Справа № 437/17482/13-а
Суддя: Ястребова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кравченко Н.О.
Суддя-доповідач - Ястребова Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року
справа №437/17482/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді-доповідача Ястребової
Л.В., суддів Ляшенка Д.В., Чумак С.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Луганська на
постанову Ленінського районного суду
м. Луганська від 09 грудня 2013 р. у справі
№ 437/17482/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Луганська про
визнання дій протиправними та
зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Луганська про
визнання протиправною відмову
відповідача щодо перерахунку пенсії у
розмірі 90% від сплаченої заробітної
плати, на яку нараховані страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування з врахуванням
інших виплат та зобов'язання УПФУ в
Ленінському районі м. Луганська
здійснити перерахунок та виплату
недоплаченої пенсії з дати її
призначення, з 03.10.2009 року, у розмірі 90%
від сплаченої заробітної плати, у
зв'язку з дією на час виходу на пенсію
Закону України «Про державну служб» та
з врахуванням інших виплат у сумі 29624,35
грн., з них матеріальна допомога на
оздоровлення, матеріальна допомога для
вирішення соціально-побутових потреб
та грошова індексація.

Постановою Ленінського районного суду
м. Луганська від 09 грудня 2013 року
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано протиправною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Луганська щодо
перерахунку пенсії ОСОБА_2 у розмірі 90%
заробітної плати, на яку нараховані
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, з
урахуванням інших виплат; зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Луганська
здійснити перерахунок та виплатити на
користь ОСОБА_2 недоплачену пенсію з
01.11.2013 р. у розмірі 90% заробітної плати з
урахуванням інших виплат у сумі 29624, 35
грн., з них: індексація доходів - 1236,36
грн., матеріальна допомога на
оздоровлення - 14211,08 грн., та матеріальна
допомога на вирішення
соціально-побутових питань - 14176,91 грн.,
за період з 01.10.2007 по 30.09.2009 років. В
решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Луганська подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Ленінського
районного суду м. Луганська від 09
грудня 2013 року та постановити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга мотивується
необґрунтованістю та порушенням судом
першої інстанції норм матеріального
права.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги в межах апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, вважає за необхідне вимоги,
викладені в апеляційній скарзі,
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції залишити без
змін, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на
обліку в Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Луганська як державний службовець, що
отримує пенсію за віком, яка була
призначена позивачу згідно із Законами
України «Про державну службу» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Як вбачається з довідки Головного
Управління Пенсійного фонду України в
Луганській області № 56 від 26 вересня 2013
року про складові заробітної плати (за
останні 24 календарні місяці роботи або
будь-які 60 календарних місяців роботи
підряд перед зверненням за пенсією), що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», виданої ОСОБА_2, були
розшифровані інші виплати за період з
01.10.2007р. по 30.09.2009 р. та становили:
індексація доходів - 1236,36 грн.,
матеріальна допомога на оздоровлення -
14211,08 грн., та матеріальна допомога на
вирішення соціально-побутових питань -
14176,91 грн.,. З вказаних сум згідно
довідці були сплачені страхові внески.

11 листопада 2013 позивач звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії з урахуванням вказаної довідки.

На його звернення до відповідача від 11
листопада 2013 року надійшов лист від
12.11.2013р. № 17837/02-1, яким Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Луганська було відмовлено в
перерахунку пенсії з посиланням на ст..
33 ЗУ «Про державну службу».

Спір у справі виник внаслідок того, що,
на думку позивача, відповідач
безпідставно при визначенні розміру
заробітної плати, з якої виплачується
пенсія, не враховує йому розмір
матеріальної допомоги на вирішення
соціально побутових питань, суми
індексації заробітної плати,
матеріальної допомоги на оздоровлення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
допомога на оздоровлення, матеріальна
допомога та грошова винагорода
передбачені постановою КМУ №212 від
24.02.2003 року, індексація заробітної
плати є складовою заробітної плати, на
які були нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, та з 01.01.2011 року - єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, що відображено
у наданих до Пенсійного фонду довідці
Первомайської об'єднаної державної
податкової інспекції від 23.09.13 року.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції з наступних
підстав.

За змістом статті 37 Закону України «Про
державну службу» (у редакції, чинної на
час виникнення спірних відносин)
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року №108/95ВР
"Про оплату праці" встановлено, що
заробітна плата це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та індексація грошових
доходів входила до системи оплати
праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" врегульовано види
оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі
Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним судом України в постанові
від 20.02.2012 року. Частиною першою статті
244-2 КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами)
касаційної.: інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Оскільки з довідки позивача
вбачається, що на суми матеріальної
допомоги на оздоровлення, грошової
винагороди за високі досягнення у
праці або за виконання особливо
важливої роботи та індексації грошових
доходів нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, то вони є складовою
заробітної плати позивача та
зобов'язанні враховуватись при
обчислення пенсії.

Дані обставини знайшли відображення у
довідці Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Луганська від 12.11.2013 р. № 17837/02-1.

Колегія суддів зазначає, що
відповідно до статті 37 Закону
України "Про державну службу", в
редакції чинній на час звернення за
призначенням пенсії за кожний повний
рік роботи понад 10 років на державній
службі пенсія збільшується на один
відсоток заробітку, але не більше 90
відсотків заробітної плати.

Тому колегія суддів вважає вірним
висновок суду першої інстанції, що
позивач має право отримувати пенсію в
розмірі 90 % від розрахованої заробітної
плати, оскільки на час призначення їй
пенсії, під час якого були порушені
права позивача, пенсія була призначена
у такому відсотковому відношення
відповідно до діючої на той час
редакції ст. 37 Закону України № 3723.

Колегія суддів зазначає, що в 2013 році
позивачка звернулась до відповідача не
за новим перерахунком розміру її
пенсії в розумінні ст. 37-1 Закону
України № 3723, а за відновленням своїх
прав, порушених при призначені їй
пенсії, під час якого при обрахунку її
заробітної плати для призначення
пенсії були враховані не всі складові
заробітної плати.

Разом з тим, судом першої інстанції не
врахововано, що позивачем пропущений
строк звернення до суду, щодо певної
частини позовних вимог.

Так, відповідно до статей 99 та 100 КАС
України в редакції від 17.11.2011 року для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів, не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Позивач звернувся до суду з даним
позовом 13 листопада 2013 року, у зв'язку з
чим згідно вимог статті 100 КАС України
адміністративний позов щодо вимог до 12
травня 2013 року залишається без
розгляду, тому постанова суду підлягає
скасуванню щодо відмови у задоволенні
позову в частині вимог з 03.10.2009 по 12
травня 2013 року включно та залишенню в
цій частині без розгляду у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду,
оскільки позивачем не наведено жодних
поважних причин пропуску такого
строку.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
відповідача підлягає частковому
задоволенню, а постанова суду -
скасуванню в частині вимог з 03.10.2009 по
12.05.2013 року включно та залишенню в цій
частині без розгляду.

З огляду на вищезазначене та керуючись
ст.ст. 99, 100, 195, 198, 202, 205, 206, 211, 212, 254 КАС
України, суд,-

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Луганська на постанову
Ленінського районного суду м.
Луганська від 09 грудня 2013 р. у справі №
437/17482/13-а - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду
м. Луганська від 09 грудня 2013 р. у справі
№ 437/17482/13-а в частині відмови у
задоволенні вимог з 03.10.2009 року до 12
травня 2013 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 за період з 03.10.2009
року до 12.05.2013 року - залишити без
розгляду.

В іншій частині постанову Ленінського
районного суду м. Луганська від 09
грудня 2013 у справі № 437/17482/13-а - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Колегія суддів:
Л.В.Ястребова

Д.В.Ляшенко

С.Ю.Чумак