Справа № 820/2/14
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

25 лютого 2014 р.
Справа № 820/2/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Нуруллаєва І.С.,

при секретарі судового засідання -
Сковира Л.Ю.,

за участю: представника позивача -
Гребенюк О.О.,

представника відповідача -
Шляхта В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Приватного підприємства фірма "МРІЯ-94"
до Державної податкової інспекції у
Московському районі м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне підприємство фірма
«МРІЯ-94», звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Московському районі м.
Харкова Харківської області Державної
податкової служби, в якому просить суд:
скасувати повністю податкове
повідомлення-рішення № від 20.11.2013
р. яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
прибуток в розмірі 250000,00 грн.

В обґрунтовування позовних вимог
позивач зазначив, що в період з 09.10.2013 р.
по 22.10.2013 р. фахівцями ДПІ у
Московському районі м. Харкова
Харківської області ДПС проведено
позапланову документальну виїзну
перевірку ПП фірма «МРІЯ-94» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2011 р. по 31.07.2013 р.

За результатами перевірки складено акт
від 30.10.2013 р. за №723/20-34-22-01-05/22650371, на
підставі висновків якого керівником
ДПІ у Московському районі м. Харкова
Харківської області ДПС винесено
податкове повідомлення - рішення №
від 20.11.2013 р. Позивач вважає
неправомірними висновки, викладені в
акті та зазначає про фіксування
порушень податковим органом без
дотримання вимог Наказу ДПА України
від 22.12.2010 № 984 «Про затвердження
Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства».

Позивач зауважив, що факт придбання
товару, а також подальший його продаж
підтверджується належним чином
оформленими документами первинного
обліку, які були надані під час
проведення перевірки та у повному
обсязі відповідають вимогам чинного
податкового законодавства та є
підставою для врахування валових
витрат, що зменшують базу
оподаткування податком на прибуток.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
посилаючись на обставини, вказані у
позовній заяві, та просив суд
задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач, ДПІ у Московському районі
м. Харкова Харківської області ДПС, з
поданим позовом не погодився, надав до
суду письмові заперечення на
адміністративний позов. В
обґрунтування заперечень проти позову
відповідач зазначив, що ПП фірмою
«МРІЯ-94» неправомірно включено
фактичну суму реалізації до складу
валових доходів та суму придбання до
складу валових витрат, що відповідає
даним бухгалтерського обліку
підприємства і відповідає нормам п. 138.4
ст. 138 Податкового кодексу України.
Вважає правомірними висновки акту
перевірки позивача.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
вивчивши доводи позову та заперечень
проти нього, дослідивши зібрані по
справі докази в їх сукупності,
проаналізувавши зміст норм
матеріального права, які врегульовують
спірні правовідносини, виходить з
таких підстав.

Позивач, Приватне підприємство фірма
«МРІЯ-94» зареєстроване виконавчим
комітетом Харківської міської ради
19.07.1994 р., що підтверджується свідоцтвом
про державну реєстрацію юридичної
особи серії А01 № 425441, ідентифікаційний
код юридичної особи - 22650371 (а.с. 8 т.
1).

ПП фірма «МРІЯ-94» знаходиться на
податковому обліку в ДПІ у
Московському районі м. Харкова
Харківської області ДПС з 09.08.1994 року за
№ 1087, є платником ПДВ згідно свідоцтва
№ 100303264 від 04.10.2010р. (а.с. 17 т. 1).

Суд зазначає, що ст.ст. 75, 76 Податкового
кодексу України встановлено, що органи
державної податкової служби мають
право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Пунктом 75.1.2 ст. 75 Податкового кодексу
України встановлено, що документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

На підставі наказу № 334 від 08.10.2013 р.,
направлень № 276, 277, 278 від 08.10.2013 р.,
згідно із п. 78.1.1 ст. 78 Податкового
кодексу України, фахівцями ДПІ у
Московському районі м. Харкова
Харківської області ДПС проведено
позапланову виїзну перевірку ПП фірма
«МРІЯ-94», податковий номер 22650371 з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2011 р. по 31.07.2013 р. (а.с. 235 - 237 т.
1).

За результатами перевірки складено акт
№723/20-34-22-01-05/22650371 від 30.10.2013 р.
(а.с. 22 - 66 т. 1).

Відповідно до висновків акту перевірки
податковим органом встановлено
порушення ПП фірма «МРІЯ-94»:

1.п. 138.4. ст. 138 Податкового кодексу
України від 2 грудня 2011 року № 2755 - IV
неправомірно віднесено до складу
собівартості придбаних товарів, робіт
послуг витрат на придбання полімерів
етилену, що призвело до заниження
податку на прибуток на загальну суму
250000 грн.

2.п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України із змінами і доповненнями,
підприємством безпідставно завищено
податковий кредит з податку на додану
вартість на загальну суму 112700 грн., у
т.ч. за липень 2013 року 112700 грн.

- п.п. 168.1.2, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 р. №2755- VI зі
змінами та доповненнями а саме: -
несвоєчасне перерахування податку на
доходи фізичних осіб при виплаті
заробітної плати за першу та другу
половину лютого 2012 р. (по строку сплати
22.02.12 року (фактично податок був
сплачений 23.02.2012 р.), по строку сплати
07.03.2012 р., (фактично податок сплачений
-12.03.2012 р.).

Згідно п.п. 129.1.3 п.129.1 ст. 129 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755- VI та
відповідно до Інструкції про порядок
нарахування та погашення пені за
платежами, що контролюються органами
податкової служби, затвердженої
Наказом ДПА України № 953 від 17.12.2010 р. за
несвоєчасну сплату податку на доходи
фізичних осіб нарахована пеня у
розмірі 120% ставки НБУ за кожний день
прострочки, що склало -11,64 грн.

- п.176.2 (б) ст. 176, абз.1 п. 119.2 ст. 119
Податкового кодексу України від 02.12.2010
р. №2755 та порядок заповнення
податковими агентами податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них податку,
затвердженого наказом ДПАУ від 24.12.201 р.
№ 1020, а саме: надання податковими
агентами податкового розрахунку сум
доходу, нарахованого (сплаченого) на
користь платників податку, і сум
утриманого з них податку за 1-4 кв. 2012 р.
за недостовірними відомостями.

На підставі зазначеного акту перевірки
№723/20-34-22-01-05/22650371 від 30.10.2013р.
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 20.11.2013р., яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток в розмірі 250000,00 грн., з яких:
за основним платежем 250000,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) 0 грн. (а.с. 67 т. 1).

В основу висновку ДПІ у Московському
районі м. Харкова Харківської області
ДПС про порушення позивачем п. 138.4. ст. 138
Податкового кодексу України, було
покладено дані рахунку 281 «Товари на
складі», відповідно до яких залишки
полімерів етилену в первинних формах
станом на 01.07.2011 р. становили 1330283,83 грн.,
станом на 31.12.2012 р. у сумі 7337693,90 грн. За
період, що перевірявся, підприємством
позивача придбано полімерів етилену в
первинних формах на загальну суму 39485893
грн. та реалізовано 45242361 грн. (дані
рахунку «Розрахунку з вітчизняними
постачальниками»). Таким чином,
податковий орган вважає неправомірним
формування валових витрат позивачем.

Перевіряючи обґрунтованість висновків
податкового органу, які були покладені
в основу прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення, суд
виходить з наступного.

Судом встановлено, що в перевіряємому
періоді позивач здійснював придбання і
реалізацію полімерів етилену в
первинних формах.

Матеріали справи свідчать, що
придбання товару ПП фірма «МРІЯ-94»
здійснювалось за договором поставки №
SABIK-PM/12311 від 05.12.2011 р., укладеним з SABIK SALES
EUROPE B.V., 6135 LD Sittard, The Netherlands, за контрактом
№ С-01.11 від 01.11.2010 р., укладеним з CHEMICAL
INDUSTRIAL (UK) LLP, Partnership No. OC344807, Suite 351, 10 Great
Russell Street, London, WC1B 3BQ, United Kingdom
(Великобританія), договором № 41 ПП від
17.12.2010 р., укладеним з ТОВ «Полімерна
компанія» (Україна) (а.с. 129 - 155 т. 1).

Відправники імпортованого товару: ВАТ
«Нафтан «Завод «Полимир» (Білорусія),
ЗАТ «СИБУР-Транс» (Російська
федерація), ПТ «Азерихимия» ГНКАР
(Азербайджан).

Вантажні операції здійснено
відповідно до договору № 10-ЮІ від 10.01.2011
р., укладеного між ПП фірма «МРІЯ-94» та
ДП «Український державний центр
транспортного сервісу «Ліски» (а.с. 4 - 6
т. 2).

В матеріалах справи наявні видаткові
накладні, податкові накладні, митні
декларації (форма МД-2, МД-6), довіреності
(а.с. 156 - 225 т.1, а.с. 14 - 225 т. 2).

Проведення господарських операцій
підприємства підтверджується
первинними документами, на підставі
яких ведеться бухгалтерський облік.
Згідно ч.2 ст. 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку. Таким чином
первинні документи по відображенню
господарських операцій є основою для
податкового обліку.

Представником відповідача не
заперечувалося, що копії долучених до
матеріалів справи первинних
документів позивача не мають дефектів
форми, змісту або походження, які в силу
ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п. 201.1 ст.201
Податкового кодексу України, п.2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704, спричиняють втрату
первинними документами юридичної сили
і доказовості.

Досліджені в ході судового розгляду
справи платіжні документи на
перерахування коштів засвідчують факт
виконання зобов'язань по оплаті
вартості робіт за переліченими вище
правочинами шляхом перерахування
безготівкових грошових коштів. З
огляду на приписи Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» та Закону України «Про
запобігання та протидію легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму» суд робить висновок про те,
що операції суб'єктів права з
перерахування саме безготівкових
грошових коштів є прозорими для
контролю з боку Держави, так як
здійснюються виключно у встановлений
самою ж Державою спосіб - через
банківські установи.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем та його контрагентами
було виконано умови договорів, що
підтверджується матеріалами справи.
Сторонами за договорами погоджені всі
істотні умови і досягнута домовленість
щодо їх виконання. Виконання договорів
підтверджується наявними в матеріалах
справи первинними документами.

Відповідно до статті 9 Закону України
від 16.07.1999р. № 996-XIV «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» підставою для відображення у
бухгалтерському обліку господарських
операцій є первинні документи, що
фіксують та підтверджують факти
здійснення господарських операцій і
які повинні мати визначені цим Законом
та Положенням про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженим
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 р. № 88, обов'язкові реквізити.
Пунктом 2.7 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку визначено, що
первинні документи складаються на
бланках типових і спеціалізованих
форм, затверджених відповідним органом
державної влади. Документування
господарських операцій може
здійснюватись із використанням
виготовлених самостійно бланків, які
повинні містити обов'язкові реквізити
чи реквізити типових або
спеціалізованих форм. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Згідно даних рахунку 281 «Товари на
складі» залишки товарів станом на
01.10.2011 р. становили 4541947,60 грн. (а.с. 90 т. 1).

В 4 кварталі 2011 р. ПП фірма
«МРІЯ-94»придбано товарів на загальну
суму 8996629,76 грн. Факти придбання товару
підтверджуються даними рахунку 281
«Товари на складі» та приходними
накладними від вітчизняних
постачальників і вантажними митними
деклараціями по імпортованому товару.
В 4 кварталі 2011 р. реалізовано товарів
на суму 8043759,07 грн. в цінах собівартості,
що підтверджено даними рахунку 281
«Товари на складі» і рахунку 902
«Собівартість реалізованих покупних
товарів»(а.с. 88 - 90, а.с. 111 - 128 т. 1).

У відпускних цінах підприємства сума
реалізації складає 10885465,33 грн., що
підтверджено даними рахунка 702 «Доход
від реалізації товарів» (а.с. 91 - 110 т. 1).

Аналітика рахунків 902 «Собівартість
реалізованих покупних товарів» і 702
«Доход від реалізації товарів» в
розрізі документів (видаткових
накладних) повністю збігається.

Відповідно до даних рахунків 281 «Товари
на складі» і 902 «Собівартість
реалізованих покупних товарів» в 4
кварталі 2011 р. до складу витрат, що
формують собівартість реалізованих
товарів включено суму 8043759,07 грн. (а.с. 90
т. 1).

До складу доходів за 4 квартал 2011 р.
включено суму реалізації 10885465,33 грн.,
без ПДВ 9071221,10 грн. (а.с. 110 т. 1).

Відповідно до даних по рахунку 28
«Товари на складі», залишки товарів
складають 5494818,29 грн. (а.с. 90 т. 1).

Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК
України об'єктом оподаткування є
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу.

Згідно з п. 135.1 ст. 135 ПК України доходи,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті та інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Пунктом 138.1 ст. 138 ПК України
встановлено, що витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з п.п. 138.4, 138.6 - 138.9,
п.п. 138.10.2 - 138.10.4 п. 138.10, п. 138.11 цієї статті,
інших витрат, визначених згідно з п. 138.5,
п.п. 138.10.5, 138.10.6 п. 138.10, п. 138.11, 138.12 цієї
статті, п.140.1 ст. 140 і ст. 141 цього Кодексу,
крім витрат, визначених у п. 138.3 цієї
статті та у ст. 139 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Аналізуючи положення наведених норм
закону, суд доходить висновку, що
платник податків має право на
збільшення витрат з податку на
прибуток у разі одночасного існування
сукупності таких обставин як: 1)
отримання від контрагента первинного
документа без дефекту форми, змісту
(тобто відтворення всіх обов'язкових за
законом реквізитів, з детальним
описанням суті та показників
господарської операції) чи походження
(тобто створення документу реально
існуючим суб'єктом права) або
проведення операції списання
безготівкових коштів з банківського
рахунку в оплату вартості товару
(роботи, послуги); 2) відсутність наміру
на безпідставне одержання податкової
вигоди; 3) реальне проведення платником
податків господарської операції в
умовах звичайної господарської
діяльності, яка здійснюється з
дотриманням засад розумності,
виваженості, добросовісності,
сумлінності та спрямована на отримання
позитивного економічного результату; 4)
настання події виникнення права на
збільшення витрат (що, в залежності від
виду понесених видатків, співпадає або
з подією отримання доходу, або з подією
понесення витрат).

З огляду на викладене, суд зауважує, що
непроведення податковим органом
детального та вичерпного дослідження
структури понесених платником
податків витрат, спричиняє
необґрунтованість будь-яких висновків,
зроблених таким органом з приводу
сформованих платником податків витрат,
адже згідно з законом однією з подій
збільшення витрат є дата отримання
доходу, а факт настання такої події в
розрізі конкретної господарської
операції суб'єктом владних повноважень
за правилами ч.3 ст.2 КАС України у
спірних правовідносинах не
встановлений.

ПП фірма «МРІЯ-94» правомірно включено
фактичну суму реалізації до складу
валових доходів та суму придбання до
складу валових витрат, що відповідає
даним бухгалтерського обліку
підприємства позивача і відповідає
нормам п.138.4 ст. 138 Податкового кодексу
України.

Відповідно до норм діючого податкового
законодавства судження податкового
органу, викладені в акті перевірки, не
мають преюдиціального значення, не
звільняють суб'єкта владних
повноважень від виконання вимог ч.3 ст.2
КАС України відносно забезпечення
обґрунтованості власних висновків, та
в розумінні ст.70 КАС України не можуть
бути визнані належними та допустимими
доказами вчинення платником податків
податкового правопорушення.

Аналізуючи положення ст.ст.54, 58, 76, 86
Податкового кодексу України, Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, суд приходить до
висновку, що специфіка правових актів
індивідуальної дії, які ухвалюються
органами податкової служби у формі
податкових повідомлень - рішень з
приводу самостійного визначення
грошових зобов'язань платників
податків, полягає у тому, що фактичні
підстави для ухвалення цих актів
містяться в документальних
результатах контролю за діяльністю
платника податків (матеріалах
перевірки), а правові підстави та
владні приписи - безпосередньо в самих
податкових повідомленнях - рішеннях.

Висновки відповідача щодо
неправомірного формування валових
витрат позивачем спростовано доказами,
зібраними у справі.

Враховуючи викладене, викладений в
Акті перевірки висновок відповідача
про порушення ПП фірма «МРІЯ-94» п.138.4
ст.138 ПК України є необґрунтованим та
таким, що не відповідає чинному
законодавству та дійсним обставинам
справи, а винесене на його підставі
спірне податкове повідомлення-рішення
№ від 20.11.2013 р. є неправомірним та
підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України.

Як встановлено приписами ст. 19
Конституції України відповідач -
суб'єкт владних повноважень
зобов'язаний діяти тільки на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, вимогам ч. 3
ст. 2 КАС України, відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, не надав суду
достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його висновки, і не довів
правомірності прийнятого ним
податкового повідомлення-рішення. За
таких умов, оскаржуване позивачем
податкове повідомлення-рішення №
від 25.09.2013 р. не відповідає вимогам
закону, що є підставою для його
скасування.

Також, в судовому засіданні,
протокольною ухвалою суду було
задоволено клопотання щодо заміні
відповідача на його правонаступника.

Враховуючи зазначене суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 КАС України,
враховуючи, що рішення приймається на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд дійшов
висновку про необхідність стягнення
сплаченого судового збору з Державного
бюджету України на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
Приватного підприємства фірма "МРІЯ-94"
до Державної податкової інспекції у
Московському районі м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача
№ від 20.11.2013 року, яким ПП фірма
"МРІЯ-94" визначено суму податкового
зобов'язання з податку на прибуток в
розмірі 250000,00грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
фірма "МРІЯ-94" (61121, м. Харків, вул.
Тимурівців, буд 29Б, кв. 77, , р/р 4980, Філія "Слобожанське
РУ" АТ "Банк фінанси та кредит", МФО 350697,
інші відомості суду не відомі)
сплачений при поданні позову судовий
збір в розмірі 458,80 грн. (чотириста
п'ятдесят вісім грн. 80 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі повний текст
постанови складено 28.02.2014 року.

Суддя (підпис)
І.С. Нуруллаєв

З оригіналом згідно. Постанова не
набрала законної сили.

Оригінал знаходиться в матеріалах
справи.

Суддя
І.С. Нуруллаєв