Справа № 37496/09
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2012-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2012 р. справа № 2а-4057/09

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
головуючого судді: Юхименка
О.В.

суддів: Мельника В.В.
Нагорної Л.М.

при секретарі судового засідання:
Бембінек Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Прокурора
Хортицького району міста Запоріжжя

на постанову Запорізького
окружного адміністративного суду

від 05 жовтня 2009 року

у справі № 2а-4057/09/0870

за позовом Прокурора
Хортицького району міста Запоріжжя,

пр. Ювілейний, 30,
м. Запоріжжя, 69076;

в особі органу Державної
податкової інспекції

у Хортицькому
районі міста Запоріжжя,

вул. Гудименка,
10-А, м. Запоріжжя, 69114;

до відповідача-1 Закритого
акціонерного товариства
«Теплоенергія»,

вул.
Задніпровська, 5, м. Запоріжжя, 69076;

до відповідача-2 Закритого
акціонерного товариства «Капітал-Т»,

вул.
Задніпровська, 5, м. Запоріжжя, 69076;

про визнання угоди
недійсною, -

встановив: Прокурором Хортицького
району міста Запоріжжя, в інтересах
держави, в особі органу, уповноваженого
державною здійснювати відповідні
функції в спірних правовідносинах -
Державна податкова інспекція у
Хортицькому районі міста Запоріжжя,
подано позов до Закритого акціонерного
товариства «Теплоенергія» та до
Закритого акціонерного товариства
«Капітал-Т» про визнання недійсним
договору № 8 купівлі-продажу від 15
січня 2002 року, на підставі статті 49
Цивільного кодексу Української РСР, та
стягнення отриманого за угодою на
користь держави.

Запорізький окружний адміністративний
суд (суддя Щербак А.А.) своєю постановою
від 05 жовтня 2009 року у позові відмовив.

Постанова суду мотивована відсутністю
компетенції контролюючого органу.

Крім того, вимоги про визнання угоди
недійсною на підставі статті 49
Цивільного кодексу Української РСР не
можуть бути предметом позову після 01
січня 2004 року.

Крім того, санкції є конфіскаційними,
та можуть застосовуватись лише
протягом строків, встановлених статтею
250 Господарського кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим актом, у поданій апеляційній
скарзі Прокурор Хортицького району
міста Запоріжжя, Позивач, вказує на
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Вважає достатніми підстави для
висновку про вчинення правочину з
метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави та суспільства.

Просить постанову окружного
адміністративного суду скасувати.
Позов задовольнити.

Державна податкова інспекція у
Хортицькому районі міста Запоріжжя,
орган, уповноважений державною
здійснювати відповідні функції в
спірних правовідносинах, Закрите
акціонерне товариство «Теплоенергія»,
Відповідач 1, Закрите акціонерне
товариство «Капітал-Т», Відповідач 2,
процесуальним правом на участь
представника в судовому засіданні не
скористались. Про дату, час та місце
судового розгляду повідомлялись у
встановленому порядку.

Судовий розгляд адміністративної
справи здійснювався з повним
фіксуванням судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Обставини справи: Як встановлено судом
першої інстанції, стосовно чого спір
між сторонами відсутній, 15 січня 2002
року між Закритим акціонерним
товариством «Теплоенергія»,
Відповідач 1, та Закритим акціонерним
товариством «Капітал-Т», Відповідач 2,
був укладений договір купівлі-продажу
№ 8.

Відповідно до умов укладеного
договору, Закрите акціонерне
товариство «Капітал-Т» придбало у
Закритого акціонерного товариства
«Теплоенергія» об'єкт нерухомості -
комплекс гаражів, розташований по
вулиці Задніпровська, 5 в місті
Запоріжжі.

Відповідно до акту приймання-передачі,
датованого 30 січня 2002 року, ЗАТ
«Теплоенергія» передав, а ЗАТ
«Капітал-Т» прийняв об'єкт нерухомості,
що є об'єктом предметом договору
купівлі-продажу № 8.

В той же, час, державна реєстрація ЗАТ
«Капітал-Т» була здійснена 29 січня 2002
року, а дозвіл на виготовлення печатки
отримано тільки 05 лютого 2002 року.

Вироком суду у кримінальної справі №
1-76/2005 встановлено, що громадяни ОСОБА_1,
перебуваючи на посаді генерального
директора ЗАТ «Теплоенергія», діючи
разом з громадянином ОСОБА_2, що
виконував адміністративно-розпорядчі
функції у ЗАТ «Капітал-Т», шляхом
зловживання службовим становищем
підробили документи - внесли завідомо
неправдиві відомості про час їх
складання, які не відповідали
дійсності.

