Справа № 2а-665/07
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/58454/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Черпіцької Л.Т.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів
України про визнання незаконними
окремих положень за касаційною скаргою
ОСОБА_2 на постанову Печерського
районного суду м. Києва ввід 27 вересня
2007 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 30 серпня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2007 року позивач звернувся в
суд із позовом до Кабінету Міністрів
України про визнання незаконними
окремих положень.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва ввід 27 вересня 2007 року
відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, позивач звернувся зі
скаргою до суду апеляційної інстанції
щодо скасування зазначеного вище
рішення.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2008
року задоволені заяви позивача про
поновлення стпоку на апеляційне
оскарження - відмовлено та залишено без
розгляду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Печерського районного суду
м. Києва 27 вересня 2007 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 11 травня 2012 року касаційну
скаргу позивача задоволено частково,
ухвалу київського апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2008
року скасовано та направлено справу до
суду апеляційної інстанції для
вирішення питання про прийняття
скарги.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 30 серпня 2012
року апеляційну скаргу позивача
залишено без задоволення, постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погоджуючись із постановою суду
першої та ухвалою суду апеляційної
інстанцій, позивач звернулася із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
ухваливши нову постанову, якою позов
задовольнити, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що правові,
економічні та організаційні основи
забезпечення державної соціальної
гарантії стосовно проведення
індексації грошових доходів визначено
Законом України «Про індексацію
грошових доходів населення». Для
забезпечення реалізації вищевказаного
Закону постановою Кабінету міністрів
України від 17 липня 2003 року затверджено
Порядок проведення індексації
грошових доходів населення.

Зі справи вбачається, що позивач вважає
незаконними абзаци 1, 2, 3 та додаток 4 до
п. 5 вищезазначеного Порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в
редакції, чинній на момент звернення
позивача до суду) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася, або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Судом вірно встановлено, що
оскаржувана постанова була прийнята 17
липня 2003 року, а з матеріалів справи
вбачається, що позивач звернувся до
суду 16 липня 2007 року.

Таким чином, позивач пропустив строк
звернення до адміністративного суду,
що. Відповідно до частини 1 статті 100 КАС
України (в редакції, чинній на момент
звернення позивача до суду) є підставою
для відмови у задоволенні
адміністративного позову.

Суд, у своєму рішенні вірно зазначив
про те, що законодавчо визначено дві
підстави для скасування актів в
судовому порядку: невідповідність
оскаржуваного акта законодавству; -
порушення цим актом прав або інтересів
позивача у справі.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст.6
Конституції України, органи
законодавчої, виконавчої та судової
влади здійснюють свої повноваження у
встановлених цією Конституцією межах і
відповідно до законів України.

Згідно 3 4. 1 ст. 113 Конституції України,
Кабінет Міністрів України є вищим
органом у системі органів виконавчої
влади, та керується у своїй діяльності
Конституцією і законами України,
актами Президента України.

Відповідно до ст.. 21 ЦК України, суд
визнає незаконним та скасовує
нормативноПравовий акт органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

В зв'язку з цим необхідно звернути
увагу, що оскаржувана постанова
Кабінету Міністрів України відповідає
законодавству з огляду на таке.

Статтею 117 Конституції України
передбачено, що Кабінет Міністрів
України в межах своєї компетенції
видає постанови і розпорядження, які є
обов'язковими до виконання.

Видання Кабінетом Міністрів України
оскаржуваної постанови було здійснено
згідно зі статтею 117 Конституції
України, з дотриманням установленої
процедури та на виконання Закону.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, вищезазначене свідчить, що
постанова Кабінету Міністрів від 17
липня 2003 року №1078 прийнята в межах
повноважень Уряду, у спосіб та порядок,
що визначені Конституцією і та
законами України.

При виданні оскаржуваної постанови
Кабінет міністрів України ніяким чином
не порушив права, свободи та інтереси
позивача у справі, а тому суди
попередніх інстанцій дійшли вірного
висновку щодо відмови в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_2.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, постанову Печерського
районного суду м. Києва ввід 27 вересня
2007 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 30 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді