Справа № 2а-4739/09/1470
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року м. Київ
К/9991/3179/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справі за
касаційною скаргою Державної
інспекції з контролю за цінами в
Миколаївській області на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2010 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 06 вересня 2011 року у справі за
позовом державного підприємства
"Суднобудівний завод імені 61 комунара"
до Державної інспекції з контролю за
цінами в Миколаївській області про
визнання протиправним та скасування
рішення,

в с т а н о в и л а:

Державне підприємство "Суднобудівний
завод імені 61 комунара" звернулось до
суду з позовом до Державної інспекції з
контролю за цінами в Миколаївській
області про визнання протиправним та
скасування рішення про застосування
економічних санкцій від 31.08.2009 №111.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
Державною інспекцією з контролю за
цінами в Миколаївській області
протиправно, за відсутності факту
порушення державної дисципліни цін,
яке за посиланням відповідача
виявилось у порушенні порядку
застосування тарифів на послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, прийнято рішення від
31.08.2009 №111, яким до позивача за
порушення державної дисципліни цін
вирішено застосувати економічні
санкції у вигляді вилучення
необґрунтовано отриманої виручки у
розмірі 19138 грн. та стягнути штраф у
розмірі 38 276 грн.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2010 року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06 вересня
2011 року, позов задоволено: визнано
протиправним та скасовано рішення
Державної інспекції з контролю за
цінами в Миколаївській області від 31
серпня 2009 року №111 про вилучення у
державного підприємства
"Суднобудівний завод імені 61 комунара"
в дохід державного бюджету 19 138,00 грн., а
також штрафу у розмірі 38276,00 грн.

У поданій касаційній скарзі Державна
інспекція з контролю за цінами в
Миколаївській області із посиланням на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просила скасувати оскаржувані
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та постановити
нове, яким відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що основною діяльністю
державного підприємства
"Суднобудівний завод імені 61 комунара"
є будування та ремонт суден, оптова
торгівля іншими машинами та
устаткуванням, дослідження і розробка
в галузі технічних наук, діяльність
вантажного залізничного транспорту,
освіта.

На балансі підприємства знаходяться
п'ять каналізаційно-насосних станцій,
три з яких відводять стоки та мережу
водовідведення протяжністю 12 км.

У зв'язку з проходженням
господарсько-побутової каналізації
позивача по території інших
підприємств, позивачем з Автошколою
ОСАУ та казенним підприємством
"Дослідно-проектний центр
кораблебудування" укладено договори
про водовідведення із застосуванням
підкачування стоків.

Згідно із зазначеними договорами
оплата наданих послуг проводиться
згідно з кількістю стоків по рахункам
водоканалу та калькуляції вартості
перекачки стоків. Калькуляція на
послуги з перекачування одного
кубічного метра стічних вод ФНС №4 та
ФНС №4а розроблена на основі
Методичних рекомендацій по формуванню
собівартості продукції (робіт, послуг)
в промисловості, затверджених Наказом
Міністра промислової політики від
09.07.2007 №373.

Також, позивачем укладено договір з
міським комунальним підприємством
"Миколаївводоканал", на підставі якого
всі стоки з території заводу
приймаються у міську каналізаційну
систему останнього, який безпосередньо
надає послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення.

Рішенням виконавчого комітету
Миколаївської міської ради від 27.02.2009
встановлено тарифи на послуги
водопостачання та водовідведення, які
надаються міським комунальним
підприємством "Миколаївводоканал".

На підставі звернення Миколаївської
зразково-автомобільної школи
відповідачем видано наказ від 18.08.2009
№196 про проведення позапланової
перевірки з питань дотримання
державної дисципліни цін при
застосуванні тарифу на перекачку
стічних вод у державному підприємстві
"Суднобудівний завод імені 61 комунара".

За результатами проведеної перевірки
складено акт від 25.08.2009 №165, згідно з
яким зазначено, що позивачем в
порушення пункту 2 статті 28 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
України" та Порядку формування тарифів
на послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2006 №959,
безпідставно нараховано суму по
перекачуванню стічних вод
підприємству Автошкола ОСАУ та
казенному підприємству
"Дослідно-проектний центр
кораблебудування" в сумі 21 592,71 грн., що
призвело до необґрунтованого
отримання виручки у розмірі 19 138,41 грн.

На підставі акту перевірки від 25.08.2009
№165 Державною інспекцією з контролю за
цінами в Миколаївській області
прийнято рішення від 31.08.2009 №111, яким до
позивача за порушення державної
дисципліни цін вирішено застосувати
економічні санкції у вигляді вилучення
необґрунтовано отриманої виручки у
розмірі 19138 грн. та стягнути штраф у
розмірі 38 276 грн.

Вказуючи на протиправність рішення від
31.08.2009 №111, державне підприємство
"Суднобудівний завод імені 61 комунара"
звернулось до суду із зазначеним
позовом.

Задовольняючи позов, суди попередніх
інстанцій виходили з протиправності
рішення Державної інспекції з контролю
за цінами від 31.08.2009 №111 як такого, що
прийнято без урахування мети, для якої
надано відповідні повноваження
відповідачеві, за відсутності факту
порушення з боку позивача державної
дисципліни цін.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
вказаними висновками судів попередніх
інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 р№630 в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, централізоване
водовідведення - це послуга, спрямована
на задоволення потреб споживача у
відведенні стічних вод, яка надається
виконавцем з використанням
внутрішньобудинкових централізованих
систем водовідведення.

Згідно з положеннями статті 9 Закону
України централізоване водопостачання
та водовідведення є видом
господарської діяльності, який
підлягає ліцензуванню.

Згідно з пунктом 1.5 Ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
з централізованого водопостачання та
водовідведення, затверджених наказом
Державного комітету України з питань
регуляторної політики та
підприємництва, Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України від 14.02.2001 №35/34,
система централізованого
водовідведення - це комплекс об'єктів,
споруд, колекторів, зв'язаних єдиним
технологічним процесом відведення та
очищення комунальних стічних вод
населених пунктів.

Порядок формування тарифів на послуги
з централізованого водопостачання та
водовідведення, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.07.2006 №959, встановлює механізм
формування тарифів на послуги саме з
централізованого водовідведення.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за змістом п.3
договорів, укладених між позивачем та
казенним підприємством
"Дослідно-проектний центр
кораблебудування", а також Автошколою
ОСАУ, позивачем зазначеним
підприємством надаються дві послуги -
відвід самопливних стоків та перекачка
стоків через каналізацією. При цьому,
зазначені послуги надаються за рахунок
власної господарсько-побутової
каналізаційної системи позивача.

Доказів того, що позивачем надавалися
послуги з централізованого
водовідведення Державною інспекцією з
контролю за цінами в Миколаївській
області не надано.

За вказаних обставин, позиція
Державної інспекції з контролю за
цінами в Миколаївській області щодо
необхідності застосування позивачем
тарифів, затверджених рішенням
Миколаївської міської ради, на послуги
з централізованого водопостачання та
водовідведення, які надаються міським
комунальним підприємством
"Миколаївводоканал", є необґрунтованою.

Враховуючи викладене, зважаючи на
хибність висновків акту перевірки щодо
порушення позивачем державної
дисципліни цін, колегія суддів вказує
обґрунтованість висновків судів
попередніх інстанції щодо
протиправності рішення про
застосування економічних санкцій,
винесеного на підставі зазначеного
акту, у зв'язку з чим погоджується із
позицією судів щодо наявності підстав
для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами попередніх інстанції не
допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної інспекції з
контролю за цінами в Миколаївській
області відхилити, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 25 березня
2010 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 06 вересня 2011 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: