Справа № 826/17850/13-а
Суддя: Пісоцька О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
04 лютого 2014 року Справа
Окружний адміністративний суд м. Києва
судді:Пісоцької О.В.,розглянувши у
приміщенні суду у місті Києві у порядку
письмового провадження справу
за позовною заявоюОСОБА_3до Управління
державної автомобільної інспекції ГУ
МВС України в м. Києві,за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні позивача: -
Відділу державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві, за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача: - товариства з обмеженою
відповідальністю «ОСБ КАМЕЛОТ», -
товариства з обмеженою
відповідальністю «ПРИВАТКОНТИНЕНТ», -
державного підприємства «Розвиток», -
провизнання дій та бездіяльності
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії,ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Управління державної
автомобільної інспекції ГУ МВС України
в м. Києві (далі - УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві, відповідач), в якому, з
урахуванням уточнень, прийнятих до
розгляду ухвалою суду (протокольною)
від 09 січня 2014 року, просить:
- дії відповідача щодо надання
розпорядження працівнику ТОВ
«ПРИВАТКОНТИНЕНТ» Сташенку В.В. про
доставлення транспортного засобу Ford
Scorpio з д.н.з. НОМЕР_1 на спеціальний
майданчик, належний товариству з
обмеженою відповідальністю «ОСБ
КАМЕЛОТ» (далі - ТОВ «КАМЕЛОТ»), за
адресою: м. Київ, вул. Фанерна, 4, -
визнати неправомірними;
- дії відповідача із затримання
транспортного засобу ЗАЗ 110217 з д.н.з.
НОМЕР_2 та доставлення на спеціальний
майданчик для зберігання визнати
- бездіяльність відповідача щодо
ненадання ОСОБА_3 дозволу на отримання
транспортного засобу Ford Scorpio з д.н.з.
НОМЕР_1 із спеціального майданчику,
належного ТОВ «ОСБ КАМЕЛОТ», за
адресою: м. Київ, вул. Фанерна, 4, -
визнати неправомірною;
- бездіяльність відповідача щодо
неповернення ОСОБА_3 транспортного
засобу Ford Scorpio з д.н.з. НОМЕР_1 із
спеціального майданчику, належного ТОВ
«ОСБ КАМЕЛОТ», за адресою: м. Київ, вул.
Фанерна, 4, визнати неправомірною;
- бездіяльність УДАІ ГУ МВС України із
невиконання постанови старшого
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві (далі - ВДВС
Деснянського РУЮ) Логвинської К.Л. від 25
жовтня 2013 року про закінчення
виконавчого провадження №31718072, про
припинення чинності арештів та
скасування заходів із розшуку,
накладеного постановою державного
виконавця №450/4 від 01 липня 2013 року, -
визнати неправомірною;
- зобов'язати відповідача вчинити дії
щодо повернення ОСОБА_3 транспортного
засобу Ford Scorpio з д.н.з. НОМЕР_1 зі
спеціального майданчику, належного ТОВ
«ОСБ КАМЕЛОТ», за адресою: м. Київ, вул.
- зобов'язати відповідача виконати
постанову старшого державного
виконавця ВДВС Деснянського РУЮ
Логвинської К.Л. від 25 жовтня 2013 року
про закінчення виконавчого
провадження №31718072, про припинення
чинності арештів та скасування заходів
із розшуку, накладеного постановою
державного виконавця №450/4 від 01 липня
2013 року шляхом внесення відповідних
записів до автоматизованих
інформаційних систем;
- зобов'язати УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві вчинити дії із повернення
транспортного засобу ЗАЗ 110217 з д.н.з.
Також позивач просить у порядку
виконання судового рішення зобов'язати
начальника УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві Курінного А.В. у десятиденний
строк з дня набрання відповідним
рішенням законної сили надати до суду
звіт про його виконання.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що 24 серпня 2013 року в межах
відкритого виконавчого провадження
належний йому автомобіль затримано
працівниками відповідача та передано
на спеціальний майданчик ТОВ «ОСБ
КАМЕЛОТ» для зберігання відповідно до
постанови державного виконавця. Втім, 25
жовтня 2013 року виконавче провадження
закінчено та направлено вимогу
державного виконавця про надання
дозволу та повернення належного
позивачу транспортного засобу. 31
жовтня 2013 року ТОВ «ОСБ КАМЕЛОТ»
відмовило позивачу в поверненні
належного йому транспортного засобу,
оскільки позивачем не сплачено послуги
із транспортування та зберігання
транспортного засобу, що позивач
вважає неправомірним.

УДАІ ГУ МВС України в м. Києві стосовно
задоволення позову заперечує,
посилаючись на його безпідставність.

У судовому засіданні представник
відповідача зауважував на тому, що під
час затримки транспортного засобу з
метою його поміщення на штраф
майданчик працівники УДАІ ГУ МВС
України в м. Києві діяли виключно в
межах повноважень та у спосіб, які
визначені чинним законодавством
України. Просив суд врахувати, що
питання оплати за транспортування та
зберігання транспортних засобів не
відноситься до компетенції
відповідача навіть за обставин
закінчення виконавчого провадження.

ВДВС Деснянського РУЮ, залучений до
участі у справі №826/17850/13-а як третя
особа-1 (далі - третя особа-1), прибуття
повноваженого представника у судові
засідання не забезпечив, тоді як
належним чином повідомлявся про час,
дату та місце судового вирішення
даного спору.

31 січня 2014 року на розгляд суду
надійшли письмові пояснення старшого
державного виконавця Логвинської К.Л.
стосовно заявленого ТОВ ОСОБА_3 позову.
Так, третя особа-1, посилаючись на
положення статей 27, 31 та 57 Закону
України «Про виконавче провадження»,
повідомила, що накладення арешту,
зокрема, на транспортний засіб Ford Scorpio з
д.н.з. НОМЕР_1, зумовлене виданням
Деснянським районним судом м. Києва
виконавчого листа №2-4991 від 13 лютого 2012
року про стягнення з позивача на
користь ОСОБА_6 коштів у розмірі
73820,00грн.

Так, 01 липня 2013 року державним
виконавцем на підставі статті 40 Закону
України «Про виконавче провадження»
прийнято постанову про розшук майна
боржника, копію якої направлено до УДАІ
ГУ МВС України в м. Києві для виконання
та відома боржника - ОСОБА_3, а 30 серпня
2013 року від відповідача надійшло
повідомлення про затримання вказаного
транспортного засобу.

25 жовтня 2013 року, врахувавши вимоги
ухвали Деснянського районного суду м.
Києва від 09 жовтня 2013 року (про
скасування заочного рішення, на
підставі якого видавався виконавчий
лист №2-4991/11), державним виконавцем
відповідно до статті 49 вказаного
Закону прийнято постанову про
закінчення виконавчого провадження,
копію якою направлено, зокрема, до УДАІ
ГУ МВС України в м. Києві. Того ж дня
державним виконавцем згідно з Порядком
тимчасового затримання та зберігання
транспортних засобів на спеціальних
майданчиках і стоянках направлено до
відповідача вимогу про повернення
відповідного транспортного засобу,
який належить позивачу.

Державний виконавець просив суд у
розгляді даної справи врахувати, що
жодної норми законодавства під час
вчинення виконавчих дій з примусового
виконання судового рішення не
порушено.

ТОВ «ОСБ КАМЕЛОТ», залучене до участі у
даній справі як третя особа-2 (далі -
третя особа-2), вважає позовні вимоги
необґрунтованими. У судовому засіданні
представник третьої особи-2 звертав
увагу суду на те, що відповідно до
пункту 12 Постанови Кабінету Міністрів
України №1102 від 17 грудня 2008 року
повернення тимчасово затриманого
транспортного засобу, який
зберігається на спеціальному
майданчику чи стоянці, здійснюється за
письмовим зверненням його водія,
власника за умови оплати ним витрат,
пов'язаних з транспортуванням та
зберіганням такого транспортного
засобу.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ПРИВАТКОНТИНЕНТ»,
залучене до участі у даній справі як
третя особа-3 (далі - ТОВ
«ПРИВАТКОНТИНЕНТ»), прибуття
повноважного представника у судові
засідання не забезпечило, тоді як
належним чином повідомлялось про час,
дату та місце судового вирішення
даного спору. Письмових пояснень
стосовно заявленого ОСОБА_3 позову
третя особа-3 не надала.

Державне підприємство «Розвиток»,
залучене до участі у даній справі як
третя особа-4 (далі - ДП «Розвиток»,
третя особа-4), вважає позов
безпідставним.

У судовому засіданні представник
зазначив, що ні ДП «Розвиток», ні
відповідач не мають жодних прав
вимагати повернути транспортний засіб
позивачу зі спеціального майданчика,
що підпорядкований ТОВ «ОСБ «КАМЕЛОТ».
Зауважено на тому, що Постановою
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Порядку тимчасового
затримання та зберігання транспортних
засобів на спеціальних майданчиках і
стоянках» від 17 грудня 2008 року №1102 на
Міністерство внутрішніх справ України
покладено обов'язок забезпечити
функціонування спеціальних
майданчиків і стоянок Державної
автомобільної інспекції для
зберігання тимчасово затриманих
транспортних засобів, а також
дозволити підрозділам Державної
автомобільної інспекції для
доставляння та зберігання тимчасово
затриманих транспортних засобів
укладати договори з державними
підприємствами, які належать до сфери
управління Міністерства внутрішніх
справ України. У разі потреби зазначені
державні підприємства залучають на
конкурсних засадах підприємства,
установи та організації недержавної
форми власності для надання окремих
видів таких послуг.

Зазначає, що на виконання вище
зазначеної Постанови Кабінету
Міністрів України для доставляння
тимчасово затриманих транспортних
засобів та для забезпечення належного
рівня організації зберігання майна на
конкурсних засадах було залучено
третіх осіб -2 та -3.

Вказує, що між ДП «Розвиток», ТОВ «ОСБ
«КАМЕЛОТ» та ТОВ «ПРИВАТКОНТИНЕНТ»
існують виключно договірні
правовідносини. Зазначені товариства є
самостійними юридичними особами, які
мають власні статути, засновників,
виконавчі органи, банківські рахунки,
перебувають на обліку у податкових
органах тощо. Враховуючи зазначене та,
зокрема, те, що ні ДП «Розвиток», ні
відповідач не мають прав вимагати
повернення транспортного засобу
позивачу зі спеціального майданчика,
що знаходиться у розпорядженні ТОВ
«ОСБ «КАМЕЛОТ», просить у задоволенні
позову відмовити.

Ухвалою суду від 22 січня 2014 року
(протокольною) розгляд справи
продовжено у порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши позивача та представників
сторін, судом встановлено наступне.

24 серпня 2013 року о 12 год. 30 хв. затримано
автомобіль Ford Scorpio з д.н.з. НОМЕР_1,
належний позивачу. Вказаний
транспортний засіб перебував у розшуку
відповідно до постанови ВДВС
Деснянського РУЮ від 01 липня 2013 року
№450/4 (прийнята в межах виконавчого
провадження №31718072 на підставі
виконавчого листа Деснянського
районного суду м. Києва №2-4991 від 13
лютого 2012 року), про що складено акт
огляду та тимчасового затримання
транспортного засобу (а.с. 85).

Транспортний засіб передано
працівником УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві водію спеціального
автомобіля-евакуатора Сташенку В.В.,
який є працівником ТОВ
«ПРИВАТКОНТИНЕНТ» для подальшого
доставлення на спеціальний майданчик
за адресою: м. Київ, вул. Фанерна 4, - який
належить ТОВ «ОСБ КАМЕЛОТ».

За вказаним фактом відповідач
повідомив начальника ВДВС
Деснянського РУЮ листом №45/2431 від 27
серпня 2013 року та запропонував в
найкоротший термін отримати
затриманий транспортний засіб (а.с. 87).

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 09 жовтня 2013 року у справі
№754/16242/13-ц скасовано заочне рішення від
24 листопада 2011 року в цивільній справі
№2-4991/11 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 (а.с.
89), а згідно з постановою ВДВС
Деснянського РУЮ від 25 жовтня 2013 року
виконавче провадження №31718072 закінчено
(а.с. 91).

Також ВДВС Деснянського РУЮ складено
вимогу державного виконавця (а.с. 88), в
якій начальника УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві зобов'язано надати дозвіл на
отримання належного позивачу
автомобіля.

Позивач звернувся до ТОВ «ОСБ КАМЕЛОТ»
для отримання належного йому
транспортного засобу, проте йому було
відмовлено у поверненні транспортного
засобу та запропоновано сплатити
рахунок №18 від 31 жовтня 2013 року на суму
10350грн. за послуги зі зберігання
транспортного засобу і рахунок №686/07.13
від 24 серпня 2013 року на суму 798,00грн. за
послуги з перевезення транспортного
засобу, надані ТОВ «ПРИВАТКОНТИНЕНТ»
(а.с. 93-94).

Позивач відмовився від сплати
визначеної суми та звернувся за
захистом до суду.

Крім того, судом встановлено, що
Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 12 квітня 2005 року №237
створено державне підприємство
«Розвиток».

Договором про надання послуг доставки
транспортних засобів №511-к від 30
березня 2012 року, укладеним на виконання
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про затвердження Порядку тимчасового
затримання та зберігання транспортних
засобів на спеціальних майданчиках і
стоянках» від 17 грудня 2008 року №1102 між
УДАІ ГУ МВС України в м. Києві та ДП
«Розвиток» (далі - договір №511-к),
передбачено надання ДП «Розвиток»
послуг з доставляння на спеціально
визначені майданчики і стоянки
транспортних засобів (пункт 1.1.
договору №511-к) (а.с. 197- 200).

Відповідно до пункту 1.2. договору №511-к
доставляння транспортних засобів на
спеціальний майданчик чи стоянку
здійснюється за допомогою спеціальних
автомобілів - евакуаторів, у тому числі
- тих, що належать підприємствам,
установам та організаціям недержавної
форми власності, які проводять свою
діяльність, пов'язану з
транспортуванням транспортних
засобів, і яких ДП «Розвиток» залучив
на конкурсних засадах для надання
послуг з доставляння транспортних
засобів.

Належне зберігання тимчасово
затриманих транспортних засобів на
спеціальних майданчиках і стоянках
передбачено умовами договору
зберігання №5-к від 30 березня 2013 року,
укладеного між УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві та ДП «Розвиток» (далі - договір
№5-к).

Встановлено й те, що ДП «Розвиток» 25
квітня 2013 року проведено конкурс щодо
залучення підприємств, установ та
організацій недержавної форми
власності для надання послуг з
доставляння та зберігання тимчасово
затриманих транспортних засобів, за
результатами якого з переможцем - ТОВ
«ОСБ КАМЕЛОТ» - укладено договір від 13
травня 2013 року. Так, за умовами
вказаного договору ТОВ «ОСБ КАМЕЛОТ»
має право стягувати плату з власників
автотранспортних засобів або
уповноважених представників останніх
за тимчасове зберігання
автотранспортних засобів, що вилучені,
у встановленому чинним законодавством
порядку, працівниками
Державтоінспекції м. Києва, у тому
числі, але не виключно за зберігання
АТЗ, які є майном боржників, згідно
постанов державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України (підпункт
2.2.1 договору).

Крім того, 13 травня 2013 року ТОВ «ОСБ
КАМЕЛОТ» (Сторона 1) та ДП «Розвиток»
(Сторона 2) уклали договір №10-К про
забезпечення організації зберігання
майна, за яким Сторона 2 зобов'язується
в порядку та на умовах, визначених у
даному договорі надати послуги із
забезпечення направлення на тимчасове
зберігання автотранспортних засобів
(далі - АТЗ) Стороні 1, на територію
(майданчики, стоянки, об'єкти), що
належать Стороні 1 на праві власності
або знаходяться в оренді Сторони 1 та
реквізити яких вказані у додатку 1 до
дійсного договору.

За пунктом 1.2 договору №10-К АТЗ є
засобами, що вилучені у встановленому
чинним законодавством порядку,
співробітниками Державтоінспекції м.
Києва, в тому числі, але не виключно при
порушенні водіями правил дорожнього
руху. АТЗ не є власністю Сторін і не
можуть бути задіяні у господарській
діяльності останніх.

Відповідно до пункту 2.1 вказаного
договору №10-К Сторону 1 зобов'язано,
зокрема: проводити видачу власнику
(уповноваженій особі) АТЗ на підставі
Дозволу на отримання АТЗ з відміткою
посадової особи ДАІ ГУ МВС України в м.
Києві, свідоцтва про реєстрацію АТЗ
(технічного паспорту) та паспорту або
іншого документа, що посвідчує особу
згідно умов чинного законодавства
України (підпункт 2.1.8); надавати
власникам АТЗ або їх представникам
рахунки (квитанції) на оплату послуг з
тимчасового зберігання АТЗ, що
надаються Стороною 1 (підпункт 2.1.9).

Згідно з пунктом 2.2 договору №10-К,
враховуючи обов'язковість виконання
умов дійсного договору, Сторона 1 має
право, зокрема, стягувати плату з
власників АТЗ або уповноважених
представників останніх за тимчасове
зберігання АТЗ, що вилучені у
встановленому чинним законодавством
порядку співробітниками
Державтоінспекції м. Києва, в тому
числі, але не виключно за зберігання.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення щодо їх задоволення,
оцінивши, відповідно до статті 86
Кодексу адміністративного судочинства
України, докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору в межах заявлених
вимог, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до абзаців 1-2 пункту 1
Положення про Державну автомобільну
інспекцію Міністерства внутрішніх
справ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14
квітня 1997 року №341 (далі - Положення
№341), Державна автомобільна інспекція
(Державтоінспекція) є головним органом,
на який покладається забезпечення
безпеки дорожнього руху в Україні, що
входить до системи органів
Міністерства внутрішніх справ України.

До складу Державтоінспекції входять
департамент Державтоінспекції
Міністерства внутрішніх справ України,
управління (відділи) Державтоінспекції
головних управлінь, управлінь
Міністерства внутрішніх справ України
в Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, Центр
безпеки дорожнього руху та
автоматизованих систем, спеціальний
підрозділ дорожньо-патрульної служби
особливого призначення при
департаменті Державтоінспекції
Міністерства внутрішніх справ України,
відділи (відділення) Державтоінспекції
міських і районних органів внутрішніх
справ, підрозділи дорожньо-патрульної
служби та реєстраційно-екзаменаційної
роботи.

Державтоінспекція у своїй діяльності
керується Конституцією України,
законами України, постановами
Верховної Ради України, указами і
розпорядженнями Президента України,
декретами, постановами і
розпорядженнями Кабінету Міністрів
України, цим Положенням, нормативними
актами Міністерства внутрішніх справ
України (п. 2 Положення).

Відповідно до частин 1-3 статті 40 Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21 квітня 1999 року №606-XIV (з
урахуванням відповідних змін; далі -
Закон України №606-XIV) у разі відсутності
відомостей про місце проживання,
перебування чи місцезнаходження
боржника - фізичної особи, а також
дитини за виконавчими документам про
відібрання дитини державний
виконавець звертається до суду з
поданням про винесення ухвали про
розшук боржника або дитини. У разі
необхідності розшуку транспортного
засобу боржника державний виконавець
виносить постанову про такий розшук,
яка є обов'язковою для виконання
органами внутрішніх справ.

Розшук боржника - фізичної особи,
дитини, розшук транспортних засобів
боржника здійснюють органи внутрішніх
справ, а розшук боржника - юридичної
особи та іншого майна боржника
організовує державний виконавець.
Розшук оголошується відповідно за
місцем виконання рішення або за
останнім відомим місцем проживання,
перебування, місцезнаходженням
боржника чи місцезнаходженням його
майна, або за місцем проживання
(місцезнаходженням) стягувача.

Витрати органів внутрішніх справ,
пов'язані з розшуком боржника -
фізичної особи, дитини за виконавчими
документами про відібрання дитини або
транспортних засобів боржника,
стягуються з боржника за ухвалою суду.
Витрати, пов'язані з організацією
розшуку боржника - юридичної особи або
іншого майна боржника, стягуються з
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Пунктом 1 Порядку тимчасового
затримання та зберігання транспортних
засобів на спеціальних майданчиках і
стоянках, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 17
грудня 2008 року №1102 (далі - Порядок №1102),
передбачено, що цей Порядок визначає
процедуру тимчасового затримання,
зберігання транспортних засобів на
спеціальних майданчиках і стоянках та
їх повернення.

У разі виявлення транспортного засобу
боржника, оголошеного в розшук
відповідно до статті 40 Закону України
№606-XIV, уповноважена особа
Державтоінспекції негайно тимчасово
затримує такий транспортний засіб та
доставляє на спеціальний майданчик чи
стоянку (абзац 2 пункту 2 Порядку №1102).

Уповноваженим особам
Державтоінспекції забороняється брати
участь у здійсненні блокування або
евакуації транспортних засобів у
випадках, не передбачених законом
(абзац 3 пункту 2 Порядку №1102).

Зважаючи на зазначене, відсутні
підстави щодо визнання неправомірними
дій відповідача із затримання
транспортного засобу ЗАЗ 110217 з д.н.з.
НОМЕР_2 та доставлення на спеціальний
майданчик для зберігання.

Доставляння транспортного засобу на
спеціальний майданчик чи стоянку
здійснюється за допомогою спеціальних
автомобілів - евакуаторів (далі -
евакуатор), у тому числі тих, що
належать підприємствам, установам та
організаціям, які провадять
діяльність, пов'язану з
транспортуванням транспортних засобів
і з якими Державтоінспекцією укладені
в установленому порядку договори (п. 2
Порядку №1102).

Як судом встановлено, за Наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 12 квітня 2005 року №237 створено ДП
«Розвиток», яке за умовами договору
№511-к від 30 березня 2012 року надає УДАІ
ГУ МВС України в м. Києві послуги з
доставляння на спеціально визначені
майданчики і стоянки транспортних
засобів за допомогою спеціальних
автомобілів - евакуаторів, у тому числі
тих, що належать підприємствам,
установам та організаціям недержавної
форми власності, які проводять свою
діяльність, пов'язану з
транспортуванням транспортних
засобів, і яких третя особа-4 залучає на
конкурсних засадах для надання послуг
з доставлення транспортних засобів.

Враховуючи наведене, є безпідставними
вимоги ОСОБА_3 стосовно визнання
неправомірними дій УДАІ ГУ МВС України
в м. Києві щодо надання розпорядження
працівнику ТОВ «ПРИВАТКОНТИНЕНТ»
Сташенку В.В. про доставлення
транспортного засобу Ford Scorpio з д.н.з.
НОМЕР_1 на спеціальний майданчик,
належний ТОВ «ОСБ КАМЕЛОТ».

Водночас, договір зберігання №5-к від 30
березня 2013 року, укладений між
відповідачем та третьою особою-4,
визначає належне зберігання тимчасово
затриманих транспортних засобів на
спеціальних майданчиках і стоянках,
передбачених умовами. Крім того, за
результатами конкурсу, щодо залучення
підприємств, установ та організацій
недержавної форми власності для
надання послуг з доставляння та
зберігання тимчасово затриманих
транспортних засобів, 13 травня 2013 року
укладено договір з ТОВ «ОСБ КАМЕЛОТ»,
відповідно до якого останнє має право
стягувати плату з власників
автотранспортних засобів або
уповноважених представників останніх
за тимчасове зберігання
автотранспортних засобів, що вилучені,
у встановленому чинним законодавством
порядку, працівниками
Державтоінспекції м. Києва, в тому
числі, але не виключно за зберігання
автотранспортних засобів, які є майном
боржників, згідно постанов державної
виконавчої служби Міністерства
юстиції України.

Водночас, судом враховано, що у пункті 7
Переліку платних послуг, які можуть
надаватися органами та підрозділами
Міністерства внутрішніх справ,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 04 червня 2007 року
№795, передбачено надання платної
послуги зі зберігання транспортних
засобів на спеціальних майданчиках і
стоянках Державтоінспекції.

Також Постановою Кабінету Міністрів
України «Деякі питання надання
підрозділами Міністерства внутрішніх
справ та Державної міграційної служби
платних послуг» від 26 жовтня 2011 року
№1098 внесено зміни до Постанови
Кабінету Міністрів України від 04
червня 2007 року №795 та затверджено в
новій редакції Порядок надання
підрозділами Міністерства внутрішніх
справ та Державної міграційної служби
платних послуг та Перелік платних
послуг, які надаються підрозділами
Міністерства внутрішніх справ та
Державної міграційної служби, і розмір
плати за їх надання.

Переліком платних послуг, які
надаються підрозділами Міністерства
внутрішніх справ та Державної
міграційної служби, і розмір плати за
їх надання в редакції Постанови
Кабінету Міністрів України від 26
жовтня 2011 року №1098 не передбачено
надання платних послуг зі зберігання
транспортних засобів на спеціальних
майданчиках і стоянках
Державтоінспекції, оскільки
спеціальні майданчики і стоянки
Державтоінспекції ліквідовано
відповідно до Наказу Міністерства
внутрішніх справ України від 30 січня 2012
року №77.

Водночас, відповідно до пункту 13
Порядку №1102 за транспортування і
зберігання транспортного засобу на
спеціальному майданчику чи стоянці
Державтоінспекції справляється плата
у встановленому спільним наказом МВС,
Мінфіну та Мінекономіки розмірі.

На виконання абзацу 3 пункту 3 Постанови
Кабінету Міністрів України «Деякі
питання надання підрозділами
Міністерства внутрішніх справ та
Державної міграційної служби платних
послуг» від 26 жовтня 2011 року №1098
пунктом 1 Спільного наказу
Міністерства внутрішніх справ України,
Міністерства фінансів України,
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України від 25 квітня 2012 року
№364/497/506, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 15 травня
2012 року за №760/21073, визнано таким, що
втратив чинність, Спільний наказ
Міністерства внутрішніх справ України,
Міністерства фінансів України,
Міністерства економіки України «Про
затвердження Розмірів плати за надання
послуг органами та підрозділами
Міністерства внутрішніх справ та
Порядку їх справляння» від 05 жовтня 2007
року 369/1105/336, зареєстрований у
Міністерстві юстиції України 31 жовтня
2007 за №1235/14502 (зі змінами).

Крім того, відповідно до абзацу 2 пункту
12 Порядку №1102 повернення тимчасово
затриманого транспортного засобу
боржника, який зберігається на
спеціальному майданчику чи стоянці,
здійснюється за вимогою державного
виконавця.

Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про
порядок взаємодії органів внутрішніх
справ України та органів державної
виконавчої служби при примусовому
виконанні рішень судів та інших
органів (посадових осіб), затвердженої
Наказом Міністерства внутрішніх справ
України, Міністерства юстиції України
від 25 червня 2002 року №607/56/5 (зі змінами і
доповненнями, внесеними Наказом
Міністерства внутрішніх справ України,
Міністерства юстиції України №747/60/5
від 05 липня 2004 року; далі - Інструкція), у
разі виявлення транспортного засобу
органи внутрішніх справ у триденний
термін з моменту виявлення
повідомляють ініціатора розшуку про
місце знаходження такого ТЗ, а
транспортні засоби боржника негайно
затримують та доставляють на
спеціальні майданчики чи стоянки
тимчасового зберігання
Державтоінспекції.

Так, суд дійшов висновку, що УДАІ ГУ МВС
України в м. Києві правомірно затримано
транспортний засіб та відповідно до
вимог законодавства листом від 27
серпня 2013 року №45/2431 повідомлено орган
виконавчої служби про таке затримання.

Так, ВДВС Деснянського РУЮ складено
вимогу від 25 жовтня 2013 року, якою
зобов'язано начальника УДАІ ГУ МВС
України в м. Києві надати дозвіл на
отримання автомобіля, що належить на
праві власності боржнику - ОСОБА_3 - і
передати зазначений автомобіль
позивачу.

