Справа № 823/433/14
Суддя: Л.В.Трофімова
Дата ухвалення: 2014-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

21 лютого 2014 року м. Черкаси
справа № 823/433/14

Суддею Черкаського окружного
адміністративного суду Трофімовою Л.В.
перевірено матеріали
адміністративного позову у справі №
823/433/14

за позовом ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1)

до інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Черкаській області (надалі - ІДАБК у
Черкаській області)

третя особа ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2)

про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії, та прийнято ухвалу.

ОСОБА_1, звернувшись до суду з
адміністративним позовом до ІДАБК у
Черкаській області, просить:

- бездіяльність ІДАБК у Черкаській
області, пов'язану з не вчиненням дій,
направлених на скасування декларації
про готовність об'єкта до експлуатації
від 02.10.2013, поданої ОСОБА_2 та
зареєстрованої 07.10.2013, визнати
протиправною;

- зобов'язати ІДАБК у Черкаській
області декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації від 02.10.2013,
подану ОСОБА_2 та зареєстровану 07.10.2013,
скасувати.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 107 КАС України
суддя після одержання позовної заяви
з'ясовує чи відповідає позовна заява
вимогам, встановленим ст. 106 цього
Кодексу.

Вивчивши матеріали позовної заяви,
суддя встановив, що вона не відповідає
вимогам ст. 106 КАС України.

Згідно ч. 3 ст. 106 КАС України до позовної
заяви додається документ про сплату
судового збору. Відповідно до ч. 2 ст. 4
Закону України «Про судовий збір» за
подання до адміністративного суду
позову майнового характеру
встановлюється ставка у розмірі 2
відсотки розміру майнових вимог, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 4
розмірів мінімальної заробітної плати.
За подання до адміністративного суду
позову немайнового характеру
встановлюється ставка у розмірі 0,06
розміру мінімальної заробітної плати.

Подана квитанція від 04.02.2014 №1155
слугувала доказом сплати судового
збору у іншій справі, а саме - №823/267/14 за
позовом ОСОБА_1 до ІДАБК у Черкаській
області, третя особа ОСОБА_2 про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити певні дії.
Ухвалою від 18.02.2014 про повернення
позовної заяви у справі №823/267/14
прийнято рішення про повернення
позивачеві судового збору у сумі 73,08
грн. згідно квитанції від 04.02.2014 №1155.
Згідно супровідного листа Черкаського
окружного адміністративного суду від
18.02.2014 №823/267/14 позивачеві ОСОБА_1
направлено оригінал квитанції про
сплату судового збору.

Судове рішення, зокрема у справі
№823/267/14 - це акт правосуддя, що ухвалено
згідно з нормами матеріального та
процесуального права і згідно з
конституційними засадами та
принципами адміністративного
судочинства є обов'язковим до
виконання на всій території України.
Резолютивна частина судового рішення,
за загальним правилом, повинна містити:
висновок суду про задоволення позову
(клопотання, подання), апеляційної чи
касаційної скарги повністю або
частково чи відмову в його (її)
задоволенні повністю або частково, чи
залишення його (її) без задоволення;
висновок суду по суті вимог; розподіл
судових витрат; інших правових
наслідків ухваленого рішення; строк і
порядок набрання судовим рішенням
законної сили та його оскарження.

У рішенні у справі «Кайсин та інші
проти України» Європейський суд із
прав людини розглядає невиконання
судового рішення як порушення ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (надалі- ЄКПЛ).
Одним з аспектів принципу верховенства
права, на якому базується право на
судовий розгляд, є принцип правової
певності (legal certainty), що, зокрема,
передбачає, що «якщо судом остаточно
вирішено спір, це рішення не може
піддаватись сумніву» (рішення у справі
Brumгrescu v. Romania), № 28342/95, параграф 61 від
28.10.1999). У резолютивній частині ухвали
від 18.02.2014 про повернення позовної
заяви у справі №823/267/14 зазначено, що
ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, що може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали. Якщо ухвалу було
постановлено у письмовому провадженні
або без виклику особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.
З моменту набрання зазначеною ухвалою
законної сили позивач у будь-який час
може звернутись із заявою (додавши до
неї копію ухвали від 18.02.2014 про
повернення позовної заяви у справі
№823/267/14, що набрала законної сили) до
відповідного суб'єкта публічної
адміністрації про повернення судового
збору. Отже, квитанція про сплату
судового збору від 04.02.2014 №1155 не може
слугувати належним підтвердженням
сплати судового збору у даній справі.
Оскільки є судове рішення про
повернення позивачеві судового збору у
сумі 73 грн.08 коп. відповідно квитанції
від 04.02.2014 №1155, то з метою дотримання
гарантій згідно ЄКПЛ і недопущення
порушення статті 1 Першого протоколу до
ЄКПЛ не може бути незаконного
втручанням у право позивача на мирне
володіння майном.

Згідно із ч. 2 ст. 106 КАС України, на
підтвердження обставин, якими
обґрунтовуються позовні вимоги,
позивач надає докази, а у разі
неможливості - зазначає докази, що не
може самостійно надати із зазначенням
причин неможливості подання таких
доказів.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що
ОСОБА_2 є власником суміжної земельної
ділянки та співвласником будинку за
адресою АДРЕСА_1, але не надає належних
і допустимих доказів на підтвердження.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КАС України
позивачем в адміністративній справі
можуть бути громадяни України,
іноземці чи особи без громадянства,
підприємства, установи, організації
(юридичні особи), суб'єкти владних
повноважень. У ст. 53 КАС України
передбачено, що в адміністративному
процесі можуть брати участь треті
особи, які заявляють самостійні вимоги
на предмет спору, та треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору.

У позовній заяві позивачем зазначено
про безпечні умови експлуатації
будинку та безпечні умови проживання
родини позивача, але не вказано кого
саме із членів родини, проте не
визначено їх процесуального статусу
та/або розгляд адміністративної справи
може вплинути на права, свободи та
інтереси членів родини ОСОБА_1, які не
визначено учасниками процесу. Позивач,
також, зазначає, що факт виявлення
порушень спеціально уповноваженим
органом дає позивачеві підстави
вважати експлуатацію його власного
будинку загрозливою для життя і
здоров'я, проте у позовній заяві не
зазначено яким чином виявлені
порушення загрожують життю і здоров'ю
ОСОБА_1 при експлуатації будинку, не
надано доказів що би підтверджували
наявність загроз при експлуатації
будинку.

Згідно ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлено
інший порядок судового вирішення.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Враховуючи положення законодавства,
під актом державного чи іншого органу
слід розуміти юридичну форму рішень
цих органів - офіційний письмовий
документ, що породжує певні наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших відносин і має обов'язковий
характер для суб'єктів цих відносин.
Рішення суб'єкта владних повноважень у
контексті положень КАСУ необхідно
розуміти як нормативно-правові акти,
так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти - рішення, дію
яких поширено на невизначене або
визначене загальними ознаками коло
осіб і які призначені для
неодноразового застосування щодо
цього кола осіб. Правові акти
індивідуальної дії - рішення, які є
актом одноразового застосування норм
права і дію яких поширено на конкретних
осіб або які стосуються конкретної
ситуації, за своєю природою
ненормативні правові акти, на відміну
від нормативних, встановлюють не
загальні правила поведінки, а
конкретні приписи, звернені до
окремого індивіда чи юридичної особи,
застосовуються одноразово й після
реалізації вичерпують свою дію.

Відповідно до п. 1.4. Порядку подання
нормативно-правових актів на державну
реєстрацію до Міністерства юстиції
України та проведення їх державної
реєстрації затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 12
квітня 2005 р. № 34/5 нормативно-правовий
акт це офіційний письмовий документ,
прийнятий уповноваженим на це
суб'єктом нормотворення у визначеній
законодавством формі та за
встановленою законодавством
процедурою, спрямований на регулювання
суспільних відносин, що містить норми
права, має неперсоніфікований характер
і розрахований на неодноразове
застосування. Прийняття
нормативно-правових актів у вигляді
листів і телеграм не допускається.

Нормативно-правові акти можуть бути
оскаржені широким колом осіб (фізичних
та юридичних), яких вони стосуються.
Індивідуальні ж акти можуть бути
оскаржені лише особами, безпосередні
права, свободи чи охоронювані законом
інтереси яких такими актами порушено.
Усі рішення суб'єкта владних
повноважень мають підзаконний
характер, тобто повинні бути прийняті
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що визначені законом. Якщо
виходити з положень правознавства, то
листи не можна визначити як документи,
що містять норми права загальної або
індивідуальної дії. Вони не можуть
створювати нових правових норм,
доповнювати чи змінювати чинне
законодавство та не мають
обов'язкового характеру для суб'єкта
стосовно, до якого вони складені.

Лист-відповідь від 30.12.2013 № Б-1048/01-10/4 не
є тим рішенням суб'єкта владних
повноважень, що породжувало би певні
правові наслідки, було спрямовано на
регулювання публічно - правових
відносин і мало би обов'язковий
характер для позивача, та, відповідно
підлягало би судовому розгляду як
визнання недійсним обов'язкового для
виконання рішення державного органу,
зокрема такого, що може бути предметом
розгляду за правилами КАС України.
Зазначений лист лише фіксує певні
обставини та не є остаточним
документом управлінського характеру,
зобов'язуючим до вчинення будь-яких
дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 КАС України у
позовній заяві вказується ім'я
(найменування) позивача, поштова
адреса, а також номер засобу зв'язку,
адреса електронної пошти, якщо такі є
та ім'я (найменування) відповідача,
поштова адреса, а також номер засобу
зв'язку, адреса електронної пошти, якщо
такі відомі. У порушення вимог
зазначеної статті позивачем не вказано
адресу електронної пошти щодо себе,
номер засобу зв'язку та адресу
електронної пошти відповідача, третьої
особи, не повідомлено інформацію чи
такі відомості позивачеві відомі.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 30.11.2011 №1242 затверджено Типову
інструкцію з діловодства у центральних
органах виконавчої влади, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих органах виконавчої влади, в
якій передбачено порядок видачі копій
документів (далі - Інструкція). Зокрема,
згідно п. 76 Інструкції установа може
засвідчувати копії лише тих
документів, що створюються в ній, а
також у випадках, передбачених в абзаці
другому цього пункту. Копія документа
виготовляється і видається тільки з
дозволу керівника установи, його
заступників або керівника
структурного підрозділу.

У разі підготовки документів для
надання судовим органам, під час
вирішення питань щодо прийняття
громадян на роботу, навчання,
засвідчення їх трудових, житлових та
інших прав у взаємовідносинах з
установою, а також під час формування
особових справ працівників установа
може виготовляти копії документів,
виданих іншими установами (копії
дипломів, свідоцтв про одержання
освіти тощо).

Пунктом 77 Інструкції визначено, що
напис про засвідчення документа
складається із слів «Згідно з
оригіналом», найменування посади,
особистого підпису особи, яка
засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу
імені) та прізвища, дати засвідчення
копії і проставляється нижче реквізиту
документа «Підпис».

Суд зазначає, що позивачем до позовної
заяви додано відповідні ксерокопії
документів, однак жодну фотокопію
та/або ксерокопію не завірено належним
чином (відсутня дата засвідчення копії,
посади, ініціали імені та прізвище
особи, що засвідчила копію).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 106 КАС України
позовна заява повинна містити
інформацію про те, які саме права,
свободи або інтереси, на думку
позивача, були порушені діями
(бездіяльністю) ІДАБК у Черкаській
області. Позивачем до матеріалів
позову не додано документів чи іншого
письмового доказу на підтвердження
заявлених позовних вимог, що мають
значення для правильного вирішення
спору по суті, а також не зазначено про
зміст порушених прав, свобод та
інтересів позивача.

Суд наголошує, що вжиття заходів для
прискорення процедури розгляду справ є
обов'язком не тільки держави, а й осіб,
які беруть участь у справі. Так,
Європейський суд з прав людини в
рішенні від 7 липня 1989 року у справі
«Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти
Іспанії» зазначив, що заявник
зобов'язаний демонструвати готовність
брати участь на всіх етапах розгляду,
що стосуються безпосередньо його,
утримуватися від використання
прийомів, які пов'язані із зволіканням
у розгляді справи, а також максимально
використовувати усі засоби
внутрішнього законодавства для
прискорення процедури слухання.

Суддя зазначає, що усі документи, що
надаються позивачем до суду, повинні
також містити їх копії відповідно до
кількості відповідачів і третіх осіб.

За таких обставин позовна заява не
відповідає вимогам адміністративного
процесуального законодавства, а тому,
згідно ч. 1 ст. 108 КАС України, підлягає
залишенню без руху з наданням позивачу
строку до 31 березня 2014 року для
усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 106, 108 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Черкаській області, третя
особа ОСОБА_2 про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії
залишити без руху.

Надати позивачеві строк до 31 березня 2014
року для усунення недоліків позовної
заяви.

Роз'яснити позивачеві, що у разі
невиконання вимог цієї ухвали позовна
заява буде вважатись неподаною та
повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги ухвала,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Черкаський
окружний адміністративний суд в
порядку, передбаченому статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя

Л.В.Трофімова