Справа № 816/6693/13-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 р.Справа № 816/6693/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Курило Л.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 19.12.2013р.
по справі № 816/6693/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю " Промінь-Лан"

до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області

про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення,

ВСТАНОВИЛА:

21.11.2013 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Промінь-Лан" - звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області, в якому просило визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Кременчуцької
ОДПІ (Глобинського відділення) від 04
листопада 2013 року № /710.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 19.12.2013 року
адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Кременчуцької ОДПІ (Глобинського
відділення) від 04 листопада 2013 року №
/710.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

В судове засідання суду апеляційної
інстанції, призначене на 19.02. 2014 року,
сторони не прибули, про дату, час і
місце судового засідання повідомлені
своєчасно та належним чином.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, переглянувши в
межах апеляційної скарги постанову
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Промінь-Лан"
зареєстровано 22.02.2000р. Глобинською
районною державною адміністрацією
Полтавської області, перебуває на
обліку в Глобинському відділені
Кременчуцької ОДПІ та перебуває на
спеціальному режимі оподаткування
податком на додану вартість, що
підтверджується свідоцтвом № 200087968.
(а.с. 20)

В період з 01.10.2013р. по 07.10.2013р. фахівцем
Кременчуцької ОДПІ проведено
позапланову документальну виїзну
перевірку ТОВ "Промінь-Лан" з питань
правомірності перебування на
спеціальному режимі оподаткування за
період з 01.07.2010р. по 30.06.2013р., за
результатами якої податковим органом
складено акт від 14.10.2013р. №
2845/16-03-22-01-08/03771608, яким зафіксовано
порушення ТОВ "Промінь-Лан" п. 198.3 ст. 198,
п. 201.1, п. 201.4, п.201.6, п. 201.7 ст. 201
Податкового кодексу України в що
призвело до завищення суми ПДВ, яка у
поточному звітному періоді підлягає
відображенню в особовому рахунку
платника та повністю залишається у
розпорядженні сільськогосподарського
підприємства всього на суму 232 518,00 грн.

За висновками акту перевірки від
14.10.2013р. № 2845/16-03-22-01-08/03771608
Кременчуцькою ОДПІ винесено податкове
повідомлення-рішення № /710 від
04.11.2013р., яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість на 289 253,75
грн.

Не погодившись із податковим
повідомленням - рішенням № /710 від
04 листопада 2013 року , позивач звернувся
із зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
не довів правомірність прийнятого ним
податкового повідомлення - рішення.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Підставою для прийняття спірного
податкового повідомлення - рішення
слугували висновки податкового органу
про порушення позивачем вимог п. 198.3 ст.
198, п. 201.1, п. 201.4, п.201.6, п. 201.7 ст. 201
Податкового кодексу України, оскільки,
актом Криворізької північної ОДПІ
№174/221/37861524 від 29 серпня 2013 року про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Селтикс», яким з використанням
інформації комп'ютерних баз даних та
автоматизованих інформаційних систем,
встановлено порушення з боку
контрагентів ТОВ «Селтикс», в
результаті яких, на думку відповідача,
неможливо підтвердити факт здійснення
господарських операцій. Так, згідно
акту перевірки №174/221/37861524 від 29 серпня
2013 року про результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Селтикс», на думку податкового органу,
неможливо підтвердити факт здійснення
господарських операцій, оскільки ТОВ
"Селтикс" до перевірки не надано
товарно-транспортних накладних,
підтверджуючих факт перевезення
соняшнику, договори, у зв'язку з чим
неможливо встановити, яким чином
здійснювалось транспортування товару,
відсутня інформація про транспорті
засоби (назва, державний номер, кому
належать) та яким чином взагалі
здійснено поставка товару. Крім того,
у ТОВ "Селтикс" відсутні вантажні
автомобілі, якими можливо
транспортування реалізованого обсягу
макухи соняшникової, на підприємстві
відсутні основні засоби, неможливо
встановити місце зберігання товару.
Крім того, у ТОВ "Селтикс", згідно
інформації, отриманої з баз даних ОДПІ
та згідно наданим підприємством до
перевірки документів, відсутні
необхідні умови для ведення
господарської діяльності, відсутні
власні основні фонди, власні виробничі
активи, власні складські приміщення,
транспортні засоби, у зв'язку з чим, на
думку податкового органу, вбачається
проведення транзитних фінансових
потоків, спрямованих на здійснення
операцій надання податкової вигоди
переважно з контрагентами, які не
виконують свої податкові зобов'язання,
зокрема, у випадку, коли операції
здійснюються через посередників з
метою штучного формування валових
витрат та податкового кредиту, не мають
реального товарного характеру, тому
наведені обставини свідчать про
відсутність факту реального
здійснення господарської діяльності
зазначеного підприємства.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України передбачено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п.201.1 ст.201 Податкового кодексу
України платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
(за наявності) податкову накладну, в
якій зазначаються в окремих рядках
певні обов'язкові реквізити.

Відповідно до 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.

При цьому, згідно п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Виходячи із системного аналізу
зазначених правових норм колегія
суддів дійшла до висновку про
існування декількох підстав для
формування податкового кредиту, а саме:
наявність у платника податку - покупця
належно оформленої податкової
накладної, а також фактичне виконання
господарської операції, за наслідками
якої у платника ПДВ виникає право на
податковий кредит.

З матеріалів справи убачається, що
20.04.2012р. між позивачем (покупець) та
Приватним підприємством "Приват Агро"
(продавець) укладено договір
купівлі-продажу № 20/45, за умовами якого
продавець зобов'язується поставити та
передати у власність покупця макуху
соняшникову ( далі по тексту -Товар) , а
покупець прийняти та оплатити за нього
в кількості, по цінам та у строки,
зазначені у додатках до цього договору.
(Т. 1 а.с. 69)

На виконання умов зазначеного
договору, на підставі видаткових
накладних №ПА-0000425 від 23.04.2012 року та
№ПА-0000974 від 28.08.2012 року, ПП "Приват-Агро"
поставило ТОВ "Промінь-Лан" макуху
соняшникову на загальну суму 91 626,60 грн.,
в тому числі ПДВ 15271,10 грн. (Т. 1 а.с. 71, 72)

ПП "Приват-Агро" виписало та надало ТОВ
"Промінь-Лан" податкові накладні від
23.04.2012 року №132, від 28.08.2012 року №217. (Т. 1
а.с. 73, 74)

Відповідно до умов договору , товар
поставлявся на склад ТОВ "Промінь- Лан".

Приймання товару від імені ТОВ
"Промінь-Лан" здійснювалось
уповноваженою особою, якій
виписувались довіреності на отримання
товару.

Розрахунки між сторонами здійснені у
безготівковій формі, що
підтверджується платіжними
дорученнями №2046 від 25.04.2012 року на суму
37311,60 грн., №2385 від 29.08.2012 року на суму 30000
грн., №2416 від 06.09.2012 року на суму 10000 грн.,
№2441 від 07.09.2012 року на суму 14315 грн. (Т. 1
а.с. 75-78)

Товар зберігався на складі ТОВ
"Промінь-Лан", що підтверджується
карткою - рахунком №208.

12.12.2012р. між позивачем (покупець) та ТОВ
"Селтикс" (постачальник) укладено
договір поставки № 12, за умовами якого
постачальник зобов'язується поставити
покупцеві шрот соняшниковий або
макуху соняшникову, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
товар в порядку та на умовах,
визначених цим договором. (Т. 1 а.с. 79-80)

На виконання умов зазначеного
договору, на підставі видаткової
накладної №33 від 17.12.2012 року, ТОВ
"Селтикс" поставило ТОВ "Промінь-Лан"
(макуха соняшникова) на загальну суму 63
450 грн., в тому числі ПДВ - 10 575 грн. (Т. 1
а.с. 81)

ТОВ "Селтикс" виписало та надало ТОВ
"Промінь-Лан" оформлену належним чином
податкову накладну від 17.12.2012 року №3.
(Т.1 а.с. 82)

На виконання умов договору товар
поставлявся на склад ТОВ "Промінь-Лан"
та приймався уповноваженою особою
товариства на підставі відповідної
довіреності.

Товар зберігався на складі ТОВ
"Промінь-Лан", що підтверджується
карткою- рахунком №208.

Транспортування товару до покупця
здійснювалось ТОВ " УКРТЕХНОПЛЮС", який
залучався ТОВ "Селтикс", що
підтверджується товарно-транспортною
накладною №2 від 17.12.2012 року. (Т.1 а.с. 83)

Розрахунки між сторонами здійснені у
безготівковій формі, що
підтверджується платіжними
дорученнями №59 від 17.12.2012 року на суму 51
441,14 грн., №2790 від 17.12.2012 року на суму
12008,86 грн. (Т.1 а.с. 84, 85)

04.01.2013р. між ТОВ "Промінь-Лан" (покупець)
та ТОВ "Компанія ПММ-Сервіс" (продавець)
укладено договір № 3, за умовами якого
продавець зобов'язується передати у
власність покупця, а покупець
зобов'язується прийняти і оплатити
нафтопродукти, відповідно до умов
договору і додаткових до нього угод. (Т.
1 а.с. 86-87)

На виконання умов зазначеного
договору, на підставі видаткових
накладних №РП-0000003 від 04.01.2013 року,
№РП-0000010 від 04.02.2013 року, №РП-0000019 від
12.03.2013 року, №РН-0000038 від 17 квітня 2013
року, №РН-0000039 від 22 квітня 2013 року,
№РН-0000044 від 26 квітня 2013 року, №РН-0000045
від 7 травня 2013 року, №РН- 0000050 від 18
травня 2013 року, №РН-0000058 від 28 травня 2013
року, №РН-0000063 від 20 червня 2013 року. (Т.1
а.с. 88, 89, 90, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 97) позивач
отримав від ТОВ «Компанія ПММ-Сервіс»
товар (дизельне пальне) на загальну
суму 744 119,2 грн., в тому числі ПДВ 123 686,5
грн.

Транспортування товару до покупця
здійснювалось СПДФО ОСОБА_1, який
залучався ТОВ «Компанія ПММ-Сервіс»,
що підтверджується відповідними
товарно-транспортними накладними (Т.1
а.с. 108-117).

ТОВ «Компанія ПММ-Сервіс» виписало та
надало ТОВ «Промінь - Лан» податкові
накладні від 20 червня 2013 року №4, 28
травня 2013 року, 18 травня 2013 року №5, 7
травня 2013 року №1, 26 квітня 2013 року №15, 22
квітня 2013 року №10, 17 квітня 2013 року №9, 12
березня 2013 року №2, 2 лютого 2013 року №1, 4
січня 2013 року №3. (Т.1 а.с. 98,99, 100, 101, 102, 103,
104, 105, 106, 107)

Відповідно до умов договору товар
поставлявся на склад ТОВ «Промінь -
Лан» та приймався уповноваженою
особою, якій виписувались довіреності
на отримання товару.

Товар зберігався на складі ТОВ "Промінь
- Лан", що підтверджується карткою -
рахунком №203.

Розрахунки між сторонами здійснені у
безготівковій формі, що
підтверджується платіжними
дорученнями №3244 від 1 липня 2013 року на
суму 50 000 грн., №3230 від 19 червня 2013 року
на суму 40 000 грн., №3174 від 29 травня 2013
року на суму 40 000 грн., №3144 від 22 травня
2013 року на суму 50 000 грн., №3136 від 21
травня 2013 року на суму 45 000 грн., №3117 від
13 травня 2013 року на суму 30 000 грн., №3088
від 30 квітня 2013 року на суму 40 000 грн.,
№3063 від 17 квітня 2013 року на суму 35 000
грн., №2966 від 11 березня 2013 року на суму 23
000 грн., №2901 від 1 лютого 2013 року на суму
40 000 грн., №2850 від 4 січня 2013 року на суму
40 000 грн., №3239 від 26 червня 2013 року на
суму 10 000 грн., №3194 від 13 червня 2013 року
на суму 20 000 грн., №3186 від 7 червня 2013
року на суму 20 000 грн., №3144 від 22 травня
2013 року на суму 50 000 грн., №3126 від 15
травня 2013 року на суму 50 000 грн., №3096 від
7 травня 2013 року на суму 45 000 грн., №3077
від 24 квітня 2013 року на суму 30 000 грн.,
№2976 від 13 березня 2013 року на суму 15 000
грн., №2966 від 1 березня 2013 року на суму 23
000 грн., №2907 від 14 лютого 2013 року на суму
30 000 грн., №2867 від 11 січня 2013 року на суму
20 000 грн. (Т.1 а.с. 118-139)

12.04.2013р. між позивачем (покупець) та
Приватним підприємством "Агро Фєрта"
(продавець) укладено договір
купівлі-продажу № 194, за умовами якого
продавець зобов'язується передати, а
покупець - прийняти і оплатити у
відповідності з вимогами даного
договору мінеральне добриво аміачна
вода з урахуванням доставки в
кількості 120 т. (Т.1 а.с. 140)

На виконання умов зазначеного
договору, на підставі видаткових
накладних №РН- 0000953 від 24 квітня 2013
року, №РН-0000956 від 24 квітня 2013 року ТОВ
«Промінь-Лан» отримало від ТОВ
«Агро-Фєрта» товар (аміачна вода) на
загальну суму 222 000 грн., в тому числі
ПДВ - 37 000 грн. (Т.1 а.с. 141,142,143)

ТОВ «Агро-Фєрта» виписало та надало ТОВ
«Промінь-Лан» податкові накладні від 22
квітня 2013 року №487, 23 квітня 2013 року №507,
19 квітня 2013 року №476,12 квітня 2013 року
№418. (Т.1 а.с. 144-147)

Відповідно до умов договору, товар
поставлявся на склад ТОВ «Промінь -
Лан» та приймався уповноваженою особою
ТОВ «Промінь - Лан» на підставі
довіреності на отримання товару.

Товар зберігався на складі ТОВ "Промінь
- Лан", що підтверджується
карткою-рахунком №208.

Транспортування товару до покупця
здійснювалось СПДФО ОСОБА_2, який
залучався ТОВ «Агро-Фєрта», що
підтверджується відповідними
товарно-транспортними накладними (Т.1
а.с. 141-143).

Розрахунки між сторонами здійснені у
безготівковій формі, що
підтверджується платіжними
дорученнями №232 від 23 квітня 2013 року на
суму 78 000 грн., №229 від 19 квітня 2013 року
на суму 40 000 грн., №230 від 22 квітня 2013
року на суму 30 000 грн., №227 від 12 квітня
2013 року на суму 74 000 грн. (Т.1 а.с. 148-151)

Також, між ТОВ «Промінь - Лан» (Покупець)
та ПП «Партнер - Україна» (Постачальник)
укладено договір поставки. Поставка
товару здійснювалась на склад покупця
автотранспортом за рахунок продавця.
Спосіб оплати товару-безготівковий
розрахунок.

Операція здійснена на підставі рахунку
- фактури №СФ-0000868 від 02.04.2012р.

На підставі видаткових накладних
№РН-0000988 від 6 квітня 2012 року, №РН-0001409
від 26 квітня 2012 року, ПП «Партнер -
Україна» поставило ТОВ «Промінь - Лан»
товар (аміачна вода) на загальну суму 149
422,09 грн., в тому числі ПДВ 24 903,82 грн. (Т.1
а.с. 152, 153 )

ПП «Партнер - Україна» виписало та
надало ТОВ «Промінь - Лан» податкові
накладні від 23 квітня 2012 року №1179, 6
квітня 2012 року №1007. (Т.1 а.с. 154, 155)

Товар поставлявся на склад ТОВ
«Промінь - Лан» та приймався
уповноваженою особою ТОВ "Промінь-Лан"
на підставі довіреності на отримання
товару.

Товар зберігався на складі ТОВ
«Промінь - Лан», що підтверджується
карткою-рахунком №208.

Транспортування товару до покупця
здійснювалось СПДФО ОСОБА_3, який
залучався ПП «Партнер - Україна», що
підтверджується відповідними
товарно-транспортними накладними (Т.1
а.с. 156-158).

Розрахунки між сторонами здійснені у
безготівковій формі, що
підтверджується платіжними
дорученнями №193 від 23 квітня 2012 року на
суму 76 860 грн., №183 від 9 квітня 2012 року на
суму 72 562,90 грн. (Т.1 а.с. 159, 160)

Крім того, 01.02.2012р. між ТОВ "Промінь-Лан"
(покупець) та Приватним підприємством
"Бізон-ТЕХ 2006" укладено договір
поставки пестицидів № ПЛ-П-2, за умовами
якого постачальник зобов'язується
поставляти та передавати у власність
покупця пестициди, та мікродобрива, а
покупець зобов'язується приймати цей
товар та оплачувати його. (Т.1 а.с. 161)

В ході виконання договору поставку
товару здійснював Продавець
безпосередньо на склад Покупця власним
автотранспортом, що підтверджується
товарно - транспортною накладною б/н
від 6 квітня 2012 року(т.1 а.с.166).

На виконання умов зазначеного
договору, на підставі видаткової
накладної №ЗП2256 від 6 квітня 2013 року ПП
«Бізон-Тех 2006» поставило ТОВ «Промінь -
Лан» товар регулятор росту «Вимпел» на
загальну суму 100 800 грн., в тому числі,
ПДВ 16 800 грн. (Т. 1 а.с. 164)

ПП «Бізон -Тех 2006» виписало та надало
ТОВ «Промінь - Лан» податкову накладну
від 6 квітня 2013 року №337. (Т. 1 а.с. 165)

Приймання товару від імені ТОВ
«Промінь - Лан» здійснювалось
уповноваженою особою ТОВ "Промінь Лан"
на підставі довіреності на отримання
товару.

Товар зберігався на складі ТОВ
"Промінь-Лан", що підтверджується
карткою - рахунком №208.

Розрахунки між сторонами здійснені у
безготівковій формі, що
підтверджується платіжними
дорученнями №1805 від 6 лютого 2012 року,
№1826 від 15 лютого 2012 року, N121790 від 30
січня 2012 року. (Т.1 а.с. 167-169)

Під час розгляду справи, не
встановлено фактів, які свідчили б про
те, що зміст укладених договорів не
відповідає діючому законодавству
України, дійсним намірам сторін та що
ці наміри спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Предметом доказування у відповідній
категорії спорів є реальність
господарських операцій, що є підставою
для виникнення права на податковий
кредит та/або бюджетне відшкодування;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій, а також реальність усіх даних,
наведених у документах, що надають
право на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування.

Колегія суддів зазначає, що в силу
закону отримання податковим органом
акту перевірки, довідки зустрічної
звірки або акту про неможливість
проведення зустрічної звірки, в яких
викладені висновки про наявність ознак
фіктивної господарської діяльності,
відсутність факту реального вчинення
господарських операцій, вчинення
контрагентом платника податків
нікчемного правочину або відображення
в звітності показників господарських
операцій, які фактично не відбулись, не
звільняє такий податковий орган від
виконання обов'язку по самостійному
встановленню та доведенню факту
вчинення платником податків порушення
закону, акт перевірки контрагента або
акт про неможливість проведення
зустрічної звірки тощо, не має
преюдиціального значення при розгляді
справи судом та не є документом, що
достовірно та безсумнівно
підтверджують обставини фактичної
дійсності.

Таким чином, зазначені відповідачем в
акті перевірки обставини не є
підставою для позбавлення платника
податку права на податковий кредит з
ПДВ у випадку, коли останній виконав
усі передбачені законом умови стосовно
отримання такого права та має
необхідні документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.
Адже, Податковий кодекс України не
ставить право платника ПДВ на
податковий кредит в залежність від дій
або бездіяльності його контрагентів чи
відсутності їх за місцезнаходженням,
так само відсутності у контрагентів
основних фондів, кваліфікованого
персоналу тощо. І в разі порушення
контрагентом податкової дисципліни
відповідальність та негативні
наслідки мають настати саме для цієї
особи, оскільки позивач та його
контрагент є окремими суб'єктами
господарювання зі статусом юридичної
особи, окремими платниками податку на
додану вартість, кожен з яких має свої
межі юридичної відповідальності, яка є
індивідуальною, виходячи з вимог
ст. 61 Конституції України.

При цьому, чинне законодавство не
покладає на платника податків
обов'язку перевіряти безпосереднього
контрагента на предмет виконання ним
вимог податкового законодавства та
його безпосередню наявність за
місцезнаходженням перед тим, як
відносити відповідні суми витрат до
валових витрат та суми податку на
додану вартість до податкового
кредиту.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що господарські
операції між позивачем та його
контрагентами мали реальний характер,
діяльність позивача була спрямована на
отримання економічної вигоди від
підприємницької діяльності,
підприємства ознак фіктивності на час
здійснення господарської операції не
мали, що зумовлює хибність висновків
податкового органу.

Твердження представника відповідача
про неможливість підтвердження
перевезення товару у зв'язку з
відсутністю дорожнього листа
вантажного автомобіля є
безпідставними, оскільки єдиним
документом, що підтверджує
транспортування придбаного товару є
товарно-транспортна накладна, а
дорожній лист є документом, який
використовується автотранспортним
підприємством для обліку роботи
транспортного засобу та зберігається
на вказаному підприємстві.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивачем правомірно
сформовано податковий кредит на
підставі виписаних контрагентами
податкових накладних, отриманих в ході
виконання господарських операцій,
підтверджених належними первинними
документами, що ґрунтується на вимогах
Податкового кодексу України, а отже
донарахування податку на додану
вартість є необґрунтованим.

Зважаючи на те, що відсутні підстави
для донарахування суми податкового
зобов'язання з ПДВ за основним
платежем, тому відсутні підстави для
застосування відносно позивача
штрафних (фінансових) санкцій.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо скасування
податкового повідомлення-рішення
Кременчуцької ОДПІ (Глобинського
відділення) від 04 листопада 2013 року №
/710.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова
Полтавського окружного
адміністративного суду від 19.12.2013 року
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 19.12.2013р. по
справі № 816/6693/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В.