Справа № 826/17762/13-а
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Кармазін О. А.
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

13 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Беспалова О. О.

суддів:
Грибан І. О., Губської О. А.

при секретарі:
Тур В. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Києві апеляційну
скаргу державної податкової інспекції
у Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 грудня 2013 р. у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві
про скасування податкового
повідомлення-рішення № від 20.09.2013
р., -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва
звернувся з позовом до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
20.09.2013 р. № , відповідно до якого
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем «податок на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування» на 35 498,35 грн. за
основним платежем.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 грудня 2013 року позовні вимоги
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову, постановити
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити у повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутністю представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду - без змін з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
було вірно встановлено судом першої
інстанції, відповідачем проведено
документальну позапланову перевірку
щодо своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати усіх
податків і зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2

За результатами перевірки складено акт
від 10.09.2013 р. № 50/26-55-17-01/.

Перевірка проведена за період з 01.07.2010
р. по 10.09.2013 р. на підставі п. 78.1.7. ПК
України у зв'язку з поданою заявою про
зняття з обліку ф. 8-ОПП.

В ході перевірки встановлено, що
позивачем у 2010 році в органах МРЕВ-6 м.
Києві знято з обліку для реалізації
транспортний засіб LEXUS ES 350, 2008 року
випуску, кузов НОМЕР_3, державний номер
НОМЕР_4.

Згідно податкової декларації про
майновий стан і доходи за 2010 рік,
поданої до ДПІ у Печерському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві 26.06.2013 р., сума
доходу, отриманого від продажу
транспортного засобу становить 1000 грн.,
та сума утриманого податку - 150 грн.

ДПІ направлено запит до УДАІ ГУ МВС
України в м. Києві від 27.06.2013 р. за №
319/9/17-01-09 щодо надання копії акту
(висновку) з експертної оцінки
транспортного засобі, із зазначенням
дійсної (ринкової) вартості
транспортного засобу (легкового
автомобіля), який взятий на облік
органами ДАІ, та відчужено за даними
МРЕВ-6 м. Києва позивачем.

Листом ГУ МВС України в м. Києві
Управлінням Державтоінспекції від
16.07.2013 р. № 10/18454 (вх. № 1184/9 від 19.07.2013 р.)
надіслано копію звіту про оцінку
дорожнього транспортного засобу від
04.08.2010 р. та копію довідки-рахунку від
04.08.2010 р. № 159461.

Відповідно до звіту про оцінку
вартість транспортного засобу
становить 237 655,70 грн. Згідно
довідки-рахунку від 04.08.2010 р. та
податкової декларації за 2010 р., поданої
26.06.2013 р., в якій відображено суму доходу
від продажу транспортного засобу,
вартість транспортного засобу
становить 1000 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до пункту 1.2 статті 1 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» (що діяв на момент
виникнення спірних правовідносин)
дохід фізичної особи включає суму
будь-яких коштів, одержаних платником
податку у власність або нарахованих на
його користь протягом відповідного
звітного податкового періоду з різних
джерел як на території України, так і за
її межами.

Загальний річний оподатковуваний
дохід складається з суми загальних
місячних оподатковуваних доходів
звітного року, а також іноземних
доходів, одержаних протягом такого
звітного року. До складу загального
місячного оподатковуваного доходу
включаються в тому числі і частина
доходів від операцій з майном, розмір
якої визначається згідно з положеннями
статей 11-12 Закону України «Про податок
з доходів фізичних осіб».

Пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»
передбачено, що дохід платника податку
від продажу об'єкту рухомого майна
протягом звітного податкового року
оподатковується за ставкою,
встановленою п.7.1 ст.7 цього Закону (15
відсотків від об'єкта оподаткування).

Відповідно до п. 12.2 ст. 12 Закону України
"Про податок з доходів фізичних осіб" як
виняток із пункту 12.1 цієї статті при
продажу одного з об'єктів рухомого
майна у вигляді легкового автомобіля,
мотоцикла, моторолера або моторного
(парусного) човна не частіше одного
разу протягом звітного податкового
року доходи продавця від зазначених
операцій оподатковуються за ставкою в
розмірі 1 відсотка від вартості такого
об'єкта рухомого майна за умови сплати
(перерахування) ним суми державного
мита до бюджету або суми плати
нотаріусу за нотаріальне посвідчення
відповідного договору до такого
посвідчення. У той же час, на наявність
вищевказаних обставин позивач під час
розгляду справи не зазначає та на такі
обставини не посилається.

Відтак, виходячи з аналізу вказаних
норм податкового законодавства
вбачається, що оподаткуванню підлягає
дохід, фактично отриманий від продажу
рухомого майна, чим правомірно
керувався позивач при продажу
автомобіля, сплативши виходячи з
фактично отриманої суми доходу податок
у розмірі 15% (за звичайними правилами).

Однак, застосування податковим органом
до встановлених судом першої інстанції
обставин положень Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» щодо
визначення доходу при продажу об'єктів
нерухомого майна є помилковим,
оскільки Закон не містить вимоги щодо
поширення цього правила на випадки
продажу об'єктів рухомого майна, а
відтак визначення податковою
інспекцією доходу, одержаного
позивачем, виходячи з експертної
оцінки вартості проданого автомобіля
не відповідає чинному законодавству,
що регулює спірні правовідносини.

Закон не містить вимоги щодо
визначення бази оподаткування під час
продажу рухомого майна за ціною, не
нижче його оціночної вартості.

Отже, норми податкового законодавства
не містять приписів, які б визначали, що
з метою оподаткування доходів,
одержаних від продажу (обміну) рухомого
майна, береться до уваги не вартість
предмету продажу за угодою та фактично
отримана сума доходу від продажу за
угодою, а оціночна/експертна вартість
рухомого майна.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що у даній справі
доказуванню підлягає саме реальність
отримання певної суми доходу від
продажу автомобіля, а не її дійсна
вартість, виходячи з принципів
здорового глузду.

Натомість, відповідачем не доведено, що
продаж автомобіля відбувся за ціною, що
є значно вищою від задекларованої, а
тому колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
протиправність винесення спірного
повідомлення - рішення, і тим більше
правильності зазначеної в ньому суми
збільшеного податкового зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують позиції суду першої
інстанції.

Згідно статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 грудня 2013 р. у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 20.09.2013
р. залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 грудня 2013 р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя

О. О. БеспаловСуддя І.
О. ГрибанСуддя О. А.
Губська (Повний текст ухвали
виготовлено 18.02.2014 року)

.

Головуючий суддя
Беспалов О.О.

Судді:
Грибан І.О.

Губська О.А.