Справа № 2а-2737/11/2670
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/84017/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Дочірньої
компанії «Укргазвидобування»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України»

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
06.04.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2011

у справі № 2а-2737/11/2670

за позовом Дочірньої компанії
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України»

до Гадяцької міжрайонної
державної податкової інспекції
Полтавської області

про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія «Укргазвидобування»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» (далі по тексту -
позивач, ДК «Укргазвидобування» НАК
«Нафтогаз України») звернулась до суду
з позовом до Гадяцької міжрайонної
державної податкової інспекції
Полтавської області (далі по тексту -
відповідач, Гадяцька МДПІ Полтавської
області) про скасування рішення від
05.11.2010 №763/10/24 про продаж активів, які
віднесені до додаткових погашення
податкового боргу платника податків.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
06.04.2011, яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2011, у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем 05.11.2010
прийнято рішення №763/10/24 про продаж
активів позивача, які віднесені до
додаткових джерел погашення
податкового боргу платника податків.

Проте, на думку позивача, дії
податкового органу щодо прийняття
такого рішення є протиправними,
оскільки активи що наявні у позивача є
державною власністю не підлягають
приватизації та не можуть знаходитись
у податковій заставі, крім того
розпорядження майном, що знаходить у
позивача на користуванні, здійснюється
НАК «Нафтогаз України» та
Міністерством палива та енергетики
України.

З матеріалів справи вбачається, що ДК
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» зареєстровано 28.08.1998
Шевченківською районною у м. Києві
державною адміністрацією та
знаходиться на обліку в Гадяцькій МДПІ
Полтавської області як платник окремих
податків і зборів.

ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» є дочірньою компанією НАК
«Нафтогаз України», яка є засновником
позивача (пункти 1.1 та 1.3 Статуту).
Компанія несе відповідальність за
своїми зобов'язаннями згідно з чинним
законодавством (пункт 3.5 Статуту);
майно, передане засновником до
статутного фонду (капіталу), закріплене
за компанією на праві повного
господарського відання (пункт 5.3
Статуту); Компанія володіє,
користується і розпоряджається майном,
закріпленим за нею, вчиняючи щодо нього
будь-які дії, що не суперечать чинному
законодавству і статуту; відчуження та
передача в заставу основних засобів
Компанії, їх списання з балансу
здійснюється з дозволу засновника.
Компанія використовує державне майно,
що не підлягає приватизації і не
увійшло до статутного фонду (капіталу),
відповідно до чинного законодавства, а
майно, що є державною власністю і
надане Компанії у користування,
включається до її активів (пункт 5.4
Статуту).

Судами встановлено, що у позивача існує
податковий борг по платежам за
користування надрами
загальнодержавного значення, у зв'язку
з чим позивачу 09.08.2010 направлено першу
податкову вимогу №1/9 та другу
податкову вимогу від 14.09.2010 №2/13.
Зазначені податкові вимоги позивачем
оскаржені не були, сума податкового
боргу узгоджена.

У зв'язку з не сплатою позивачем
заборгованості, після спливу 30
календарних днів з моменту надіслання
другої податкової вимоги, податковим
органом прийнято рішення №2 від 18.10.2010
про стягнення коштів та продаж інших
активів платника податків в рахунок
погашення його податкового боргу.

Оскільки, на виконання рішення №2 від
18.10.2010 позивачем не було погашено
податкової заборгованості та не надано
переліку активів для продажу в рахунок
погашення боргу, відповідачем прийнято
рішення №763/10/24 від 05.11.2010 про продаж
активів, які віднесені до додаткових
джерел погашення податкового боргу
платника податків.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди попередніх інстанцій
виходили з наступних обставин, з чим
погоджується суд касаційної інстанції.

Пунктом 3 Порядку стягнення коштів та
продажу інших активів платника
податків, які перебувають у податковій
заставі (надалі - «Порядок»),
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 15.04.2002 №538 (в
редакції, чинній станом на час
винесення оскаржуваного рішення)
передбачено, що стягнення коштів та
продаж інших активів застосовується не
раніше ніж на 30 календарний день з
моменту надіслання платнику податків
другої податкової вимоги. Стягнення
коштів та продаж інших активів
здійснюються на підставі рішення
податкового органу, підписаного його
керівником (заступником керівника) і
скріпленого гербовою печаткою
податкового органу.

Звернення стягнення на активи платника
податків за рішенням податкового
органу можливе у випадку, коли платник
податку проти цього не заперечує,
зокрема, коли він (для державних і
комунальних підприємств за
узгодженням з органом, уповноваженим
управляти його майном) самостійно
визначає склад і черговість продажу
своїх активів виходячи з принципів
збереження цілісності майнового
комплексу, що забезпечує ведення його
основної виробничої діяльності, та
повного погашення суми податкового
боргу шляхом їх опису в акті опису
активів, самостійно виділених
платником податків для продажу. В
іншому випадку діють імперативні
приписи пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону України
від 21.12.2000 №2181-III «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (далі по тексту - Закон №2181-III)
(в редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин), відповідно до якої
примусове стягнення активів платника
податків в рахунок погашення його
податкового боргу здійснюється
виключно за рішенням суду.

У випадку непогашення платником
податкової заборгованості після
прийняття зазначеного рішення,
відповідно до ст. 10 Закону №2181
податковий орган може визначити
додатковим джерелом його погашення
продаж активів платника податків,
попередньо переданих ним у тимчасове
користування чи розпорядження іншим
особам відповідно до норм
цивільно-правових договорів, або сума
заборгованості інших осіб перед
платником податків, право на вимогу
якої переводиться на орган стягнення,
включаючи право на отримання основної
суми депозиту або кредиту, а також
доходу за ними.

При цьому, після прийняття рішення
податкового органу, боржник (для
державних і комунальних підприємств -
за узгодженням з органом,
уповноваженим управляти його майном),
вправі самостійно визначити склад і
черговість продажу своїх активів (п.
10.1.3 Закону №2181).

Відповідні обмеження встановлено ст. 7
Закону №2181, зокрема, відповідно до пп.
7.3.1 Закону №2181, не можуть бути
використані як джерела погашення
податкового боргу платника податків за
його самостійним рішенням або за
рішенням органу стягнення майно, що
включається до складу цілісних
майнових комплексів державних
підприємств, які не підлягають
приватизації, у тому числі казенних
підприємств.

Згідно пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону №2181
джерелами погашення податкового боргу
платника податків за рішенням органу
стягнення є будь-які активи платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Законом, а також іншими
законодавчими актами.

Пунктами 11.1, 11.2 ст. 11 вищезазначеного
Закону зазначено, що у разі коли
платник податків, який перебуває у
державній або комунальній власності,
не погашає суму податкового боргу у
строки, встановлені цим Законом,
податковий орган здійснює заходи щодо
продажу активів такого платника
податків, які не входять до складу
цілісного майнового комплексу, що
забезпечує здійснення основної
діяльності платника податків; у разі
коли податковим боржником визнається
платник податків, який не підлягає
приватизації, податковий орган
здійснює заходи щодо продажу його
активів, які не входять до складу
цілісного майнового комплексу, що
забезпечує ведення його основної
діяльності.

Пунктом 44 Порядку (Розділ II «Підготовка
до продажу активів, які перебувають у
податковій заставі») передбачено, що
продаж цілісних майнових комплексів
підприємств, установ та організацій,
активи яких перебувають у державній
або комунальній власності, проводиться
регіональним органом приватизації за
поданням відповідного податкового
органу з додержанням вимог
законодавства з питань приватизації,
зразок якого наведений у додатку №10 до
цього Порядку.

Разом з тим, положеннями статей 10 та 11,
підпункту 7.3.1 Закону № 2181, а також
нормами Порядку не передбачено
обмежень щодо здійснення зазначених
заходів щодо коштів цих підприємств,
отриманих від реалізації продукції, а
також щодо майна, яке не увійшло до
складу цілісного майнового комплексу.

З огляду на зазначене, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку щодо правомірності прийняття
відповідачем рішення №763/10/24 від 05.11.2010
про продаж активів, які віднесені до
додаткових джерел погашення
податкового боргу платника податків.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та надано їм
правильну юридичну оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли б призвести до зміни чи
скасування рішень судів першої та
апеляційної інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дочірньої компанії
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06.04.2011 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2011
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович (підпис)М.О.
Федоров