Справа № 562/179/14-а
Суддя: Шуляк А. С.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 562/179/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2014 року
Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді
Шуляка А.С.

при секретарі
Солдатовій О.Д.

за участю: позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
позовом ОСОБА_1 до управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Рівненській
області про скасування постанови про
закінчення виконавчого провадження,

встановив:

В поданій до суду заяві позивач вказує,
що на виконанні у відділі примусового
виконання рішень УДВС ГУЮ в
Рівненській області знаходився
виконавчий лист № 2а-1141/11, виданий
Здолбунівським районним судом
Рівненської області 22.01.2013 року про
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Здолбунівської районної державної
адміністрації Рівненської області
нарахувати та виплатити йому як
інваліду другої групи, захворювання
якого пов'язане з наслідками
Чорнобильської катастрофи, щорічну
допомогу на оздоровлення за 2011 рік у
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат, відповідно до ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з врахуванням
виплачених сум.

23.08.2013 року заступником начальника ВПВР
УДВС ГУЮ в Рівненській області було
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження згідно п.11 ч.1
ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче
провадження».

Вважає дану постанову незаконною,
оскільки не існувало жодних правових
та фактичних підстав для закінчення
виконавчого провадження. Так,
державним виконавцем не було вжито
заходів впливу до посадових осіб, як це
передбачено ст.75 Закону України «Про
виконавче провадження». Крім того,
державний виконавець міг виконати
рішення суду і без участі боржника,
шляхом стягнення з нього грошових
коштів в примусовому порядку. Просить
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 23 серпня 2013 року
скасувати.

В судовому засіданні позивач вимоги
позову підтримав повністю та просить
задовільнити їх.

Представник відповідача Управління
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції в Рівненській
області в судове засідання не з'явився.
Про причини неявки не повідомив. Заява
про перенесення розгляду справи не
надходила.

З врахуванням думки позивача суд
приходить до висновку про можливість
розгляду справи без участі
представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення по слідуючих
підставах.

Судом встановлено, що 24.01.2013 року до
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Рівненській області від позивача
надійшов на виконання виконавчий лист
№ 2а-1141/11, виданий 22.01.2013 року
Здолбунівським районним судом, про
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Здолбунівської районної державної
адміністрації Рівненської області
нарахувати та виплатити позивачу як
інваліду другої групи, захворювання
якого пов'язане з наслідками
Чорнобильської катастрофи, щорічну
допомогу на оздоровлення за 2011 рік у
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат, відповідно до ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з врахуванням
виплачених сум.

06 лютого 2013 року заступником
начальника ВПВР УДВС ГУЮ в Рівненській
області було відкрито виконавче
провадження (ВП №34526587).

Як було встановлено в судовому
засіданні, на виконання постанови суду,
управлінням праці та соціального
захисту населення Здолбунівської
районної державної адміністрації
Рівненської області було проведено
нарахування позивачу допомоги на
оздоровлення за вказаний період.

Щодо виконання постанови суду в
частині виплати позивачу нарахованих
сум, то відповідач посилався на
неможливість її виконання в зв'язку з
відсутністю коштів.

Враховуючи дану обставину 23.08.2013 року
заступником начальника ВПВР УДВС ГУЮ в
Рівненській області винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49,
ст.50 Закону України "Про виконавче
провадження".

Відповідно до ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження; розглядає
заяви сторін та інших учасників
виконавчого провадження і їхні
клопотання; заявляє в установленому
порядку про самовідвід за наявності
обставин, передбачених цим Законом;
роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

Статтею 38 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачені наслідки
закінчення виконавчого провадження. У
разі закінчення виконавчого
провадження скасовуються інші
здійснені державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із закінченням виконавчого
провадження. Закінчене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачене цим
Законом. Відтак, позивач позбавлений
права повторно пред'явити виконавчий
лист до виконання.

З огляду на вищенаведене, закінчення
виконавчого провадження є фактично
відмовою у виконанні судового рішення.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до роз'яснень п.20 постанови
Пленуму Вищого адміністративного суду
України "Практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби" державний виконавець
зобов'язаний здійснювати необхідні
заходи щодо своєчасного і повного
виконання рішення, зазначеного у
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом.

Суд вважає, що державний виконавець
дійшов передчасного висновку щодо
закінчення виконавчого провадження,
оскільки не було здійснено усіх
можливих вичерпних заходів виконання
судового рішення.

Сама ж по собі відсутність коштів на
рахунках боржника чи у держави на
виконання взятих на себе зобов'язань не
є підставою для закінчення виконавчого
провадження.

Відповідно до п.38 рішення
Європейського суду з прав людини від 29
червня 2004 року по справі «Жовнер проти
України» державний орган не може
посилатися на відсутність коштів, щоб
не виплачувати борг, підтверджений
судовим рішенням.

Згідно із п.29 рішення Європейського
суду з прав людини від 13.07.2006 року по
справі "Васильєв проти України"
виконання рішення щодо боржника
залишається обов'язком держави.

Боржником у даній справі виступає
держава, яка в особі компетентного
органу повинна повернути борг
позивачу. Відтак, відсутність
бюджетних коштів не може бути
підставою для невиконання судового
рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до підпунктів 1,3 частини 3
статті 2 КАС України, згідно якої у
справах щодо оскарження рішень, дій,
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, серед іншого, чи прийняті
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

Судом встановлено, що відповідач діяв
не на підставі та не у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України, ним не доведено правомірності
винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження і
повернення виконавчих документів
на підставі статей 49, 50 Закону
України "Про виконавче провадження".

З урахуванням наведеного суд приходить
до висновку, що прийнята державним
виконавцем постанова від 23.08.2013 року
про закінчення виконавчого
провадження на підставі п.11 ч.1 ст.49, ст.50
Закону України "Про виконавче
провадження" є протиправною і
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 17, 94, 159, 160, 163, 167, 181 КАС
України, суд -

постанови:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про закінчення
виконавчого провадження від 23 серпня
2013 року (ВП №36340924), винесену
заступником начальника відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Рівненській області Черпаком М.Л.

Зобов'язати Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Рівненській
області відновити виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа № 2а-1141/11/11, виданого 22 січня 2013
року Здолбунівським районним судом
Рівненської області.

Постанова може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Здолбунівський районний суд
Рівненської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

З повним текстом постанови сторони
можуть ознайомитись 04 березня 2014 року.

Суддя