Справа № 805/1044/14
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 р.
Справа №805/1044/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 12 год. 30
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі судді Абдукадирової К.Е.,

при секретарі судового засідання
Пономаренко В.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в Центрально - Міському районі
м.

Горлівки Донецької області

до Державного підприємства
«Артемвугілля»

про стягнення з Державного
підприємства «Артемвугілля» на
користь Управління

Пенсійного фонду України в Центрально -
Міському районі м. Горлівки Донецької

області заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку

пільгових пенсій за Списком № 2 у
розмірі 826 351,59 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: Машніна Д.М. - за дов.
від 24.02.2014р.;

від відповідача: Коваленко О.В. - за дов.
від 26.12.2013р.

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Центрально - Міському районі м.
Горлівки Донецької області (далі -
позивач) звернулося до суду з позовом
до Державного підприємства
«Артемвугілля» (далі - відповідач) про
стягнення з Державного підприємства
«Артемвугілля» на користь Управління
Пенсійного фонду України в Центрально -
Міському районі м. Горлівки Донецької
області заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за Списком № 2 у розмірі 826 351,59 грн..

Правовою підставою стягнення
заборгованості представник позивача
під час розгляду справи вважає норми ч.
2 Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України № 21-1 від
19.12.2003р. Зазначає, що за період серпня по
грудень 2013 року відповідач не
відшкодував витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених за
списком № 2, внаслідок чого виникла
заборгованість, яку просить стягнути в
сумі 826 351,59 грн..

Представник позивача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити
позов.

Представник відповідача у судове
засідання з'явився, надав суду заяву,
відповідно до якої позовні вимоги
визнав у повному обсязі.

Дослідивши та оцінивши надані докази
за своїм внутрішнім переконанням, суд
встановив наступне.

Відповідач - Державне підприємство
«Артемвугілля», зареєстроване як
юридична особа виконавчим комітетом
Горлівської міської ради Донецької
області 19.02.2003р., включене до ЄДРПОУ за
номером 32270533. Відповідно до Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України № 21-1 від
19.12.2003р., є платником страхових внесків
на загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування

Позивач - Управління Пенсійного фонду
України в Центрально - Міському районі
м. Горлівки Донецької області є органом
виконавчої влади, який в даних
правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього п. 12
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», Положенням про
Пенсійний фонд України, затвердженим
Указом Президента України від 06.04.2011р.
№ 384/2011 (далі - Положення).

Згідно зі ст. 1 Положення, Пенсійний
фонд України є центральним органом
виконавчої влади, що здійснює
керівництво та управління солідарною
системою загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
провадить збір, акумуляцію та облік
страхових внесків, призначає пенсії та
готує документи для їх виплати,
забезпечує своєчасне і в повному
обсязі фінансування та виплату пенсій,
допомоги на поховання, інших
соціальних виплат, які згідно із
законодавством здійснюються за
рахунок коштів Пенсійного фонду
України, здійснює контроль за цільовим
використанням коштів Пенсійного фонду
України. Діяльність Пенсійного фонду
України спрямовується та
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра праці та
соціальної політики України.

Пенсійний фонд України вносить у
встановленому порядку Міністру праці
та соціальної політики України
пропозиції з питань формування
державної політики у сфері пенсійного
забезпечення та соціального
страхування, забезпечує її реалізацію.

Згідно ст. 15 Положення, Пенсійний фонд
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку головні
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві, Севастополі та
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах..

У відповідності до п.п. 5 п. 4 вказаного
Положення, Пенсійний фонд України
відповідно до покладених на нього
завдань організовує, координує та
контролює роботу органів Пенсійного
фонду України щодо: забезпечення
додержання підприємствами, установами,
організаціями та громадянами
законодавства про пенсійне
забезпечення; повного та своєчасного
обліку платників страхових внесків;
забезпечення збирання та акумулювання
страхових внесків, інших надходжень до
бюджету Пенсійного фонду України
відповідно до законодавства; стягнення
у передбаченому законодавством
порядку своєчасно не сплачених сум
страхових внесків; призначення і
виплати пенсій; забезпечення повного
та своєчасного фінансування витрат на
виплату пенсій, допомоги на поховання
та інших соціальних виплат, що
здійснюються за рахунок коштів
Пенсійного фонду України; проведення
перевірок правильності сплати
страхових внесків, призначення та
виплати пенсій, інших виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
Пенсійного фонду України; обліку
коштів Пенсійного фонду України,
ведення статистичної та
бухгалтерської звітності.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи, зокрема: працівники зайняті
повний робочий день на роботах за
списком №1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць
(пункт «а» статті 13 Закону), за списком
№2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць (пункт «б»
статті 13 Закону) та інші (пункти «в» -
«з» статті 13 Закону).

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону
України від 26.06.1997р. № 400 «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 400)
платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є:
суб'єкти підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднання, бюджетні, громадські та
інші установи та організації,
об'єднання громадян та інші юридичні
особи, а також фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників; філії, відділення та інші
відокремлені підрозділи платників
податку, зазначених у пункті 1 цієї
статті, що не мають статусу юридичної
особи, розташовані на території іншої,
ніж платник зборів, територіальної
громади.

Згідно з абзацом четвертим пункту 1
статті 2 Закону № 400 для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону об'єктом оподаткування є
також фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13
Закону № 1788 до досягнення працівником
пенсійного віку, передбаченого статтею
12 зазначеного Закону. Абзацом третім
пункту 1 статті 4 Закону № 400
встановлено ставку на обов'язкове
державне пенсійне страхування у
розмірі 100 відсотків від об'єкта
оподаткування, визначеного абзацом
четвертим пункту 1 статті 2 цього
Закону. Цей порядок компенсації витрат
Пенсійного фонду України не змінився у
зв'язку з набранням чинності Законом
України від 9 липня 2003 року № 1058 "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" з 1 січня 2004 року.

Так, пунктом 2 розділу XV "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058 встановлено, що
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, роботах з особливо
шкідливими й важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами Закону №
1058-ІУ в разі досягнення пенсійного віку
та наявності трудового стажу,
передбаченого Законом № 1788-ХИ. У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 Закону № 1058-ІУ. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абзацу четвертого
підпункту 1 зазначеного пункту
підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими й
важкими умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності Законом №
1058-ІУ, у розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і
доставку цих пенсій до набуття права
на пенсію за віком відповідно до цього
Закону. В абзаці п'ятому цього ж
підпункту зазначено, що виплата пенсій
особам, які були безпосередньо зайняті
повний робочий день на підземних
роботах (включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників, за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, здійснюється до 1 січня 2005 року
за рахунок коштів Пенсійного фонду,
азсічня 2005 року - за рахунок коштів
Державного бюджету України до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 Закону № 1058.

Суд вважає доречним звернути увагу на
той факт, що ці норми не стосуються
спірних відносин та не поширюються на
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13
Закону № 1788. Вони були направлені,
зокрема, на: врегулювання
відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими й важкими умовами
праці за списком № 1 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України (абзац четвертий); встановлення
джерела виплати пенсій іншим пільговим
категоріям пенсіонерів (абзац п'ятий).
Тобто ці норми були направлені на
встановлення регулювання інших
відносин, а не на зміну чинного
регулювання спірних правовідносин.

Відповідно до Постанови правління
Пенсійного фонду України від 19 грудня
2003 року N 21-1, якою затверджена
Інструкція «Про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України», а саме п. 6.1 розділу 6
Інструкції відшкодуванню підлягають
витрати Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в розмірі 100
відсотків фактичних витрат на виплату
і доставку пенсій, призначених
відповідно до абзацу першого частини 2
Прикінцевих положень Закону
застрахованим особам, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком N 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах.

Згідно з п. 6.9 зазначеної Інструкції, у
разі призначення пенсій на пільгових
умовах особам, які мають необхідний
стаж роботи не за місцем призначення
цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за
місцем призначення пенсії надсилає
повідомлення згідно з додатками,
зазначеними у пункті 6.4 цієї Інструкції
для зазначених підприємств у двох
примірниках через орган Пенсійного
фонду за місцезнаходженням цього
підприємства. Відшкодування сум
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, у таких випадках
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи відповідач
знаходиться на обліку позивача. У
результаті перевірки виконання вимог
діючого законодавства про пенсійне
забезпечення осіб, які працювали або
працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
позивачем були встановлені факти
ухилення відповідача від погашення
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій. Працівники працюючи у
відповідача згідно трудової книжки
були зайняті на роботах, що дають право
на призначення пенсій на пільгових
умовах, відповідно до пунктів «б» - «з»
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05.11.1991р. № 1788-ХІІ (із
змінами та доповненнями).

Позивачем в період з серпня по грудень
2013 року на адресу відповідача були
спрямовані розрахунки фактичних
витрат УПФУ, які прийняті боржником без
заперечень. (арк. справи 15-98 том 1).
Згідно з направленими розрахунками
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій за Списком № 2 загальна
сума заборгованості відповідача
становить 826 351,59 грн.. Проте, на час
звернення позивача до суду,
заборгованість відповідачем не
погашена.

На вимогу суду позивачем надані копії
довідок про підтвердження пільгового
стажу та копії протоколів про
призначення пенсії по наступним
працівникам, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 (арк. справи
140-157 том 1).

Відповідно до розрахунку суми позову,
сума заборгованості відповідача з
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за списком №
2 за період з серпня по грудень 2013 року
становить - 826 351,59 грн.. (арк. справи 5-13
том 1).

Як вже зазначалось судом раніше,
відповідач надав суду заяву про
визнання позовних вимог у повному
обсязі. (арк. справи 139 том 1).

Відповідно до приписів статті 51 КАС
України крім прав та обов'язків,
визначених у статті 49 цього Кодексу,
відповідач має право визнати
адміністративний позов повністю або
частково, подати заперечення проти
адміністративного позову. При цьому
суд не приймає відмови позивача від
адміністративного позову, визнання
адміністративного позову відповідачем
і не визнає умов примирення сторін,
якщо ці дії суперечать закону або
порушують чиї-небудь права, свободи чи
інтереси.

Підстави для не прийняття судом
визнання адміністративного позову
відповідачем відсутні.

З огляду на викладені обставини, а
також враховуючи те, що до набрання
чинності Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» чинним законодавством
був передбачений порядок покриття
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій, призначених на
підставі п."б-з" ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", а вони в
установленому законом порядку не
відшкодовані, вони підлягають
стягненню з відповідача, а позов
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально - Міському районі м.
Горлівки Донецької області -
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
статтями 2-15, 17-18, 23, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79,
86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 159, 162, 163, 167,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Управління Пенсійного
фонду України в Центрально - Міському
районі м. Горлівки Донецької області до
Державного підприємства
«Артемвугілля» про стягнення з
Державного підприємства
«Артемвугілля» на користь Управління
Пенсійного фонду України в Центрально -
Міському районі м. Горлівки Донецької
області заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за Списком № 2 у розмірі 826 351,59 грн. -
задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства
«Артемвугілля» (код ЄДРПОУ 3220533) на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Центрально - Міському районі
м. Горлівки Донецької області
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за Списком №
2 у розмірі 826 351,59 (вісімсот двадцять
шість тисяч триста п'ятдесят одна
гривня п'ятдесят дев'ять копійок) грн..

Вступна та резолютивна частини
постанови прийняті у нарадчій кімнаті
та проголошені у судовому засіданні 24
лютого 2014 року. Постанова у повному
обсязі складена 28 лютого 2014 року.

У разі подання апеляційної скарги,
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постановою
за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі відкладення складання постанови у
повному обсязі, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною 4 статті 167 цього Кодексу, було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Абдукадирова К.Е.