Справа № 2а-12206/12/2670
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року
м.Київ
К/800/31708/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Розваляєва
Т.С.,

Стрелець
Т.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Спільного
українсько-німецького товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземною інвестицією «КЕРШЕР» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 січня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року у справі за позовом Спільного
українсько-німецького товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземною інвестицією «КЕРШЕР» до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м.Києві про визнання
протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2012 року Спільне
Українсько-німецьке товариство з
обмеженою відповідальністю з
іноземною інвестицією «КЕРШЕР»
звернулося до суду з позовом до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у м.Києві про визнання
протиправною і скасування постанови
від 08 серпня 2012 року № 000350.

Постановою окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 січня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року, в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної
інстанцій мотивовані правомірним
накладенням відповідачем на позивача
штрафу у розмірі 76080,87 грн. на підставі
ст.23 Закону України «Про захист прав
споживачів».

Не погоджуючись із вказаними
рішеннями, Спільне українсько-німецьке
товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземною
інвестицією «Кершер» звернулося до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та прийняти нове
рішення, яким визнати протиправною та
скасувати постанову відповідача від 08
серпня 2012 року № 000350.

У касаційній скарзі скаржник зазначає
про наявність на момент перевірки усіх
необхідних документів на продукцію,
недоведеність відповідачем порушення
ним приписів ст.15 Закону України «Про
захист прав споживачів» та п.9 Правил
роздрібної торгівлі нафтопродуктами,
без виявлення факту ненадання
конкретному споживачу на його вимогу
документів на продукцію.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правову оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 09 липня 2012 року
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у місті Києві проведено
перевірку стану дотримання
законодавства про захист прав
споживачів на АЗС СП ТОВ «КЕРШЕР» за
адресою: м.Київ, проспект
Визволителів,17-а, за результатами якої
складено акт від 09 липня 2012 року №001011
перевірки дотримання законодавства
про захист прав споживачів, на підставі
якого 08 серпня 2012 року винесено
постанову №000350 про накладення
стягнень, передбачених ст.23 Закону
України «Про захист прав споживачів», у
вигляді застосування штрафу у розмірі
76080,87 грн.

Згідно акту перевірки та постанови
відповідачем встановлено, що в
реалізації знаходився бензин,
зазначений на інформаційному табло та
в товарному чеку як «Pulsar-95», а згідно
прибуткових та супровідних документів
за назвою «Бензин автомобільний
неетильований А-95 «Premium», виробник АО
«ОРЛЕН Летува». В паспорті якості №92760
на вказаний бензин відсутня дата
виготовлення та відсутні номери
сертифікатів відповідності на
товарно-транспортних накладних.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про відмову у
задоволенні позовних щодо визнання
протиправною та скасування постанови
від 08 серпня 2012 року № 000350.

Судами встановлено та із матеріалів
справи вбачається, що на час проведення
перевірки Інспекцією з питань захисту
прав споживачів у місті Києві на АЗС СП
ТОВ «КЕРШЕР» за адресою: м.Київ,
проспект Визволителів,17-а, був на
реалізації бензин автомобільний
підвищеної якості А-95 Євро клас В вид І.

В ході проведення перевірки
встановлено, що виробником бензину
автомобільного підвищеної якості А-95
Євро клас В вид І є Акціонерне
товариство «Орлен Летуа» (Республіка
Литва). Виробником у паспорті якості
від 02 липня 2012 року №92760 бензину
автомобільного неетильованого А-95
«Premium» клас В, не вказані дані про дату
виробництва бензину.

Крім того, товарно-транспортна
накладна на відпуск нафтопродуктів
(нафти) від 05 липня 2012 року № ВАС-0044721,
відповідно до якої передавався бензин,
не містить даних щодо номеру
сертифікату відповідності.

Таким чином, надана позивачем
інформація на бензин А-95 «Premium» клас В
не є повною, достовірною і своєчасною,
що, в свою чергу, порушує права
споживача та суттєво обмежує споживача
у здійсненні усвідомленого та
компетентного вибору товару.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
«Про захист прав споживачів» споживач
має право на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Також, в цій статті
міститься перелік вимог до інформації
про продукцію.

Стосовно продукції, яка підлягає
обов'язковій сертифікації, споживачеві
повинна надаватись інформація про її
сертифікацію (абз.4 ч.1 ст.15 Закону
України «Про захист прав споживачів»).

Згідно ч.2 ст.15 Закону України «Про
захист прав споживачів» інформація,
передбачена частиною першою цієї
статті, доводиться до відома
споживачів виробником (виконавцем,
продавцем) у супровідній документації,
що додається до продукції, на етикетці,
а також у маркуванні чи іншим способом
(у доступній наочній формі), прийнятим
для окремих видів продукції або в
окремих сферах обслуговування.

Частиною 4 ст.14 Закону України «Про
захист прав споживачів» встановлено,
що продукція, на яку актами
законодавства або іншими нормативними
документами встановлено обов'язкові
вимоги щодо забезпечення безпеки для
життя, здоров'я споживачів, їх майна,
навколишнього природного середовища і
передбачено нанесення національного
знака відповідності, повинна пройти
встановлену процедуру оцінки
відповідності. Виробник має право
маркувати продукцію національним
знаком відповідності за наявності
декларації про відповідність та/або
сертифіката відповідності, виданих
згідно із законодавством. Реалізація
продукції (у тому числі імпортних
товарів) без маркування національним
знаком відповідності та/або без
сертифіката відповідності чи
декларації про відповідність
забороняється. Відповідальність за
порушення вимог щодо безпеки
продукції, передбачених цією частиною,
визначається цим Законом та іншими
законодавчими актами.

Відповідно до п.17 Порядку провадження
торговельної діяльності та правил
торговельного обслуговування на ринку
споживчих товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 15 червня 2006 року №833, забороняється
продаж товарів, що не мають
відповідного маркування, належного
товарного вигляду, на яких строк
придатності не зазначено або зазначено
з порушенням вимог нормативних
документів, строк придатності яких
минув, а також тих, що надійшли без
документів, передбачених
законодавством, зокрема які
засвідчують їх якість та безпеку.

Згідно п.21 вказаного Порядку суб'єкт
господарювання зобов'язаний, зокрема,
надавати споживачеві (покупцеві) у
доступній формі необхідну, достовірну
та своєчасну інформацію про товари.

Відповідно до Правил обов'язкової
сертифікації нафти та нафтопродуктів,
затверджених наказом Державного
комітету України про стандартизації,
метрології та сертифікації від 16 січня
1997 року №19, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 26 лютого
1997 року за № 52/1856, об'єктами
сертифікації в державній системі
сертифікації УкрСЕПРО є продукція, що:
вироблена в Україні; ввозиться в
Україну і зазначена заявником як така,
що відповідає чинним в Україні
нормативним документам; ввозиться в
Україну і не зазначена заявником як
така, що відповідає чинним в Україні
нормативним документам, але може бути
ідентифікована як така, що повинна
відповідати чинним в Україні
нормативним документам на аналогічну
продукцію.

Пунктом 9 Правил роздрібної торгівлі
нафтопродуктами, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 1997 року №1442 встановлено,
що суб'єкт господарювання, що здійснює
продаж нафтопродуктів, зобов'язаний
своєчасно подати споживачеві
необхідну, доступну та достовірну
інформацію про нафтопродукти, а також
копії паспортів якості, в яких
зазначені нормативні документи,
вимогам яких відповідають
нафтопродукти, та копії сертифікатів
відповідності або свідоцтв про
визнання відповідності (якщо
нафтопродукт підлягає обов'язковій
сертифікації в Україні).

В інформації про нафтопродукти
зазначаються: їх назва; дані про їх
основні властивості; відомості про
вміст шкідливих для здоров'я речовин,
які встановлені нормативно-правовими
актами; ціна та умови їх придбання;
відомості про умови їх зберігання;
правила та умови їх ефективного і
безпечного використання; строк їх
придатності, обов'язкові дії споживача
після його закінчення, а також можливі
наслідки в разі невчинення цих дій;
найменування та місцезнаходження
суб'єкта господарювання і
підприємства, яке здійснює його
функції щодо прийняття претензій від
споживача.

Пунктом 29 зазначених Правил заборонено
приймати нафтопродукти на АЗС у разі,
зокрема, неналежного оформлення або
відсутності товарно-транспортної
накладної; невідповідності якості
нафтопродуктів вимогам нормативних
документів; відсутності паспорта
якості нафтопродукту або неналежного
його оформлення (відсутність номера,
марки та виду, не зазначені усі
показники якості); відсутності копії
сертифіката відповідності чи
свідоцтва про визнання відповідності.

Пунктом 32 цих Правил передбачено, що у
разі продажу нафтопродуктів, що
підлягають обов'язковій сертифікації,
оператори (продавці) на вимогу
споживача подають супровідні
документи із зазначенням
реєстраційного номера сертифіката
відповідності чи свідоцтва про
відповідність та/або декларації про
відповідність, якщо це встановлено
технічним регламентом з підтвердження
відповідності виду продукції.

Враховуючи, що позивачем порушено
право споживача щодо доступної,
достовірної, своєчасної та необхідної
інформації на продукцію, суди першої та
апеляційної інстанції дійшли вірного
висновку про обґрунтованість
постанови Інспекції з питань захисту
прав споживачів у м.Києві від 08 серпня
2012 року № 000350 про накладення стягнень,
передбачених ст.23 Закону України «Про
захист прав споживачів», та
відсутність підстав для визнання її
протиправною та скасування.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
попередніх інстанцій не спростовують
та не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спільного
українсько-німецького товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземною інвестицією «Кершер»
відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 січня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 травня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
ухвалення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та в порядку, передбачених
статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді