Справа № 802/28/14-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 лютого 2014 р.
Справа № 802/28/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Воробйової І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Панченка Т.Д.

представника позивача:
Любарської К.Ю.

представника відповідача:
Кирилюка Д.В.

свідка:
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю «Агробуд»

до: Інспекції державного архітектурно
- будівельного контролю у Вінницькій
області

про: скасування постанови про
накладення штрафу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулось
товариство з обмеженою
відповідальністю «Агробуд» (ТОВ
«Агробуд», товариство, позивач) із
адміністративним позовом до інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Вінницькій області (ІДАБК,
інспекція, відповідач) про визнання
протиправними дій, визнання
протиправними акту перевірки та
протоколу про правопорушення, визнання
протиправним та скасування припису про
усунення порушень, скасування
постанови про накладення штрафу.

В подальшому, за клопотанням
представника позивача, позовну заяву в
частині позовних вимог про визнання
протиправними дій щодо проведення
перевірки, визнання протиправним акту
перевірки, протоколу про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, залишено без розгляду, про
що постановлено ухвалу від 05 лютого 2014
р.

В свою чергу, ухвалою суду від 26 лютого
2014 року за клопотання представника
позивача без розгляду залишено також
вимоги про визнання протиправним та
скасування припису про усунення
порушень.

Таким чином, в кінцевому варіанті позов
розглянуто за вимогами про скасування
постанови №58 від 13 грудня 2013 року,
винесену інспекцією
державно-архітектурного контролю про
накладення штрафу за наслідками
розгляду матеріалів справи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, серед яких протокол про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 21.11.2013 та акт №154-П
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил від 21.11.2013 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
вказує на неправильне застосування
відповідачем положень закону, за
нормами якого на товариство накладено
штраф, а також невідповідність
висновків відповідача фактичним
обставинам.

Зокрема, позивач вказує на ту
обставину, що не є суб'єктом, на якого
може бути накладено адміністративне
стягнення за тією нормою закону, що в
даному випадку застосовано
відповідачем. Окрім того, порушення на
яке вказує відповідач, а саме, не
влаштування гідроізоляції при
будівництві, фактично відсутнє.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та просила суд
постанову інспекції ДАБК у Вінницькій
області №58 від 13 грудня 2013 року якою на
ТОВ «Агробуд» накладено штраф
скасувати посилаючись на підстави та
обставини наведені у поданих до суду
письмових поясненнях.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив.
Зазначив про необґрунтованість
заявлених позовних вимог та
правомірність прийнятого відповідачем
рішення, з огляду на фактичну наявність
допущеного порушення, а відтак і
можливість накладення стягнення
передбаченого застосованою нормою
закону.

В судовому засіданні, в якості свідка,
допитано ОСОБА_3, що працює виконробом
та здійснює ведення на ТОВ «Агробуд»
загального журналу робіт по
будівництву складу готової продукції.

Так, свідок суду пояснив, що фактично
при будівництві складу гідроізоляція
влаштована в дотримання ДБН, що
відображено у відповідному журналі,
який в ході перевірки не досліджувався
та Інспекцією не витребовувався.
Свідок підтвердив, що змінено вид
гідроізоляції однак не змінено
проектну документацію.

Заслухавши пояснення представників
сторін та свідка, дослідивши матеріали
справи, оцінивши надані докази в їх
сукупності, суд встановив наступне.

Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області 21 листопада 2013 року
проведено планову перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агробуд» при
будівництві складу для зберігання
невеликих партій зернових та олійних
культур по вул. Леніна, 2 в смт. Оратів
Вінницької області.

За результатами перевірки складено
відповідний акт №154-П датований 21.11.2013
р., в якому зазначено, що за
результатами перевірки встановлено, що
ТОВ «Агробуд», як замовником об'єкта
містобудування отримано право на
виконання будівельних робіт на
вказаному об'єкті на підставі
зареєстрованої в інспекції ДАБК у
Вінницькій області декларації
№ВН03 від 27.06.2013 р. Разом з тим, в
акті зазначено про порушення
товариством, як підрядником статті 9
Закону України «Про архітектурну
діяльність» внаслідок того, що при
виконанні будівельних робіт не
влаштовано горизонтальну
гідроізоляцію.

Поряд із актом перевірки, інспекцією
ДАБК у Вінницькій області складено
протокол про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 21.11.2013 р.,
в якому зазначено про встановлення в
ході перевірки наведеного вище
порушення, відповідальність за яке
передбачена п. 8 ч. 3 ст. 2 Закону України
«Про відповідальність за порушення у
сфері містобудівної діяльності».

В подальшому, Інспекцією ДАБК у
Вінницькій області за результатами
розгляду матеріалів справи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, серед яких, наведені вище
протокол про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності та акт
перевірки винесено постанову №58, якою
ТОВ «Агробуд» визнано винним у
вчиненні правопорушення передбаченого
пунктом восьмим частини третьої статті
2 Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності» та
накладено штраф у 54810 гривень.

Дана постанова є предметом оскарження
в рамках даної справи з підстав
неправильного застосування інспекцією
ДАБК у Вінницькій області, як суб'єктом
владних повноважень норм
застосованого закону.

Визначаючись щодо позовних вимог суд
виходить з наступного.

Інспекція ДАБК у Вінницькій області є
територіальним органом Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України (Держархбудінспекція України),
через яку остання здійснює свої
повноваження.

Так, Державна архітектурно-будівельна
інспекція України є центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
контролю у сфері житлово-комунального
господарства.

Діє зазначена інспекція на підставі
Положення затвердженого Указом
Президента України від 08.04.2011 року №
439/2011.

В свою чергу, частиною 2 статті 41 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» визначено,
що державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України. Такий
Порядок здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011 року
№553 (Порядок № 553).

Наведеним Порядком, серед іншого,
визначено повноваження посадових осіб
інспекцій. Зокрема, пп. 2 п. 11 Порядку №
553, визначено, що посадові особи
інспекцій під час здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю мають право складати
протоколи про вчинення правопорушень
та акти перевірок, і накладати штрафи у
межах повноважень, передбачених
законом.

Одночасно, Постановою Кабінету
Міністрів України від 6 квітня 1995 р. №244
затверджено Порядок накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності за приписами
пункту третього якого, штрафи
накладаються на суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності.

З пункту першого даного Порядку
вбачається, що останній визначає
процедуру накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, що передбачені Законом
України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності".

Правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що
призвели до невиконання або
неналежного виконання вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами, що визначено
частиною першою статті 1 даного Закону.

Разом з тим, в силу частини другої цієї
ж статті, вчинення суб'єктами
містобудування правопорушень у сфері
містобудівної діяльності тягне за
собою відповідальність, передбачену
цим та іншими законами України.

Безпосередньо, відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності передбачено статтею 2
наведеного Закону.

Зазначена стаття, в свою чергу,
передбачає різні види
відповідальності за правопорушення
залежно від суб'єктів містобудування,
які вчинили відповідні порушення.

Зокрема, суб'єкти містобудування за
приписами даної норми поділяються,
серед іншого, на суб'єктів
містобудування, які є замовниками
будівництва об'єктів (у разі
провадження містобудівної діяльності),
або ті, що виконують функції замовника
і підрядника одночасно (ч. 2 ст. 2 Закону)
та які виконують будівельні роботи (ч. 3
ст. 2 Закону).

Так, в даному випадку на ТОВ «Агробуд»
накладено штраф за правопорушення
передбачене частиною 3 статті 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», тобто, як до суб'єкта
містобудування, який виконує
будівельні роботи.

Водночас, як вбачається з матеріалів
справи ТОВ «Агробуд» є суб'єктом
містобудування який виконує функції
замовника і підрядника одночасно.

Так, безпосередньо в акті перевірки
зазначено, що ТОВ «Агробуд», як
замовником отримано право на виконання
будівельних робіт, а як підрядником
порушено приписи статті 9 Закону
України «Про архітектурну діяльність».

Наведена обставина доводиться також
тим, що у декларації про початок
виконання будівельних робіт ТОВ
«Агробуд» зазначено як замовника,
наказом №98 від 04.06.2013 року якого
затверджено проектну документацію. З
копії відповідного наказу, що
міститься в матеріалах справи бачаться
також те, що підрядною організацією для
проведення будівельних робіт
визначено також ТОВ «Агробуд».

З наведеного суд доходить висновку, що
ТОВ «Агробуд» є суб'єктом
містобудування який виконує функції
замовника і підрядника одночасно, а
відтак може нести відповідальність
виключно за порушення передбачені
частиною 2 статті 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності», яка в
свою чергу, визначає відповідальність
та види порушень вчинених саме
суб'єктами містобудування, які
виконують функції замовника і
підрядника одночасно, яким і є, як вже
зазначалося, ТОВ «Агробуд».

Таким чином, суд дійшов висновку про
невірне застосування відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень приписів
Закону України «Про відповідальність у
сфері містобудівної діяльності», що, в
даному випадку, має вирішальне
значення, оскільки безпосередньо даний
Закон покладено в основу оскаржуваного
рішення.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, орган державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Згідно частини 1 статті 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними
владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень
шляхом справедливого неупередженого
та своєчасного розгляду
адміністративних справ.

В свою чергу, частиною третьою статті 2
КАС України передбачено, що у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, надавши правову оцінку всім
обставинам справи, які знайшли своє
підтвердження в ході судового
засідання, доводяться як показами
представників сторін, так і
матеріалами справи, суд з метою захисту
прав та інтересів позивача, вважає, що
позов слід задовольнити, шляхом
скасування оскаржуваної постанови
інспекції ДАБК у Вінницькій області
про накладення на ТОВ «Агробуд» штрафу,
оскільки остання не відповідає всім
критеріям, наведеним у частині 3 статті
2 КАС України.