Визнання недійсним договору № 8
купівлі-продажу від 15 січня 2002 року, на
підставі статті 49 Цивільного кодексу
Української РСР, та застосування
наслідків, відповідно, стало предметом
судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесенні оскарженої
постанови, виходить з наступного.

У відповідності з пунктом 3 частини 1
статті 10 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні» від 4
грудня 1990 року N 509-XII Державні податкові
інспекції в районах контролюють
своєчасність подання платниками
податків бухгалтерських звітів і
балансів, податкових декларацій,
розрахунків та інших документів,
пов'язаних з обчисленням податків,
інших платежів, а також перевіряють
достовірність цих документів щодо
правильності визначення об'єктів
оподаткування і обчислення податків,
інших платежів.

Справою адміністративної юрисдикції є
спір, який виник між двома (кількома)
конкретними суб'єктами суспільства
стосовно їхніх прав та обов'язків у
конкретних правових правовідносинах, у
яких хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений владно керувати
поведінкою іншого (их) суб'єкта (ів). А ці
суб'єкти, відповідно, зобов'язані
виконувати вимоги та приписи суб'єкта
владних повноважень.

Таким чином, дана справа є справою
адміністративної юрисдикції.
Звернення Позивача до суду і є
здійсненням ним владних управлінських
функцій, причому ці функції
здійснюються саме у тих
правовідносинах, у яких виник спір.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що угоду, укладену
між відповідачами, було вчинено з
метою, завідомо суперечною інтересам
держави і суспільства.

За змістом статті 49 чинного на час
укладання спірного договору
Цивільного кодексу Української РСР
недійсною є угода, яка укладена з метою,
завідомо суперечною інтересам
держави і суспільства.

Правові наслідки такої угоди залежали
від наявності умислу - у обох сторін чи
однієї, від виконання угоди - обома
сторонами чи однією.

На момент ухвалення рішення у справі
суд не мав правових підстав для
застосування санкцій статті 49 ЦК УРСР.

1 січня 2004 року, згідно з пунктами 1, 2
Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України, ЦК УРСР від
18 липня 1963 року (1540-06) втратив чинність.

ЦК України, який набрав чинності з 1
січня 2004 року, не передбачені такі
публічно-правові санкції за укладення
недійсної угоди, які були встановлені
статтею 49 ЦК УРСР, а саме стягнення в
доход держави одержаного однією чи
обома сторонами за угодою, укладеною з
метою, суперечною інтересам держави та
суспільства. Згідно з статтею 228 ЦК
України наслідком укладення угоди, яка
порушує публічний порядок, є
двостороння реституція.

За змістом частини 2 статті 5 ЦК України,
цей кодекс має зворотну дію у часі у
випадках, коли він пом'якшує або
скасовує відповідальність особи.

Таким чином, застосування судом при
вирішенні спору публічно-правових
санкцій, які були встановлені законом,
чинним на момент виконання угоди, але
не були передбачені ЦК України на день
ухвалення рішення про притягнення до
відповідальності, було б помилковим.

В той же час, згідно з частиною 1 статті
207 Господарського кодексу України, який
набрав чинності з 1 січня 2004 року,
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинене
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладене учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним із
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, чи
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

З матеріалів справи вбачається, що
договір був виконаний його сторонами.

Вказані господарські операції
відображені в документах
бухгалтерського та податкового обліку
відповідачів.

Вироком суду в кримінальній справі
встановлено, що господарське
зобов'язання характеризується
суб'єктивним наміром сторін (сторони)
порушити вимоги закону, оскільки вони
укладались з метою, яка заздалегідь
суперечить інтересам держави і
суспільства. Зміст договору не
відповідав дійсним намірам сторін щодо
набуття цивільних прав і обов'язків.

Положення статей 207 та 208 ГК України
слід застосовувати з урахуванням того,
що правочин, який вчинено з метою,
завідомо суперечною інтересам держави
і суспільства, водночас суперечить
моральним засадам суспільства, порушує
публічний порядок, а тому згідно з
частиною 1 статті 203, частиною 2 статті
215, частиною 2 статті 228 ЦК України є
нікчемним, і визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Отже, укладений 15 січня 2002 року між
Закритим акціонерним товариством
«Теплоенергія», Відповідач 1, та
Закритим акціонерним товариством
«Капітал-Т», Відповідач 2, договір
купівлі-продажу № 8 є нікчемним.

Керуючись ст. 195, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202
Кодексу адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Прокурора
Хортицького району міста Запоріжжя
задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 05 жовтня 2009
року у справі № 2а-4057/09/0870 скасувати
частково.

За вимогою про визнання недійсним
договору № 8 купівлі-продажу від 15
січня 2002 року провадження у справі
закрити.

В іншій частині постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 05
жовтня 2009 року у справі № 2а-4057/09/0870
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції у порядку та
у строки, визначені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна