Справа № 804/1101/14
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
20 лютого 2014 р. Справа № 804/1101/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді -
при секретарі - Мізера
за участю: представники
позивача - Жикіна А.Б.,
відповідача - Задорожна А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
Дім Профіль України» до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
про визнання протиправними, скасування
картки відмови та рішення,-
До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
Дім Профіль України» до
Дніпропетровської митниці Міндоходів,
в якому позивач з урахуванням
уточнених позовних вимог просить:
- визнати протиправною та скасувати
картку відмови у митному оформленні
Дніпропетровської митниці Міндоходів
- визнати протиправною та скасувати
Рішення про коригування митної
вартості товарів № 110100000/2013/200450/1 від 30
вересня 2013р. Дніпропетровської митниці
Міндоходів України;

- повернути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім Профіль України» судові витрати по
сплаті судового збору у сумі 172,05 грн.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що виконуючи
обов'язки учасника
зовнішньоекономічних відносин, ТОВ
«Торговий Дім Профіль України» 30
вересня 2013р. було сформрвано митну
декларацію № 110100000/2013/230741 та надано її
до Дніпропетровської митниці
Міндоходів, а саме до митного посту
«Дніпропетровськ-Лівобережний» для
здійснення оформлення товару у митному
відношенні, з наданням усіх необхідних
документів на підтвердження заявленої
митної вартості товару за основним
(першим) методом. Позивач не
погоджується з винесеною відповідачем
карткою відмови в митному оформленні
товару та рішенням, оскільки вважає, що
відповідачу було надано всі документи
та дотримано всі умови, визначені ст. 53
Митного кодексу України, необхідні для
визначення митної вартості за основним
методом. З огляду на викладене, позивач
вважає, що прийняті відповідачем
картка відмови у митному оформленні
товарів № 110100000/2013/00546 від 30 вересня 2013р.
та рішення про коригування митної
вартості товарів № 110100000/2013/200450/1 від 30
вересня 2013р. є протиправними та просить
їх скасувати.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
просили їх задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача позов не
визнав, надав до суду письмове
заперечення в обґрунтування якого
зазначив, що документи подані
позивачем до митного оформлення
містять розбіжності та не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, а
тому картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення та
рішення про коригування митної
вартості товарів прийняті митним
органом правомірно, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законом, тому в задоволенні позову слід
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи вважає, що позов
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відносини, пов'язані зі справлянням
митних платежів, регулюються Митним
кодексом України, Податковим кодексом
України та іншими законами України з
питань оподаткування (частина 2 статті 1
Митного кодексу України № 4495-VI від
13.03.2012 року).

Згідно із частиною 1 статті 7 Митного
кодексу України, встановлені порядок і
умови переміщення товарів через митний
кордон України, їх митний контроль та
митне оформлення, застосування
механізмів тарифного і нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності, справляння митних
платежів, ведення митної статистики,
обмін митною інформацією, ведення
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності,
здійснення відповідно до закону
державного контролю нехарчової
продукції при її ввезенні на митну
територію України, запобігання та
протидія контрабанді, боротьба з
порушеннями митних правил, організація
і забезпечення діяльності органів
доходів і зборів та інші заходи,
спрямовані на реалізацію державної
політики у сфері державної митної
справи, становлять державну митну
справу.

Згідно частин 1, 2, 3 статті 318 Митного
кодексу України митному контролю
підлягають усі товари, транспортні
засоби комерційного призначення, які
переміщуються через митний кордон
України.

Митний контроль здійснюється виключно
органами доходів і зборів відповідно
до цього Кодексу та інших законів
України.

Митний контроль передбачає виконання
органами доходів і зборів мінімуму
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Судом встановлено, що на виконання умов
Контракту купівлі-продажу
№ HNM2012/12/10 від 10.12.2012р. ТОВ «Торговий
Дім Профіль України» (надалі за текстом
- позивач) 30.09.2013 року отримав від фірми
«SHANDONG HUAYUN NEW MATERIAL Co. LTD.» (КНР) товар
наступної номенклатури: оцинкована
сталь методом гарячого цинкування в
рулонах товщиною 0,38 мм; оцинкована
сталь методом гарячого цинкування в
рулонах товщиною 0,40 мм.

У підсумку позивачу було донараховано
відповідачем додатково податок на
додану вартість у сумі 6 684,96 гривень.

Однією із форм здійснення митного
контролю посадовими особами органів
доходів і зборів, як це передбачено
пунктом 1 частини 1 статті 336 Митного
кодексу України є перевірки документів
та відомостей, які відповідно до статті
335 цього Кодексу надаються органам
доходів і зборів під час переміщення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України.

Згідно частини 1 статті 246 Митного
кодексу України метою митного
оформлення є забезпечення дотримання
встановленого законодавством України
порядку переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, а також забезпечення
статистичного обліку ввезення на митну
територію України, вивезення за її межі
і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до вимог статті 257 Митного
кодексу України, для проведення
митного оформлення імпортованого
товару, виконуючи обов'язки учасника
зовнішньоекономічних відносин - ТОВ
«Торговий Дім Профіль України» 30
вересня 2013р. сформував митну
декларацію № 110100000/2013/230741 та надав її
до Дніпропетровської митниці
Міндоходів, а саме до митного посту
«Дніпропетровськ-Лівобережний», для
здійснення оформлення товару у митному
відношенні.

Разом із митною декларацією позивачем
були надані наступні документи:

- картка обліку особи, яка здійснює
операції з товарами № 110/2012/0001937 від
03.12.2012р.;

- залізнична накладна для внутрішнього
сполучення № 40308587 від 27.09.2013р.;

- коносамент (Bill of lading) № QDGY001433 від
14.08.2013р.;

- банківський платіжний документ, що
стосується товару № 376 від 23.09.2013р.;

- платіжний документ, що підтверджує
вартість товару № Swift 1518 від 23.09.2013р.;

- калькуляція транспортних витрат № 1691
від 20.09.2013р.;

- виписка з бухгалтерської
документації від 23.09.2013р.;

- каталог виробника товару (каталог
виробника продукції) від 08.08.2013р.;

- прейскурант (прайс-лист) виробника
товару (прайс лист виробника) від
08.08.2013р.;

- розрахунок ціни (калькуляція)
калькуляція вартості товарів від
08.08.2013р.;

- некласифікований документ, який
підтверджує заявлену митну вартість
(крім позначених кодами 3001-3021, 3023)
комерційна пропозиція від 08.08.2013р.;

- рахунок-фактура (інвойс) № HYS-13014-1IN від
08.08.2013р.;

- пакувальний лист б/н від 08.08.2013р.;

- доповнення до зовнішньоекономічного
договору (контракту) № 14 від 24.07.2013р.;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу, стороною
якого є виробник товарів, що
декларуються та подання якого для
митного оформлення № HNM2012/12/10 від
10.12.2012р.;

- довідка про проведення декларування
валютних цінностей, доходів чи майна,
що належать резиденту України і
знаходяться за її межами (про
відсутність за межами України валютних
цінностей та майна) Лівобережної МДПІ
№ 84 від 10.07.2013р.;

- інформація про позитивні результати
здійснення радіологічного контролю
товару (для товарів і транспортних
засобів, що не підлягають екологічному
контролю) (наявність на
товаросупровідних документах відбитку
штампу «Радіологічний контроль
ввіз/вивіз дозволено») № 2761 від 14.08.2013р.;

- резервна позиція № 915 від 26.07.2001р.;

- сертифікат про походження товару
загальної форми № ССРІТІ125358729 від
10.08.2013р.;

- інші некласифіковані документи Лист
777/15 від 24.09.2013р.;

- інші некласифіковані документи
поручення 4623/1 від 25.09.2013р.;

- інші некласифіковані документи с-т
якості № 0023 від 08.08.2013р.;

- інші некласифіковані документи
Тальманська розписка від 26.09.2013р.;

- інші некласифіковані документи
Тальманський лист від 26.09.2013р.;

- копія митної декларації країни
відправлення №80618127 від 09.08.2013р.;

- митна декларація за якою було
відмовлено у випуску товарів
№110100000/2013/230741 від 30.09.2013р.

Відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України (далі за
текстом - МКУ) у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи.

Обсяги митного контролю, передбачені
главою 49 розділу XI МКУ, визначаються за
результатами аналізу ризиків
відповідно до положень глави 52 розділу
ХІ МКУ.

Так, за результатами проведеного
контролю відповідача, із застосуванням
системи управління ризиками
Автоматизованою системою аналізу та
управління ризиками (АСАУР), відповідно
до ст. 337 МКУ в автоматизованому порядку
виявлено ризик щодо можливого
заниження митної вартості товару та
сформовано повідомлення щодо
необхідності здійснення перевірки
правильності визначення митної
вартості, звернувши увагу на вартість
ідентичних або подібних товарів.

Якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик - заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Митного кодексу України, посадова
особа митного органу у графі «Для
відміток митного органу» ДМВ на
паперовому носії робить запис про
необхідність подання документів для
підтвердження митної вартості товарів
із складенням переліку таких
документів, зазначає час, дату і
прізвище, ставить свій підпис та
проставляє відбиток особистої
номерної печатки (пункт 2.3 Правил
заповнення декларації митної вартості,
затверджених наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.2012 № 599).

Відповідно до п.4.1. ст. 54 Митного кодексу
України відповідачем було здійснено
контроль заявленої декларантом митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

За результатами здійснення такого
контролю відповідачем було
встановлено, що документи, які
підтверджують числові значення митної
вартості товару не містять всіх
відомостей та містять розбіжності, а
саме:

- дата оплати не кореспондується з
датою фактичного відвантаження
відповідно до дати коносаменту (14.08.2013),
та не відповідають умовам доповнення №
14 від 24.07.2013 до зовнішньоекономічного
контракту;

- невідповідність умов та термінів
оплати згідно доповнення № 14 від 24.07.2013
до зовнішньоекономічного контракту (100%
передоплата) та прайс-листа виробника
від 08.08.2013 (5% передоплата до виробництва
та 95% оплата балансу за 10 днів до
приходу судна до порту доставки);

- в якості документа, що містить
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів, декларантом надано
довідку перевізника від 20.09.2013 № 1692 про
транспортні итрати. Бухгалтерська
довідка не є документом первинного
обліку, визначеного Законом України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» і Положенням про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.95 за №
168/704 (зі змінами і доповненнями), що
підтверджує господарську операцію;

- відсутній договір про надання
транспортно-експедиційних послуг.

Відповідно до вимог другої та третьої
частини ст. 53 Митного кодексу України,
під час проведення консультацій 30.09.2013
року за вих. № 71311 митним органом
направлено електронне повідомлення,
яким було зобов'язано декларанта
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) будь-які додаткові наявні у
нього документи для підтвердження
заявленої митної вартості товару.

Частинами 1, 2 статті 55 Митного кодексу
України встановлено, що рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів , які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити:

1) обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у
тому числі щодо числових значень
складових митної вартості, митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, інших умов, що
могли вплинути на ціну товарів), яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана органом
доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування.

За результатами контролю
співставлення відповідно до ст. 337 МКУ
встановлено, що рівень заявленої
декларантом митної вартості товару
«прокат плоский з нелегованої сталі, з
покриттям цинком (плакований)»
становить 0,75 дол. США/кг, рівень митної
вартості, раніше визнаної митним
органам та розрахованої декларантом за
ціною угоди, оформленої за МД від
30.07.2013р. № 101060000/2013/12797, з урахуванням
регіону походження, умов контракту, у
наближений до митного оформлення час,
становить 0,85 дол. США/кг.

З урахуванням викладеного, посадова
особа митниці, відповідно до ст. 55 МКУ,
прийняла рішення про коригування
заявленої митної вартості товару №
110100000/2013/200450/1 від 30.09.2013р., відповідно до
якого митну вартість скориговано до 0,85
доларів США/кг на підставі наявних у
митниці відомостей із застосуванням
резервного методу відповідно до ст. 60
МКУ, та складено картку відмови в
прийнятті митної декларації №
110100000/2013/00546 від 30 вересня 2013р.

Проте, суд не погоджується з висновками
відповідача, надісланими
повідомленням декларанту за № 71311 від
30.09.2013р. щодо встановлених розбіжностей
з огляду на наступне.

Так, калькуляція це
розрахунково-вартісна методика обліку,
за допомогою якого обраховується
планова собівартість продукції. Всі
види калькуляції є: попередніми, їх
розробляють до початку виробництва
продукції та використовують при
складанні кошторису. Тобто,
калькуляція є довідковим документом
постачальника і не є обов'язковим для
митного оформлення вантажу та не
впливає на визначення митної вартості.

Посилання митниці стосовно того, що
«Дати оплати не кореспондуються з
датою фактичного відвантаження» не
відповідає дійсності. Роз'яснення
відповідачу, стосовно розбіжностей
було надано позивачем в листі вих. №
01-406 від 30.09.2013 року, і не може свідчити
про недостовірність відомостей, що
викладені у інших документах, поданих
декларантом на підтвердження
заявленої ним митної вартості товарів,
а саме: отримання товару відбулося у
повній відповідності умовам контракту
купівлі-продажу № HNM2012/12/10 від 10.12.2012
року, договору № 966 від 13.05.2013р.

В тексті згаданих документів немає
жодних вказівок, що 100% передплата
повинна бути зроблена до
відвантаження.

Тому ніякого порушення не відбулося, а
тим паче вважати, що дати здійснення
оплати за товар якось впливають на
ідентифікацію товару і визначення його
митної вартості.

Таким чином суд вважає, що під час
здійснення митного оформлення
вищезазначених товарів позивачем були
надані усі необхідні, передбачені
законодавством документи, які
обґрунтовано та безперечно доводили
вартісні показники товару, що
імпортується. Тобто, у відповідача не
було жодних підстав самостійно
визначати митну вартість
задекларованого позивачем товару за
резервним методом відповідно до ст. 60
МКУ за ціною до 0,85 доларів США/кг.

Також суд вважає, що відповідачем були
порушені вимоги, щодо послідовності
використання методів визначення
митної вартості.

Порядок визначення митної вартості
товарів, методи визначення митної
вартості товарів, що переміщуються
через митний кордон України
передбачено Митним кодексом України та
іншими актами законодавства,
прийнятими у відповідності до вимог
цього Кодексу.

Так, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, в силу приписів статті 49
Митного кодексу України є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частиною першою статті 51 Митного
кодексу України встановлено, що митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу.

При цьому, згідно з приписами пункту 2
частини другої статті 52 Митного
кодексу України, декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Частиною четвертою статті 52 Митного
кодексу України передбачено, що у
випадках, визначених цим Кодексом, для
заявлення митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, органу доходів і зборів, який
проводить митне оформлення цих
товарів, разом з митною декларацією та
іншими необхідними для митного
оформлення зазначених товарів
документами в установленому порядку
подається декларація митної вартості.

Відповідно до частини 1 - 3 статті 57
цього Кодексу, визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Митний орган при здійсненні митного
контролю, у тому числі й з питань
контролю правильності визначення
митної вартості, має діяти у спосіб,
визначений МК України, а відомості, які
містяться в автоматизованій системі
аналізу та управління ризиками, мають
лише допоміжний інформаційний
характер при прийнятті митним органом
відповідних рішень. Та обставина, що в
митного органу наявна інформація про
те, що ідентичний товар, задекларовано
іншою особою, розмитнювався раніше за
іншою вартістю, за відсутності інших
визначених законом підстав, що
обумовлюють межі і способи здійснення
митним органом контролю митної
вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом та її визначенні за
резервним методом.

Крім того, нижчий рівень митної
вартості імпортованого позивачем
товару від рівня митної вартості
іншого митного оформлення, не може
розцінюватися як заниження позивачем
митної вартості, не є перешкодою для
застосування першого методу
визначення митної вартості товару і не
може бути достатньою підставою для
відмови у здійсненні митного
оформлення товару за першим методом
визначення його митної вартості.

Таким чином, митний орган неправомірно
відмовив позивачу у визнанні
задекларованої ним митної вартості
товару за основним методом, визначив
митну вартість за резервним методом та
прийняв рішення про коригування митної
вартості товару.

В порушення вищезазначених норм
митного законодавства України
відповідачем були проігноровані як
основний метод визначення митної
вартості товару, що імпортувався
позивачем, так і другорядні методи,
окрім останнього - резервного. В
обґрунтування своєї позиції
відповідач послався на наявність у
нього інформації щодо розмитнення
невідомого товару за митною
декларацією № 101060000/2013/12797 від 30.07.2013р.
відповідно до якої невідомий суб'єкт
зовнішньоекономічної діяльності
здійснив митне оформлення «начебто»
подібного товару за ціною 0,85 USD.

Ця дуже сумнівна позиція відповідача і
стала основною та єдиною підставою для
прийняття відповідачем рішення про
відмову позивачеві у митному
оформленні імпортованих ним товарів та
подальшого вимагання коригування
митної вартості більш ніж на 100 USD за
кожну тону товарної продукції.
Наслідками такої протиправної позиції
відповідача, яка призвела до таких же
протиправних дій, стало збільшення
митної вартості товару, який
імпортувався позивачем на загальну
суму 4 181,76 USD, а щодо конкретних товарних
позицій: оцинкована сталь методом
гарячого цинкування в рулонах товщиною
0,38 мм - 1 994,99 USD; оцинкована сталь методом
гарячого цинкування в рулонах товщиною
0,40 мм - 2 186,77 USD.

Подані ТОВ «Торговий Дім Профіль
України» документи чітко
ідентифікували оцінюваний товар та
містили об'єктивні і достовірні дані,
що піддавалися обчисленню, тобто
підтверджували митну вартість товарів
за ціною Контракту згідно з вимогами
статті 58 МК України.

Правильність визначення позивачем
митної вартості товару за ціною
Контракту, а також об'єктивна
можливість застосування першого
методу не були спростовані
відповідачем.

Крім того, застосувавши замість
визначеного позивачем основного
методу, другорядний резервний метод
визначення митної вартості товару,
відповідач не надав доказів
неможливості застосування наступних,
після основного методів визначення
митної вартості товарів.

З аналізу наведених вище правових норм
вбачається, що Митним кодексом
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Крім того, це узгоджується з
проголошеними у статті 8 Митного
кодексу України принципами здійснення
державної митної справи на засадах
законності та презумпції
невинуватості, єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України,
спрощення законної торгівлі,
заохочення доброчесності.

Частиною третьою статті 53 Митного
кодексу України передбачено обов'язок
декларанта подавати додаткові
документи (за наявності) до визначеного
частиною другою цієї статті загального
переліку. При цьому такий обов'язок
виникає у декларанта виключно у разі,
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою
статті 54 Митного кодексу України,
митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний,
зокрема, здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього Кодексу
(частина друга статті 54 Митного кодексу
України).

Послідовність дій посадових осіб
митного органу при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів під час здійснення їх
митного контролю та митного оформлення
визначено Методичними рекомендаціями
щодо роботи посадових осіб митних
органів з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
затвердженими наказом Державної
митної служби України від 13.07.2012 № 362
(далі - Методичні рекомендації).

Представником відповідача не надано
жодних доказів того, що подані
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» основні та додаткові
документи не дозволяли митному органу
у належний спосіб перевірити числове
значення складових митної вартості
товарів, відомості щодо їх ціни та
використати основний метод визначення
митної вартості за ціною контракту.

Документи, подані товариством з
обмеженою відповідальністю «Торговий
Дім Профіль України» до митного органу
з метою підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товарів,
містять усю необхідну інформацію про
вартість товару та транспортних
послуг, а також реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару.

В силу приписів частини третьої статті
2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено).

Відповідачем під час формування картки
відмови у митному оформленні товарів
№110100000/2013/00546 від 30 вересня 2013р.
зазначено, що перший метод неможливо
застосувати. Також неможливо
застосувати другорядні методи,
оскільки у відповідача відсутні дані
щодо вартості операцій з ідентичними
та подібними товарами, скориговані
відповідно до умов поставки та партії
товару (кількості), відсутні дані,
необхідні для проведення розрахунків
(мету визначення митної вартості на
основі віднімання та додавання
(обчислена вартість) вартості). Тому,
відповідачем було застосовано
резервний метод визначення митної
вартості.

Однак суд вважає, що загальні посилання
на норми МКУ щодо причин
незастосування того чи іншого методу
визначення митної вартості не повинні
розцінюватися як достатні доводи
обгрунтованості прийнятого
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
митний орган неправомірно відмовив
позивачу у визнанні задекларованої ним
митної вартості товару за основним
методом, визначив митну вартість за
резервним методом та прийняв рішення
про коригування митної вартості товару
і картку відмови у митному оформленні
товарів.

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до положень статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно п.1 ч.2 ст.162 КАС України, у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень чи його окремих
положень, дій чи бездіяльності і про
скасування або визнання нечинним
рішення чи його окремих положень.

За викладених обставин, позовні вимоги
є обгрунтованими, та підлягають
задовленню у повному обсязі.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674 під
час подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Позивачем під час подання
адміністративного позову сплачено
судовий збір в розмірі 172 грн. 05 коп., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 2969 від 27.12.2013р.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Тому згідно із ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судовий збір в розмірі 172 грн. 05 коп.
присуджується на користь позивача за
рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 94, 160-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
Дім Профіль України» до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
про визнання протиправними, скасування
картки відмови та рішення -
задовольнити.

Визначити протиправною та скасувати
картку відмови у митному оформленні
товарів № 110100000/2013/00546 від 30 вересня 2013р.
Дніпропетровської митниці Міндоходів.

Визнати протиправною та скасувати
Рішення про коригування митної
вартості товарів № 110100000/2013/200450/1 від 30
вересня 2013р. Дніпропетровської митниці
Міндоходів.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» ()
судові витрати зі сплати судового
збору в розмірі 172 грн. 05 коп., сплачені
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» згідно платіжного
доручення № 2969 від 27.12.2013р.

Копію постанови направити сторонам по
справі.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та в
строки, встановленні статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови викладений
25.02.2014р.

Суддя Е.О. Юрков