Визначаючись щодо розподілу судових
витрат у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України відповідно
до задоволених вимог (або відповідного
місцевого бюджету, якщо іншою стороною
був орган місцевого самоврядування,
його посадова чи службова особа).

В свою чергу, абзацом 2 пункту 3 частини 2
статті 4 Закону України "Про судовий
збір" ставка судового збору за подання
позову майнового характеру визначена -
2 відсотки розміру майнових вимог, але
не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 4
розмірів мінімальної заробітної плати.

Водночас, згідно з частиною 3 статті 4
Закону України "Про судовий збір" під
час подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Так, позивач заявив майнову вимогу про
скасування постанови № 58 від 13.12.2013 р.
про застосування штрафу у сумі 54810 грн.
Отже, 2 відсотки розміру майнових вимог
позивача складають 1096,20 грн.

Таким чином з урахуванням положень
частини третьої статті 4 Закону України
«Про судовий збір» позивач повинен був
сплатити за подання цього позову - 10,96
грн. (10%), тоді як сплатив - 48,72 грн. Отже,
при поданні позову за майновою вимогою
позивачем зайве сплачено - 37,76 грн., які
згідно вимог пункту 1 частини першої
статті 7 загаданого Закону слід
повернути позивачу.

З урахуванням положень статті 94 КАС
України та частини 3 статті 4 Закону
України "Про судовий збір" решта суми
судового збору (90%) у розмірі 1085,24 (1096,20
грн. - 10,96 грн.) підлягає стягненню з
відповідача.

Відповідно до підпункту 3 пункту 9
розділу VI "Прикінцеві та перехідні
положення" Бюджетного кодексу України
у разі безспірного списання коштів
державного бюджету (місцевих бюджетів)
Державна казначейська служба України
відображає в обліку відповідні
бюджетні зобов'язання розпорядника
бюджетних коштів, з вини якого виникли
такі зобов'язання. Погашення таких
бюджетних зобов'язань здійснюється
виключно за рахунок бюджетних
асигнувань цього розпорядника
бюджетних коштів. Одночасно
розпорядник бюджетних коштів
зобов'язаний привести у відповідність
з бюджетними асигнуваннями інші взяті
бюджетні зобов'язання.

Пунктом 19 Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України №845 від
03.08.2011 р., передбачено, що безспірне
списання коштів державного та місцевих
бюджетів і їх перерахування на рахунок,
зазначений у виконавчому документі про
стягнення надходжень бюджету та/або
заяві про виконання рішення про
стягнення надходжень бюджету,
здійснюються органами Казначейства з
відповідного рахунка, на який такі
кошти зараховані, шляхом оформлення
розрахункових документів.

З огляду на викладене та з урахуванням
принципу пріоритетності законів над
підзаконними актами суд вважає за
необхідне стягнути судові витрати
позивача у розмірі 10,96 грн. із
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання з рахунків
суб'єкта владних повноважень -
відповідача.

За правилом пункту 1 частини 1 статті 7
Закону України «Про судовий збір» сума
надмірного сплаченого збору у розмірі
37,76 грн. підлягає поверненню
позивачеві.

Згідно з частиною 3 статті 4 Закону
України «Про судовий збір» судовий
збір у розмірі 1085,24 грн. стягується з із
Державного бюджету України на
спеціальний рахунок Державної судової
адміністрації, шляхом їх безспірного
списання з рахунків суб'єкта владних
повноважень - відповідача

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167,
255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовільнити повністю.

Скасувати постанову Інспекції
державно-будівельного контролю у
Вінницькій області № 58 від 13.12.2013 р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ТОВ «Агробуд» (вул. Леніна, 2,
смт Оратів, Вінницька обл., ) судові витрати у вигляді судового
збору в сумі 10,96 грн. (десять грн. 96 коп.)
шляхом їх безспірного списання
органами Державної казначейської
служби України з рахунків Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю у Вінницькій області.

Повернути з державного бюджету на
користь ТОВ «Агробуд» (вул. Леніна, 2,
смт Оратів, Вінницька обл., ) зайве сплачений судовий збір у
розмірі 37,76 грн. (тридцять сім грн. 76
коп.).

Стягнути з Державного бюджету України
на спеціальний рахунок Державної
судової адміністрації України (банк
одержувача - ГУ ДКСУ У Вінницькій
області, код банку 802015, р/р 4002)
судовий збір у сумі 1085,24 грн. (одна
тисяча вісімдесят п'ять грн. 24 коп.)
шляхом його безспірного списання
органами ДКСУ з рахунків Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю у Вінницькій області.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Воробйова Інна
Анатоліївна