Разом з тим, пунктом 4.8. Інструкції
передбачено, що за час зберігання
транспортного засобу боржника на
спеціальних майданчиках чи стоянках
посадова особа Державтоінспекції
складає кошторис витрат і подає його до
органу державної виконавчої служби,
який ініціював затримання
транспортного засобу. Орган державної
виконавчої служби компенсує
Державтоінспекції витрати на
зберігання транспортного засобу
боржника за рахунок коштів виконавчого
провадження з подальшим віднесенням їх
до витрат на проведення виконавчих дій.

Так, судом вище встановлено, що згідно з
постановою від 25 жовтня 2013 року
закінчено виконавче провадження ВП
№31718072, а тому зазначене усуває
можливість включення таких витрат на
зберігання транспортного засобу
боржника до витрат на проведення
виконавчих дій.

Крім того, як вже зазначалось, згідно з
вимогами договору №10-К від 13 травня 2013
року про забезпечення організації
зберігання майна ТОВ «ОСБ КАМЕЛОТ»
надає власникам АТЗ або їх
представникам рахунки (квитанції) на
оплату послуг з тимчасового зберігання
АТЗ, що ним надаються та стягує плату з
власників АТЗ або уповноважених
представників останніх за тимчасове
зберігання АТЗ, що вилучені у
встановленому чинним законодавством
порядку, співробітниками
Державтоінспекції м. Києва, в тому
числі, але не виключно за зберігання.

Позивачем не заперечується те, що він
самостійно звернувся до працівників
спеціального майданчика з метою
повернення автомобіля, на що йому
останніми запропоновано сплатити
вартість послуг зберігання та
перевезення транспортного засобу.

Враховуючи зазначене є наявним
висновок, що УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві надає дозвіл, однак не наділене
повноваженнями вимагати у третіх осіб
повернення транспортних засобів
власникам. Вирішення питань оплати
коштів на зберігання та перевезення
АТЗ також не входить до компетенції
відповідача.

Виходячи з наведеного, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги, зокрема,
про визнання неправомірною
бездіяльності відповідача щодо
надання ОСОБА_3 дозволу на отримання
транспортного засобу зі спеціального
майданчику; визнання неправомірною
бездіяльності відповідача щодо
неповернення ОСОБА_3 транспортного
засобу зі спеціального майданчику;
визнання неправомірною бездіяльності
відповідача із невиконання постанови
старшого державного виконавця ВДВС
Деснянського РУЮ у м. Києві про
закінчення виконавчого провадження
№31718072, про припинення чинності арештів
та скасування заходів із розшуку,
накладеного постановою державного
виконавця №450/4 від 01 липня 2013 року є
такими, що не мають правового
підґрунтя, а тому не підлягають
задоволенню. Також відсутні підстави
для задоволення похідних вимог
позивача від зазначених, зобов'язання
відповідача вчинити дії щодо
повернення ОСОБА_3 транспортного
засобу зі спеціального майданчика,
належного ТОВ «ОСБ КАМЕЛОТ»;
зобов'язання відповідача виконати
постанову старшого державного
виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м.
Києві Логвинської К.Л. від 25 жовтня 2013
року про закінчення виконавчого
провадження №31718072, про припинення
чинності арештів та скасування заходів
із розшуку, накладеного постановою
державного виконавця №450/4 від 01 липня
2013 року шляхом внесення відповідних
записів до автоматизованих
інформаційних систем та зобов'язання
відповідача вчинити дії із повернення
транспортного засобу ОСОБА_3

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частина 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачає, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доказів, які б свідчили про
правомірність та обґрунтованість
вимог позивача, останній та його
представник суду не надали.

Таким чином, враховуючи встановлені
обставини, положення чинного на час
виникнення спірних правовідносин
законодавства, межі заявлених вимог і,
зокрема, статей 2, 11, 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд дійшов висновку про те, що
ОСОБА_3 у задоволені позову необхідно
відмовити у повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 7, 9, 11, 69-72, 86, 128,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України Окружний
адміністративний суд м. Києва

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 у задоволенні позову відмовити
у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя (підпис) О.В. Пісоцька