Справа № 2а-6132/10/0670
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/37657/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів:
Островича С.Е.

Степашка О.І.

секретар судового засідання
Волошин В.М.

за участю представників згідно журналу
судового засідання від 30.01.2014 (в
матеріалах справи)

розглянувши касаційну скаргу
Володарсько-Волинської міжрайонної
державної податкової інспекції
Житомирської області на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 17.02.2011 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 01.06.2011

у справі №2а-6132/10/0670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Компанія Валіс"

до Володарсько-Волинської
міжрайонної державної податкової

інспекції Житомирської
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Компанія Валіс"
звернулось до Житомирського окружного
адміністративного суду з позовом до
Володарсько-Волинської міжрайонної
державної податкової інспекції
Житомирської області про скасування
податкового повідомлення-рішення №
/0 від 01.07.2010.

Постановою Житомирського
окружного адміністративного суду від
17.02.2011 позовні вимоги задоволені у
повному обсязі, скасовано податкове
повідомлення-рішення № /0 від
01.07.2010, яким визначено позивачу суму
податкового зобов'язання в розмірі 481986
грн.

Ухвалою Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 01.06.2011 постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
17.02.2011 залишено без змін.

Не погоджуючись з
постановою суду першої інстанції та
ухвалою суду апеляційної інстанції
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку.

В скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалу суду апеляційної інстанції
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга
вмотивована тим, що судами першої та
апеляційної інстанцій при вирішенні
спору по даній справі порушено норми
матеріального права.

Заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
правильність застосування судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права, юридичної оцінки
обставин справи, розглянувши надані
письмові докази в їх сукупності, Вищий
адміністративний суд України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
планову виїзну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2008 по
31.03.2010 та складено акт №7/23-107/33868641 від
10.06.2010.

За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення - рішення № /0 від
01.07.2010, яким визначено позивачу
податкове зобов'язання по податку на
прибуток підприємств у сумі 335232 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 146754 грн.

Перевіркою встановлено
порушення позивачем вимог пп. 1.32 ст.1 ,п.
5.1 пп. 5.2.1, п. 5.2, п. 5.3.9 ст. 5 Закону України
„Про оподаткування прибутку
підприємств", в результаті чого
відповідач занизив податок на прибуток
в сумі 335232 грн.

Позивачем були неправомірно
віднесені валові витрати з придбаних у
суб'єктів господарювання
маркетингово-консалтингових послуг,
юридичних послуг та
інформаційно-консультаційних послуг
та послуг по бухгалтерському і
податковому обліку, оскільки платником
податків не надано розшифровок суті
проведених маркетингових та
консультаційних послуг (звітів про
проведену роботу з дослідження ринку
збуту, анкетування, опитування), не
наведено стосовно яких товарів
отримано податкову вигоду і т.п., тобто
немає доведення зв'язку із
господарською діяльністю відповідно
до вимог чинного законодавства, не
підтверджено, що з'явились нові покупці
(ринки збуту). Крім того, позивачем не
доведений факт необхідності укладання
договору щодо надання юридичних
послуг.

Судом встановлено, що
позивачем були укладені договори на
отримання вищезазначених послуг.

Зокрема договорами про
надання маркетингово-консалтингових
послуг передбачено проведення
моніторингу ринку праці Донецької та
Луганської областей, проведення
попереднього підбору персоналу для
працевлаштування у позивача,
проведення навчання персоналу та ін.

На виконання наведених вище
договорів, фізичними
особами-підприємцями були надані
зазначені послуги.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5
Закону України „Про оподаткування
прибутку підприємств" валові витрати
виробництва та обігу - це сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5
Закону до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
Закону передбачено, що не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Оплата на виконання
вказаних договорів проведена у повному
обсязі, що підтверджується наявними в
матеріалах справи актами звірки.

Валові витрати сформовані
позивачем відповідно до дати
фактичного отримання результатів
послуг та відображені в Декларації по
податку на прибуток звітного періоду.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що надання таких послуг
мало реальний характер та пов'язані
саме з господарською діяльністю
позивача.

Також встановлено, що
основним видом діяльності позивача є
оптова та роздрібна торгівельна
діяльність фармацевтичними товарами,
виробництво фармацевтичних
препаратів, роздрібна торгівля
медичними та ортопедичними виробами,
та інші види оптової торгівлі, то
понесені витрати безпосередньо
пов'язані з реалізацією групи товарів
та направлені на максимізацію доходів
та мінімізацію витрат, тобто на
отримання прибутку, тому мають пряме
відношення до здійснення позивачем
господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220
КАС України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

З огляду на вищевикладене,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про те, що касаційну
скаргу Володарсько-Волинської
міжрайонної державної податкової
інспекції Житомирської області на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 17.02.2011 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 01.06.2011 у
справі № 2а-6132/10/0670 залишити без
задоволення, а судові рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу
Володарсько-Волинської міжрайонної
державної податкової інспекції
Житомирської області залишити без
задоволення.

Постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
17.02.2011 та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 01.06.2011 у справі № 2а-6132/10/0670 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко