось.

Ревізією покриття видатків, повязаних
з наданням платних послуг, за рахунок
коштів загального фонду кошторису
встановлено, що видатки на заробітну
плату, сплату єдиного соціального
внеску екскурсоводам та квитковим
касирам проводились за рахунок коштів
загального фонду. Відновлення касових
видатків загального фонду на заробітну
плату екскурсоводів, квиткових касирів
та сплату єдиного соціального внеску,
не проводилась.

Згідно проведеного розрахунку та суми
витрат за кодами економічної
класифікації видатків у складі
собівартості послуг (за їх видами)
незаконні видатки загального фонду на
покриття витрат спеціального фонду за
січень-вересень 2013 року становили 110197,16
грн., в тому числі за КЕКВ 2111 "Заробітна
плата" - 83294,31 грн., за КЕКВ 2120
"Нарахування на заробітну плату" - 26902,85
грн., чим порушено ст. 13, п. 4 ст. 23 та п.1 ч.
1 ст. 116 Бюджетного Кодексу України, п. 23
та п. 49 "Порядку складання, розгляду,
затвердження та основних вимог до
виконання кошторисів бюджетних
установ", затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №228 від
28.02.2002 щодо дотримання послідовності
видатків спеціального фонду у межах і
відповідно до надходжень.

Також ревізори дійшли висновку, що
Заповілдником внесено недостовірні
дані до бюджетного запиту на 2013 рік в
частині планування коштів загального
фонду на видатки, які повинні
проводитись за рахунок коштів
спеціального фонду. Як наслідок, в
кошторисі доходів і видатків на 2013 рік
затверджені необгрунтовані бюджетні
асигнування загального фонду на суму
110197,16 гривень, чим нанесено збитків
загальному фонду на вказану суму.

Не погодившись із висновками ревізії
Національним заповідником "Замки
Тернопілля" були подані заперечення до
акту ревізії, які були відхилені
висновком на заперечення до акта
ревізії, затвердженим заступником
начальника Держфінінспекції в
Тернопільській області 18.12.2013 (а.с. 52).

20 грудня 2013 року ДФІ в Тернопільській
області на адресу Національного
заповідника "Замки Тернопілля"
направлено лист "Вимоги щодо усунення
порушень, виявлених ревізією"
№19-07-13-14/9036, пунктом 2 якого позивачу
пред'явлено наступні вимоги: "Ревізією
встановлено, що в порушення ст. 13, п. 4 ст.
23 та п.1 ч. 1 ст. 116 Бюджетного Кодексу
України, п. 23 та п. 49 "Порядку складання,
розгляду, затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№228 від 28.02.2002 проведено покриття
видатків спеціального фонду за рахунок
загального фонду кошторису на
заробітну плату та нарахування на
заробітну плату, що призвело до збитків
загальному фонду на суму 110197,16 гривень,
у звязку з чим зобовязано провести
відновлення касових видатків
загального фонду за рахунок коштів
спеціального фонду за 2013 рік за КЕКВ 2111
"Заробітна плата" - на суму 83294,31 грн., за
КЕКВ 2120 "Нарахування на заробітну
плату" - на 26902,85 грн. У разі непроведення
відновлення касових видатків до
завершення звітного періоду "31.12.2013)
вказані суми перерахувати до
державного бюджету за кодом 21080500 "Інші
надходження" на реєстраційний рахунок
0198.

Не погодившись із зазначеними вимогами
Національний заповідник "Замки
Тернопілля" оскаржило їх в судовому
порядку.

Національний заповідник "Замки
Тернопілля" є державним культурно -
освітнім та науково дослідним музейним
закладом, створеним відповідно до
постанови КМУ від 08.02.1994 №78 на базі
пам'яток історії та культури замкового
ансамблю м.Збаража з метою збереження
пам'ятних місць, пов'язаних з
Визвольною війною українського народу
1648-1654 років та у зв'язку з 400-річчям від
дня народження Богдана Хмельницького.

Статус національного надано
заповіднику згідно Указу Президента
України від 15.01.2005 №35 "Про надання
державному історико - культурному
заповіднику у місті Збаражі статусу
національного".

Згідно статті 28 Закону України "Про
культуру" держава сприяє забезпеченню
закладів культури, закладів освіти
сфери культури будівлями, спорудами,
приміщеннями, збудованими за
спеціальними проектами, або іншими
упорядженими приміщеннями, що
відповідають потребам закладу
культури створенню виробничої бази з
випуску спеціального обладнання для
закладів культури, музичних
інструментів, техніки для атракціонів,
допоміжних матеріалів і засобів для
індивідуальної художньої творчості, а
також розвитку мережі спеціалізованих
виробництв.

Відповідно до ст.29 ЗУ "Про культуру"
оплата праці у сфері культури має
забезпечувати створення належних
матеріальних умов для ефективної
самостійної творчої діяльності
працівника, підвищення престижності
професії, сприяти підвищенню його
кваліфікації, стимулювати залучення
талановитої молоді до діяльності у
сфері культури.

Фінансування заповідника здійснюється
за рахунок коштів державного бюджету
на підставі та у відповідності до
кошторису. Відповідно до порядку
складання, розгляду, затвердження та
основних вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.02.2002 №228 далі - Порядок) кошторис
бюджетної установи - основний плановий
фінансовий документ бюджетної
установи, яким на бюджетний період
встановлюються повноваження щодо
отримання надходжень і розподіл
бюджетних асигнувань на взяття
бюджетних зобов'язань та здійснення
платежів для виконання бюджетною
установою своїх функцій та досягнення
результатів, визначених відповідно до
бюджетних призначень.

Статтею 13 Бюджетного кодексу України
передбачено, що бюджет може складатися
із загального та спеціального фондів.

Складовими частинами спеціального
фонду бюджету є: 1) доходи бюджету
(включаючи власні надходження
бюджетних установ), які мають цільове
спрямування; 2) видатки бюджету, що
здійснюються за рахунок конкретно
визначених надходжень спеціального
фонду бюджету (у тому числі власних
надходжень бюджетних установ); 3)
кредитування бюджету (повернення
кредитів до бюджету з визначенням
цільового спрямування та надання
кредитів з бюджету, що здійснюється за
рахунок конкретно визначених
надходжень спеціального фонду
бюджету); 4) фінансування спеціального
фонду бюджету.

Власні надходження бюджетних установ
отримуються додатково до коштів
загального фонду бюджету і включаються
до спеціального фонду бюджету.

Частиною 4 статті 23 Бюджетного кодексу
визначено, що витрати спеціального
фонду бюджету мають постійне бюджетне
призначення, яке дає право провадити їх
виключно в межах і за рахунок фактичних
надходжень спеціального фонду бюджету
(з дотриманням вимог частини другої
статті 57 цього Кодексу), якщо цим
Кодексом та/або законом про Державний
бюджет України (рішенням про місцевий
бюджет) не встановлено інше.

Пунктом 23 Порядку складання,
затвердження та основних вимог до
виконання кошторисів бюджетних
установ видатки спеціального фонду
кошторису за рахунок власних
надходжень плануються у такій
послідовності: за встановленими
напрямами використання, на погашення
заборгованості установи з бюджетних
зобов'язань за спеціальним та
загальним фондом кошторису та на
проведення заходів, пов'язаних з
виконанням основних функцій, які не
забезпечені (або частково забезпечені)
видатками загального фонду.

При цьому розпорядник бюджетних коштів
здійснює коригування обсягів узятих
бюджетних зобов'язань за загальним
фондом кошторису для проведення
видатків з цих зобов'язань із
спеціального фонду кошторису
відповідно до бюджетного
законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні, та
не заперечується сторонами, власні
надходження Національного заповідника
"Замки Тернопілля", отримані як плата за
надані платні послуги позивачем
включались до спеціального фонду
кошторису.

Постановою КМ України "Про
затвердження переліку платних послуг,
які можуть надаватися закладами
культури, заснованими на державній та
комунальній формі власності" №1271 від
12.12.2011 затверджено перелік платних
послуг, які можуть надаватися
закладами культури.

Відповідно до пунктів 12, 13 вказаного
Переліку заклади культури надають
платні послуги, зокрема, з
обслуговування екскурсійних груп і
окремих відвідувачів на територіях та
у приміщеннях музеїв, під час огляду
експозицій, виставок, відвідування
заповідників, музеїв та виставок.

Відповідно до статуту позивача,
затвердженого наказом Міністерства
культури України від 07.05.2012 №454
заповідник створено з метою:
забезпечення охорони та популяризації
памяток культурної спадщини,
розташованих на його території,
проведення ноуково-дослідної,
науково-методичної музейної,
виставкової, екскурсійної та
культурно-освітньої роботи.

Відповідно до паспорту бюджетної
програми, затвердженої спільним
наказом Міністерства культури України
та Міністерства фінансів України від
28.02.2013 №127/343, де визначено основні
завдання та мету бюджетної програми,
наказом №509 від 10.06.2013 затверджено
штатний розпис Національного
заповідника "Замки Тернопілля".

Крім того, постановою КМ України "Про
реалізацію окремих положень частини
другої статті 28 Закону України "Про
музеї та музейну справу"" №82 від 22.01.2005
затверджено перелік посад працівників
державних і комунальних музеїв, які
провадять культурно-освітню та
науково-дослідну діяльність, пов'язану
з комплектуванням музейних зібрань,
експозиційною, фондовою, видавничою,
реставраційною, пам'яткоохоронною
роботою, який, зокрема, містить і посаду
екскурсоводів, які є штатними
одиницями бюджетної установи і в
сукупності з іншими штатними
працівниками здійснюють діяльність
Заповідника стосовно реалізації
основної мети створення та діяльності
Заповідника.

Крім того, відповідно до штатного
розпису Заповідника для реалізації
основної діяльності передбачено
структурний підрозділ "Відділ
обслуговування туристів та
масово-освітньої роботи", штатними
одиницями якого є екскурсоводи та
квиткові касири.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
посади квиткових касирів та
екскурсоводів затверджені в штатному
розписі з метою реалізації основної
діяльності національного заповідника
"Замки Тернопілля", належного його
функціонування, а отже утримання таких
працівників за рахунок загального
фонду бюджету є правомірним.

Використання коштів спеціального
фонду, які надійшли як плата за послуги
здійснювались відповідно до п. 23, 49
Порядку складання, затвердження та
основних вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ за встановленими
напрямками використання, на погашення
заборгованості установи з бюджетних
зобов'язань за спеціальним та
загальним фондом та на проведення
заходів пов'язаних з виконанням
основних функцій, які не забезпечені
видатками загального фонду.

Як вбачається з акту ревізії, жодних
фактів нецільового використання
коштів спеціального фонду кошторису
або їх використання з порушенням
бюджетних призначень не встановлено.

Відповідно до переліку груп власних
надходжень бюджетних установ, вимог
щодо їх утворення та напрямів
використання, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 17
травня 2002 року N 659 (втратила чинність 9
березня 2011 року, відповідні положення
включені до Бюджетного кодексу
України), надходження від плати за
послуги, що надаються бюджетними
установами згідно з їх функціональними
повноваженнями, тобто пов'язаних з
виконанням основних функцій і завдань
цих установ, використовуються на
покриття витрат, пов'язаних з
організацією та наданням цих послуг.
Такими витратами перш за все є
забезпечення необхідними матеріалами,
обладнанням, технікою, інвентарем,
виготовленням бланків тощо.

Виходячи із аналізу зазначених норм
законодавства, видатки на заробітну
плату обчислюються та плануються у
складі спеціального фонду залежно від
обсягу діяльності, що провадиться за
рахунок цих коштів, із застосуванням
встановлених законодавством норм.

Тобто у разі коли роботи виконуються
госпрозрахунковими структурними
підрозділами бюджетної установи або
працівниками, зайнятими наданням цих
послуг понад норми їх робочого часу, і
відповідно підлягають оплаті за
відпрацьований час, то за штатним
розписом мають бути затверджені
відповідні посади, які утримуються за
рахунок спеціального фонду.

При виконанні робіт з надання
відповідних послуг у межах норм
робочого часу штатними працівниками,
які утримуються за рахунок загального
фонду (в разі неможливості виділити
окремі структурні підрозділи для
надання відповідних послуг), у
спеціальному фонді можуть плануватися
лише кошти на встановлення надбавок за
складність та напруженість і на
преміювання цих працівників.

При цьому при плануванні видатків на
преміювання вищезазначених
працівників мають бути враховані
положення пункту 23 Порядку складання,
розгляду, затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ (затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.02.2002 р. N 228), відповідно до яких
видатки спеціального фонду плануються
у такій послідовності: за
встановленими напрямами використання,
на погашення заборгованості установи з
бюджетних зобов'язань за спеціальним
та загальним фондом кошторису та на
проведення заходів, пов'язаних з
виконанням основних функцій, які не
забезпечені (або частково забезпечені)
видатками загального фонду.

Аналогічну позицію висловило і
Міністерство фінансів України на запит
Головного контрольно-ревізійного
управління України щодо проведеної
ревізії фінансово-господарської
діяльності державного закладу <...> (акт
якої підписано із запереченнями), за
результатами якої Головним
контрольно-ревізійним управлінням
встановлене нецільове використання
бюджетних коштів, передбачених на
виплату заробітної плати працівникам
поліклініки (які проводили платні
медичні огляди), що здійснювалася за
рахунок коштів загального фонду
бюджету, у своєму листі "Про надання
роз'яснень" №31-07320-16-9/22626 від 14.09.2011.

Як вбачається із матеріалів справи,
зокрема, пояснень представника
Національного заповідника "Замки
Тернопілля", наданих під час ревізії
платні послуги працівниками позивача
надавалися в межах норм робочого часу,
а при виплаті заробітної плати він
керувався роз'ясненнями Мінфінну
№31-07320-16-9/22626 від 14.09.2011.

Позивачем на підставі табелів обліку
робочого часу всім працівникам
виплачувалась заробітна плата за
рахунок коштів загального фонду
кошторису, крім того, за надання
платних послуг працівникам, задіяним у
наданні таких послуг, здійснювалось
преміювання за рахунок коштів
спеціального фонду кошторису.

Також суд вважає за необхідне звернути
увагу на ту обставину, що відповідно до
розділу 3 акту ревізії "Дотримання
законодавства під час використання
коштів, виділених на здійснення
заходів і завдань державних цільових
програм" (а.с. 76) - у період, що
ревізувався, кошти на здійснення
заходів і завдань державних цільових
програм, не виділялися.

Отже висновки ревізії викладені в
розділі 2 та розділі 3 акту ревізії
містять суперечливі твердження, що в
свою чергу ставить під сумнів
обґрунтованість та правомірність
висновків ревізії та оскаржуваної
вимоги.

За наведених обставин суд приходить до
переконання, що при виплаті заробітної
плати працівникам позивача за рахунок
коштів загального фонду кошторису,
Національного заповідника "Замки
Тернопілля" не було порушено вимог
чинного законодавства, зокрема
Бюджетного кодексу України.

Крім того, судом береться до уваги
Постанова Збаразького районного суду
Тернопільської області у справі
№598/2289/13-п від 30.12.213 про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_4 - заступника генерального
директора Національного Заповідника
"Замки Тернопілля" за ч. 1 ст. 16412 КУпАП,
якою в притягненні ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності
відмовлено, а справу провадженням
закрито за відсутністю в її діях складу
адміністративного правопорушення.

Частиною першою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Разом з тим, відповідачем - Державною
фінансовою інспекцією у
Тернопільській області не надано суду
достатніх та беззаперечних доказів на
підтвердження порушень фінансової
дисципліни з боку Національного
заповідника "Замки Тернопілля", які
викладені в акті ревізії №04-22/214 від
06.12.2013 та зазначених у п. 2 вимог,
викладених в листі ДФІ в
Тернопільській області "Вимоги щодо
усунення порушень, виявлених ревізією"
№19-04-13-14/9036 від 20.12.2013, а судом таких
доказів не здобуто.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

При розгляді справи, суд перевіряє
відповідність оскаржуваного рішення
принципам, визначеним ч.3 ст.2 КАС
України.

Проаналізувавши наявні матеріали та
обставини справи, подані сторонами
докази, а також норми що діяли на час
правовідносин, що були предметом
розгляду у даній справі суд прийшов до
внутрішнього переконання про
безпідставність, необґрунтованість та
протиправність обов'язкових вимог
відповідача, викладених в п. 2 листа ДФІ
в Тернопільській області "Вимоги щодо
усунення порушень, виявлених ревізією"
№19-04-13-14/9036 від 20.12.2013, в зв'язку з чим
позов підлягає до задоволення, а пункт 2
вказаних обов'язкових вимог - до
скасування.

Керуючись ст.ст. 35,70,71,79,86,128,153,158-163,167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
пункт 2 обов'язкових вимог, викладених в
листі Державної фінансової інспекції в
Тернопільській області "Вимоги щодо
усунення порушень, виявлених ревізією"
№19-04-13-14/9036 від 20 грудня 2013 року.

3. Повернути з Державного бюджету
України на користь Національного
заповідника "Замки Тернопілля" (, вул. Б.Хмельницького, буд. 6,
м. Збараж, Збаразький район,
Тернопільська область) судовий збір в
розмірі 220,00 гривень (двісті двадцять
гривень 00 копійок) сплачений
відповідно до квитанції №6721532 від 14
січня 2014 року.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строків апеляційного
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо воно не
скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду
справи.

(Постанова в повному обсязі
виготовлена та підписана 17.02.2014)

Головуючий суддя
Жук А.В.

копія вірна

Суддя
Жук А.В.