Справа № 756/4374/13-а (2а/756/146/13)
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2013-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
756/4374/13-а (2а/756/146/13)
Головуючий у 1-й інстанції: Кричина А.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2013 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Бєлової Л.В.

Гром Л.М.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Оболонського районного суду
м.Києва від 25 квітня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернулась до суду з
позовом до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання дій неправомірними та
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження № 32347214 від 28
грудня 2012 року.

Постановою Оболонського районного
суду м.Києва від 25 квітня 2013 року у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивач - ОСОБА_3 звернулась з
апеляційною скаргою, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняте нове рішення, яким
адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 27
квітня 2012 року Відділом примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження № 32347214 з примусового
виконання виконавчого листа
Оболонського районного суду міста
Києва № 2-а-1540/11, виданого 04 жовтня 2011
року.

Згідно вказаного виконавчого листа,
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Оболонському районі м.
Києва здійснити перерахунок пенсії
ОСОБА_3 з нарахуванням щомісячної
соціальної державної допомоги у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
встановленої ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 21 грудня 2010 року по 22
липня 2011 року.

28 грудня 2012 року Відділом примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження» у зв'язку з фактичним
виконанням в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

Не погоджуючись з вказаною постановою
та вважаючи її протиправною, позивач
звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини 2 ст. 11 вказаного
Закону визначено, що державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом;

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавче
провадження підлягає закінченню у
разі: фактичного виконання в повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом.

Як вбачається з матеріалів справи,
Відділом примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві 28 грудня 2012 року винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження про зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_3 з
нарахуванням щомісячної соціальної
державної допомоги у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 21 грудня 2010 року по 22
липня 2011 року, у зв'язку з фактичним
виконанням в повному обсязі рішення,
згідно з виконавчим документом.

Так, в оскаржуваній постанові
зазначено, що на виконання рішення
суду, Управління Пенсійного фонду
України в Оболонському районі м. Києва
в межах компетенції проведено
перерахунок пенсії, що підтверджується
повідомленням Управління від 26
листопада 2012 року за № 12574/07.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем правомірно винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження, оскільки перерахунок
пенсії було здійснено, що
підтверджується вищевказаним
повідомленням Управління від 26
листопада 2012 року за № 12574/07, а також
письмовими поясненнями ОСОБА_3

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 2 КАС
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
судом першої інстанції не перевірено
підстав для прийняття оскаржуваної
постанови, а саме: не досліджено
повідомлення Управління від 26
листопада 2012 року за № 12574/07, на яке
посилається відповідач у постанові про
закінчення виконавчого провадження,
оскільки в матеріалах справи воно
відсутнє.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_3 заперечує факт проведення
перерахунку пенсії.

На думку колегії суддів, під час
судового розгляду справи відповідач,
як суб'єкт владних повноважень, не
довів правомірність свого рішення.

Таким чином, колегія суддів вказує, що
дії Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві щодо закінчення виконавчого
провадження № 32347214 без виконання
виконавчого документа є
неправомірними, відтак, оскаржувана
постанова про закінчення виконавчого
провадження підлягає скасуванню.

Частиною 2 ст. 11 КАС України
передбачено, що суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Аналізуючи обставини справи та норми
законодавства, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції безпідставно
відмовив у задоволенні позову в
повному обсязі, оскільки відповідачем
не доведено правомірність винесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження № 32347214 від 28 грудня 2012
року, а тому вона є неправомірною та
підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

При цьому, доводи, викладені заявником
в апеляційній скарзі, частково
спростовують висновки суду першої
інстанції та знайшли своє належне
підтвердження в суді апеляційної
інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають встановленим обставинам
по справі, допущені судом першої
інстанції порушення норм
матеріального права призвели до
неправильного вирішення справи, а тому
оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нового
рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Постанову Оболонського районного суду
м.Києва від 25 квітня 2013 року скасувати
та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_3
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві щодо
закінчення виконавчого провадження №
32347214 без виконання виконавчого
документа, виданого 04 жовтня 2011 року
Оболонським районним судом м. Києва по
справі № 2-а-3926/2011 на підставі
постанови суду від 22 серпня 2011 року.

Визнати незаконною та скасувати
постанову Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
закінчення виконавчого провадження №
32347214 від 28 грудня 2012 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складення в повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.

Повний текст ухвали
виготовлено 05.12.2013 року.

Головуючий суддя

Вівдиченко Т.Р.

Судді:

Бєлова Л.В.