Справа № 2а-136/10/2470
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р.
м.Київ
К/800/29108/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Розваляєва
Т.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної фінансової інспекції в
Чернівецькій області на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року у справі за позовом
Контрольно-ревізійного управління в
Чернівецькій області до Міського
комунального підприємства «Реклама»
про виконання вимог, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2009 року Контрольно-ревізійне
управління в Чернівецькій області
звернулось з позовом до Міського
комунального підприємства «Реклама», в
якому, з урахуванням уточнених
позовних вимог, просило зобов'язати
відповідача виконати вимоги КРУ в
Чернівецькій області від 20 березня 2009
року №24-05-10/1587 в частині відшкодування
збитків в сумі 65716 грн. виділених
Департаментом містобудівного
комплексу та земельних відносин на
відшкодування витрат за святкове
оформлення міста; вартості незаконно
витрачених паливно-мастильних
матеріалів у розмірі 4692,88 грн.;
безпідставно-виплаченої заробітної
плати в сумі 708,78 грн. з одночасним
коригуванням внесків до державних
цільових фондів у сумі 259,91 грн.;
поновити в бухгалтерському обліку
безпідставно списану кредиторську
заборгованість по заробітній платі
перед ОСОБА_2 в сумі 1554,61 грн. та
провести її виплату; зобов'язати
відповідача відшкодувати збитки від
нестачі товарно-матеріальних
цінностей, виявлених інвентаризацією,
під час проведення ревізії в сумі 84074,86
грн., з яких 42037,43 грн. перерахувати до
Державного бюджету.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив про невиконання Міським
комунальним підприємством «Реклама»
письмових вимог щодо усунення
порушень, виявлених під час ревізії
фінансово-господарської діяльності
відповідача.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 08 червня 2010
року позов задоволено повністю.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року задоволено частково апеляційну
скаргу Міського комунального
підприємства «Реклама»; скасовано
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 08 червня 2010
року в частині зобов'язання Міського
комунального підприємства «Реклама»
виконати вимогу КРУ у Чернігівській
області від 20 березня 2009 року №24-05-10/1587
в частині відшкодування коштів,
виділених Чернівецькою міською радою у
сумі 65716 грн.; прийнято нову постанову,
якою в задоволенні позовних вимог в
зазначеній частині відмовлено; в решті
постанову залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції в
частині відмови у задоволенні позову
щодо зобов'язання виконати вимогу в
частині відшкодування коштів,
виділених Чернівецькою міською радою у
сумі 65716 грн., мотивоване відсутністю
підстав для повернення цих коштів до
бюджету м.Чернівці як таких, що
використанні не за цільовим
призначенням, оскільки ці кошти були
виділені на відшкодування витрат за
святкове оформлення міста відповідно
до рішень Чернівецької міської ради.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, Державна
фінансова інспекція в Чернівецькій
області звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 16 квітня 2013 року та залишити в силі
постанову Чернівецького окружного
адміністративного суду від 08 червня 2010
року.

У касаційній скарзі позивач зазначає,
що проведені у 2007 році відповідачем
видатки за рахунок коштів з цільового
фонду міської ради за КПКВ 240900 КЕКВ 1310
«Субсидії та поточні трансфери
підприємствам (установам,
організаціям)» на загальну суму 65716 грн.
виділені за відсутності потреби у них
та використані на цілі, не передбачені
бюджетними призначеннями.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що з 23 грудня 2008 року по 23
лютого 2009 року Контрольно-ревізійним
управлінням в Чернівецькій області
проведено позапланову ревізію
фінансово-господарської діяльності
Міського комунального підприємства
«Реклама» за період 2007 року та
завершений період 2008 року. За
результатами ревізії 23 лютого 2009 року
складено акт №24-05/60.

На підставі акту ревізії від 23 лютого
2009 року №24-05/60 позивач, відповідно до
положень ст.10 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу»,
20 березня 2009 року за №24-05-10/1587 надіслав
відповідачу письмову вимогу про
усунення виявлених порушень.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні» головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності на підприємствах і в
організаціях, які отримують
(отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Відповідно до п.7 ст.10 вказаного Закону
органам контрольно-ревізійної служби
надано право пред'являти керівникам та
іншим службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Як встановлено ч.2 ст.15 Закону, вимоги
службових осіб державної
контрольно-ревізійної служби є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що ревізуються.

Також, згідно п.10 ст.10 Закону, органам
контрольно-ревізійної служби надано
право звернення до суду в інтересах
держави, якщо підконтрольною установою
не забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо задоволення
позовних вимог в частині зобов'язання
відповідача виконати вимоги щодо
відшкодування вартості нестачі
товарно-матеріальних цінностей,
виявлених інвентаризацією, під час
проведення ревізії, в сумі 42037,43 грн.,
вартості незаконно-витрачених
паливно-мастильних матеріалів - 4692,88
грн., безпідставно виплаченої
заробітної плати в розмірі 708,78 грн. з
одночасним проведенням коригування
внесків до державних цільових фондів у
сумі 259,91 грн. та поновлення
безпідставно списаної кредиторської
заборгованості по заробітній платі
перед ОСОБА_2 в сумі 1554,61 грн. з
проведенням її виплати, відшкодувати
розмір збитків від нестачі
товарно-матеріальних цінностей,
виявлених інвентаризацією, під час
проведення ревізії в сумі 84074,86 грн., з
яких 42037,43 грн. перерахувати до
Державного бюджету відповідно до вимог
п.10 Порядку визначення розміру збитків
від розкрадання, нестачі, знищення
(псування) матеріальних цінностей,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22 січня 1996 року
№116.

Стосовно вимог щодо відшкодування
коштів у сумі 65716,00 грн. колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до п.8 ст.7 Бюджетного
кодексу України бюджетна система
України ґрунтується на принципі
цільового використання бюджетних
коштів - бюджетні кошти
використовуються тільки на цілі,
визначені бюджетними призначеннями.

Пунктом 19 Положення (стандарт)
бухгалтерського обліку 15 «Дохід»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 29 листопада 1999
року №290, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 14
грудня 1999 року за №860/4153, передбачено,
що цільове фінансування для
компенсації витрат (збитків), яких
зазнало підприємство, та фінансування
для надання підтримки підприємству без
установлення умов його витрачання на
виконання у майбутньому певних заходів
визнаються дебіторською
заборгованістю з одночасним визнанням
доходу.

З матеріалів справи вбачається та
судами встановлено, що у 2007 році
відповідачу були виділені кошти
Департаментом містобудівного
комплексу та земельних відносин на
відшкодування витрат за святкове
оформлення міста на загальну суму 65716
грн., а саме до Дня Перемоги та
Петрівського ярмарку 23623 грн., до Дня
незалежності 6935 грн., до Новорічних та
різдвяних свят 35158 грн., що
підтверджується рішеннями
Чернівецької міської ради.

Вказані кошти використані на
проведення оплати за право розміщення
рекламних щитів на суму 59916 грн. та
перераховано до державного бюджету
суму податку на додану вартість 5800 грн.,
про що свідчать копії планів
використання бюджетних коштів на 2007
рік, копії розшифровок до планів
використання бюджетних коштів та копії
платіжних доручень, що є порушенням п.8
ст.7 Бюджетного Кодексу України, а саме
нецільовим використанням коштів.

Отже, проведені у 2007 році відповідачем
за рахунок коштів з цільового фонду
міської ради за КПКВ 240900 КЕКВ 1310
видатки в загальній сумі 65716 грн.
виділені за відсутності потреби у них
та використано на цілі не передбачені
бюджетними призначеннями.

Документів щодо понесення витрат на
вказані вище роботи відповідачем не
надано.

Вищевказані факти вважаються
встановленими та є доведеними, вимоги
держфініспекції у вказаній частині є
обґрунтованими та правомірно
задоволені судом першої інстанції.
Висновок суду апеляційної інстанції
про безпідставність вимоги у вказаній
частині є невірним.

Відповідно до ст.226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Чернівецькій області
задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року скасувати.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 08 червня 2010
року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді