Справа № 2а-0570/14119/11
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/12211/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Заїки М.М.,

суддів
Стародуба О.П.,

Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області, управління
Державної автомобільної інспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області, Головного управління
Державного казначейства України в
Донецькій області про визнання дій
неправомірними та стягнення примусово
сплаченого збору,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області, управління
Державної автомобільної інспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області, Головного управління
Державного казначейства України в
Донецькій області про визнання дій
неправомірними та стягнення примусово
сплаченого збору.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 14 листопада
2011 року в задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2012
року скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нову постанову,
якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
частково. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь позивача
суму сплаченого за квитанцією №44.185.5
від 04 серпня 2011 року збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування при купівлі автомобіля у
розмірі 12350,72 грн. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник
начальник управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м.
Маріуполя Донецької області просить
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2012
року скасувати, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 14
листопада 2011 року залишити в силі,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій щодо правильності
застосування ними норм матеріального
та процесуального права, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 у липні 2011 року
придбав автомобіль марки Volkswagen Touareg,
при реєстрації якого ним було сплачено
до державного бюджету збір на
загальнообов'язкове пенсійне
страхування в розмірі 3% від вартості
автомобіля у сумі 12350,72 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
сплачена позивачем сума збору на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування з операції купівлі
легкового автомобіля не є помилково
сплаченою та не підлягає поверненню.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про часткове задоволення позову, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що відповідно до Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» обов'язок зі сплати збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування покладається на осіб лише
у випадку відчуження, а не при купівлі
автомобілів.

Колегія суддів касаційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
апеляційної інстанції з огляду на
наступне.

Пунктом 7 статті 1 Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» від 26 червня 1997 року
№400/97-ВР (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин) визначено
вичерпний перелік осіб - платників
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування, передбачено, що
платниками збору є юридичні та фізичні
особи при відчуженні легкових
автомобілів, крім легкових
автомобілів, якими забезпечуються
інваліди, та тих автомобілів, які
переходять у власність спадкоємцям за
законом.

Натомість, відповідно до пункту 12
Порядку сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 листопада 1998
року №1740, платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів є підприємства,
установи та організації всіх форм
власності, а також фізичні особи, які
набувають право власності на такі
автомобілі, зокрема, шляхом їх купівлі,
у тому числі у виробників або
торгівельних організацій (крім
випадків забезпечення автомобілями
інвалідів згідно із законодавством).

Отже, на час виникнення спору положення
Порядку сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій
суперечили вимогам Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» у частині регулювання
правовідносин зі сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій з відчуження
легкових автомобілів.

Відповідно до частини четвертої статті
9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду
України, яке міститься в постанові від
01 листопада 1996 року №9 (пункт 5),
зазначено, що судам необхідно виходити
з того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого органу
(акти Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону. Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Враховуючи наведене та виходячи із
загальних засад пріоритетності
законів над підзаконними актами, при
вирішенні цього спору пріоритетними є
норми Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування».

Аналогічна правова позиція була
викладена у постанові Верховного Суду
України від 26 лютого 2013 року у
справі №21-29а13.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області не підлягає
задоволенню. Постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 16 січня 2012 року необхідно залишити
без змін, оскільки вона є законною і
обґрунтованою та постановлена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м.
Маріуполя Донецької області залишити
без задоволення, а постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м.
Маріуполя Донецької області,
управління Державної автомобільної
інспекції Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області, Головного
управління Державного казначейства
України в Донецькій області про
визнання дій неправомірними та
стягнення примусово сплаченого збору -
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя
М.М. Заїка

судді:
О.П. Стародуб

І.В. Штульман