Справа № 2а-5332/12/1470
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

28 січня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-5332/12/1470

Категорія: 8.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Устинов І. А.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.

суддів - Бойка А.В.

- Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 12
лютого 2013 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Корабельному
районі м. Миколаєва Миколаївської
області Державної податкової служби
про скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі
- ФОП ОСОБА_2, позивач) звернувся до
Державної податкової інспекції в
Корабельному районі м. Миколаєва
Миколаївській області ДПС
(правонаступник - Державна податкова
інспекція у Корабельному районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів в Миколаївській області) з
адміністративним позовом про визнання
протиправним та скасування податкових
повідомлень-рішень від 11.10.2012 року №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи найманих працівників на суму 510
грн. за штрафними санкціями, № ,
яким позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 266100,25 грн., у тому числі
за основним платежем - 225224 грн. та за
штрафними санкціями - 40876,25 грн., №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб на суму 173600,23
грн., у тому числі за основним платежем -
148487,90 грн. та за штрафними санкціями -
25112,33 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що при проведенні перевірки
відповідач дійшов необґрунтованого
висновку про порушення позивачем вимог
чинного законодавства.

Відповідач позов не визнав та просив
відмовити у задоволені позову.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_2
ставиться питання про скасування
судового рішення в зв'язку з тим, що
воно постановлено з порушенням норм
матеріального права, а також що у
зв'язку з тим, що висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції, може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд за їх участю, а
також у разі неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги ФОП ОСОБА_2,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

В період з 07.08.2012 року по 20.08.2012 року
посадовими особами відповідача
проведено документальну планову
виїзну перевірку позивача з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2009 року по 31.12.2011 року, за
результатами якої 28.08.2012 року складений
акт № 1730/17-20/.

На підставі акту перевірки посадовими
особами відповідача винесено
податкові повідомлення-рішення від
11.10.2012 року № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на доходи найманих
працівників на суму 510 грн. за штрафними
санкціями, № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на суму
266100,25 грн., у тому числі за основним
платежем - 225224 грн. та за штрафними
санкціями - 40876,25 грн., №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб на суму 173600,23
грн., у тому числі за основним платежем -
148487,90 грн. та за штрафними санкціями -
25112,33 грн.

Перевіркою встановлено порушення
ст.ст. 1, 5 Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва», ст. 13 Декрету КМУ від
26.12.1992 року № 13-92 «Про прибутковий
податок з громадян», п. 177.2, 177.4 ст. 177
Податкового кодексу України; п. 119.2 ст.
119 ПК України; пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», пп.. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2, пп. 3.1.1 п. 3.1
ст. 3, пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість», п. 181.1
ст. 181, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, пп. 198.1 «а»
п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, п. 203.1 ст. 203 ПК України.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що податкові
повідомлення-рішення від 11.10.2012 року №
, № , № є
обґрунтованими та відповідають
вимогам чинного законодавства, а
позовні вимоги необґрунтованими і
таким, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 198 Податкового
Кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Відповідно до ст.5 Указу Президента
України від 03.07.1998 року №727/98 «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» встановлено, що у разі
порушення вимог, установлених ст.1
цього Указу, платник єдиного податку
повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного
періоду.

Як було встановлено судом першої
інстанції та підтверджено під час
апеляційного розгляду за період з
01.01.2009 року по 31.12.2009 року до ФОП ОСОБА_2
надійшли грошові кошти від
контрагента-замовника ТОВ «МСП
Ніка-Тера» на загальну суму 626856,70грн.,
що відповідає сумам, задекларованим
підприємством ТОВ «МСП Ніка-Тера», з
відображенням в відомості ЦБД
Державного реєстру фізичних осіб ДПА
України про суми виплачених доходів, а
саме: виписка банка від 28.01.2009 року на
суму 50000,00 грн. (оплата за виконані
монтажні роботи від ТОВ «МСП
Ніка-Тера»); виписка банка від 04.02.2009
року на суму 7568,880грн. (оплата за
виконані монтажні роботи від ТОВ «МСП
Ніка-Тера»); виписка банка від 12.02.2009
року на суму 117368,80 грн. (оплата за
виконані монтажні роботи від ТОВ «МСП
Ніка-Тера»); виписка банка від 25.02.2009
року на суму 10700,00 грн. (оплата за
виконані монтажні роботи від ТОВ «МСП
Ніка-Тера»); виписка банка від 17.03.2009
року на суму 5660,38 грн. (оплата за
виконані монтажні роботи від ТОВ «МСП
Ніка-Тера»); виписка банка від 23.03.2009
року на суму 5132,74грн. (оплата за
виконані монтажні роботи від ТОВ «МСП
Ніка-Тера»); виписка банка від 23.06.2009
року на суму 2296,00грн. (оплата за
виконані монтажні роботи від ТОВ «МСП
Ніка-Тера»); виписка банка від 16.07.2009
року на суму 184368,24 грн. (оплата за
виконані монтажні роботи від ТОВ «МСП
Ніка-Тера»); виписка банка від 27.07.2009
року на суму 2959,03 грн. (оплата за
виконані монтажні роботи від ТОВ «МСП
Ніка-Тера»); виписка банка від 17.08.2009
року на суму 160827,66 грн. (оплата за
виконані монтажні роботи від ТОВ «МСП
Ніка-Тера»); виписка банка від 10.11.2009
року на суму 39247,09 грн. (оплата за
виконані монтажні роботи від ТОВ «МСП
Ніка-Тера»); виписка банка від 10.11.2009
року на суму 37497,88 грн. (оплата за
виконані монтажні роботи від ТОВ «МСП
Ніка-Тера»).

Разом з тим, згідно витягів з ДП
«Інформаційно-ресурсний центр» в яких
зазначені певні види діяльності, які на
думку останнього є підтвердженням
реальності господарських операцій між
апелянтом та його контрагентами, слід
зазначити, що для виконання певних
видів господарської діяльності
підприємству недостатньо
задекларувати в ЄДРЮОФОП про намір
займатись цім видом діяльності, а й
мати для цього необхідні умови. А саме
необхідні трудові, матеріальні та
фінанси ресурси. Актом перевірки
встановлено, та не спростовано
апелянтом відсутність у ТОВ
«Технотрейд-Сервіс», ТОВ «ПО
Енергоремонт» та ПП «Реа-Рент
Миколаїв» необхідних умов для
виконання реальних господарських
операцій з ФОП ОСОБА_2

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, стосовно того, що вказані
контрагенти апелянта не могли фактично
виконувати зазначені в первинних
документах господарські операції,
незважаючи на те, що за КВЕД мали право
займатися такими видами діяльності.

Окрім цього, апелянтом не надано
первинних документів, які
підтверджують передачу товару від
продавця до покупця, а саме: акти
приймання-передачі товару, робіт,
послуг, товарно-транспортні накладні з
відмітками про місце навантаження та
розвантаження, передачу та отримання
ТМЦ, подорожні листи, угоди, акти
виконаних робіт, податкові накладні,
платіжні документи.

Також, у період з 01 січня 2009 року по 31
грудня 2010 року ФОП ОСОБА_2 перевищив
граничні межі отриманої виручки понад
500 000 грн., а отже повинен був перейти на
загальну систему оподаткування з
подальшою реєстрацією платником
податку на додану вартість, що було
вірно встановлено судом першої
інстанції.

За таких обставин, в період з 17 серпня
2009 року по 31 грудня 2010 року встановлено
їх заниження за 2009-2010 роки на суму 105738, 00
грн., в тому числі на суму 105738,00 грн., в
тому числі за вересень 2009 року в сумі
10022,00грн., за листопад 2011 року в сумі
15349,00грн.; за лютий 2010 року в сумі
21417,00грн., за березень 2010 року в сумі
31115,00грн., за квітень 2010 року в сумі
27835,00грн. за рахунок не включення до
податкових зобов'язань сум ПДВ згідно
отриманої виручки, яка отримана на
розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2, чим
порушено пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2, пп. 3.1.1 п. 3.1 ст.
3, пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» та п.181.1
ст.181, п.185.1, ст.185, п.187.1 ст.187 Податкового
кодексу України.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що податкові
повідомлення-рішення № , №
від 11 жовтня 2012 року є правомірними, а
доводи апелянта стосовно їх скасування
є необґрунтованими.

Стосовно скасування податкового
повідомлення-рішення № від 11.10.2012
року слід зазначити наступне.

Згідно п. 119.2 ст. 119 Податкового
кодексу України порушенням платником
податків порядку подання інформації
про фізичних осіб - платників податків
є неподання, подання з порушенням
встановлених строків, подання не у
повному обсязі, з недостовірними
відомостями або з помилками податкової
звітності про суми доходів,
нарахованих (сплачених) на користь
платника податків, суми утриманого з
них податку, якщо такі недостовірні
відомості або помилки призвели до
зменшення та/або збільшення податкових
зобов'язань платника податку та/або до
зміни платника податку - тягнуть за
собою накладення штрафу у розмірі 510
гривень.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
стосовно того, що перевіркою
встановлено, що за 2-4кв. 2011 року в
податкових розрахунках сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, сум утриманого з них
податку згідно форми № 1 ДФ про
виплачені доходи фізичній
особі-підприємцю, які надані до ДПІ не
міститься інформація, яка стосується
виплат фізичним особам - підприємцям:
ОСОБА_3, (виплати здійснені в червні 2011
року); ОСОБА_4 (виплати здійснені в
серпні 2011року); ОСОБА_5, (виплати в
серпні - грудні 2011року) є порушенням
п.119.2 ст.119 Податкового кодексу України.

Враховуючи все вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, відповідно, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Т.М. Танасогло

Суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
О.В. Яковлєв