Справа № 815/392/14
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/392/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року
м.
Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Соколенко О.М.,

при секретарі - Громовій К.Д.

за участю: представника позивача -
Нєнова І.І. (за ордером та договором);

представника відповідача -
Південної митниці - Покотило Д.Ю.(за
довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "НЄМАН" до Південної
митниці Міндоходів про визнання
протиправними та скасування рішення
про коригування митної вартості
товарів та картки відмови у прийнятті
митної декларації,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю "НЄМАН"
(далі - ТОВ "НЄМАН", або позивач чи
товариство) до Південної митниці
Міндоходів (далі - Південна митниця, або
відповідач чи митний орган) про
визнання протиправним і скасування
рішення Митного посту «Одеса-порт»
Південної митниці Міндоходів від 29.11.2013
року №500060001/2013/610158/2 про коригування
митної вартості товарів, які ввозилися
ТОВ "НЄМАН" на митну територію України
згідно вантажної митної декларації
від 28.11.2013 року №500060001/2013/052623 та
визнання протиправною та скасування
оформлену Митним постом «Одеса-порт»
Південної митниці Міндоходів картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформлені випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 28.11.2013
року № 500060001/2013/00688, якою було
відмовлено в митному оформленні
товарів, які ввозилися ТОВ "НЄМАН" на
митну територію України згідно
вантажної митної декларації від 28.11.2013
року №500060001/2013/052623.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що на підставі
зовнішньоекономічного контракту від
03.06.2013 року №1-03/04, укладеного між
Компанією "OVEN LLP" (Великобританія) як
продавцем та ТОВ "НЄМАН" як покупцем, на
адресу позивача поставлено товар -
електрогенераторні установки з
поршневим двигуном, з іскровим
запаленням (бензинові) загальною
вартістю 22726,00 доларів США за партію
товару. Позивач зазначає, що ним 28.11.2013
року для митного оформлення до Митного
посту "Одеса-порт" Південної митниці
Міндоходів подано вантажну митну
декларацію за №500060001/2013/052623 в порядку
електронного декларування з
визначенням митної вартості товарів,
за основним методом, відповідно до ціни
контракту, а також подано весь пакет
необхідних документів. При цьому, як
вказує позивач, незважаючи на надання
вичерпного переліку документів, 28.11.2013
року представник декларанта був
ознайомлений з повідомленням
Південної митниці, в якому відповідач
зазначив, що документи, які були надані
позивачем разом із ВМД містять
розбіжності, а саме: в декларації про
відповідність, яка подавалася разом із
ВМД для митного оформлення товарів,
містяться неправдиві відомості про
виробника товарів, а також відповідно
до акта зважування, фактична вага нетто
товарів є більшою, ніж заявлена
позивачем у ВМД та супровідних
документах. Отже, відповідач зобов'язав
надати у 10-тидений термін додаткові
документи: виписки з бухгалтерської
документації; копію митної декларації
країни відправлення, висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, інформацію біржових
організацій про вартість сировини,
рахунки про сплату комісійних та
посередницьких послуг. Як вказує
позивач, на підтвердження
обґрунтованості заявленої у ВМД митної
вартості товарів ним були надані
документи: картка обліку особи, яка
здійснює операції з товарами від 23.09.2013
року №500/2012/0000102, морська накладна від
14.11.2013 року № APL/IMP-13006, міжнародна
автомобільна накладна (CMR) від 27.11.2013
року №198, коносамент від 12.10.2013 року
№ APLU065747017, інвойс від 12.10.2013 року
№ZDT-2/054, пакувальний лист від 12.10.2013
року, контракт, додаток №1 до контракту
від 06.09.2013 року, довідка про
декларування валютних цінностей,
доходів та майна, що належать резиденту
України і знаходяться за її межами від
27.11.2013 року №112, декларація про
відповідність від 27.11.2013 року №
UA.082.D.Z001128-13, інформація про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару від 12.10.2013 року № 2761,
акт зважування від 27.11.2013 року, акт
фізичного огляду від 27.11.2013 року.

При цьому, позивач зазначає, що не
зважаючи на надані документи,
відповідачем було складено картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 28.11.2013
року №500060001/2013/00688 та винесено рішення
про коригування митної вартості
товарів від 29.11.2013 року №500060001/2013/610158/2,
відповідно до якого митна вартість
товару, імпортованого за ВМД
№500060001/2013/610158/2, у розмірі 1,10 доларів США
за кг. нетто була змінена та визначена
відповідачем у розмірі 233,78 доларів США
за шт.

Позивач вважає вимоги відповідача про
надання додаткових документів
безпідставними, а рішення відповідача
про коригування митної вартості та
картку відмови такими, що прийняті
відповідачем неправомірно, оскільки,
по-перше, з наданих позивачем
документів вбачається, що інформація
про назву виробника, наведена у наданих
ним документах, ідентична з тією, що
зазначена в ВМД та пакувальному листі,
є достовірною та правдивою. По-друге,
позивач зазначає, що висновки
відповідача про невідповідність
заявленої ваги фактичній вазі згідно
акта зважування є необґрунтованими,
оскільки ця різниця зумовлена
об'єктивними факторами та жодним чином
не призводить до заниження митної
вартості.

Позивач також зазначає, що відповідно
до ч.7 ст.55 Митного кодексу звернувся із
заявою про випуск товарів, що
декларуються, у вільний обіг, у зв'язку
з чим позивачем 03.12.2013 року було подано
нову ВМД №500060001/2013/052909, у якій митна
вартість товарів була визначена за
резервним методом.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
нормативно, позивач посилається на
положення ст.ст.49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного
кодексу України, зазначаючи на те, що
застосування митницею шостого
(резервного) методу є неправомірним,
оскільки були відсутні будь-які
обмеження для застосування основного
методу - за ціною контракту.

Враховуючи викладене, та посилаючись
на те, що позивачем були надані до
митниці всі документи, які
підтверджують правильність визначення
митної вартості за першим методом,
позивач просив суд задовольнити його
позов.

Відповідач - Південна митниця надала до
суду письмові заперечення на
адміністративний позов (а.с.99-102), в яких
просила суд відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, посилаючись на те, що позивачем
разом із електронною митною
декларацією для митного контролю та
митного оформлення зазначеного товару
надано пакет документів, які необхідні
для підтвердження митної вартості
товарів, та під час здійснення митним
органом контролю правильності
визначення митної вартості товарів
було встановлено, що в поданих
декларантом документах містяться
розбіжності, а саме: виявлено
невідповідність ваги товару фактично
наявній вазі (в бік її зниження), що може
свідчити про не автентичність поданих
до митного оформлення документів, а
також у декларації про відповідність,
поданій з метою митного оформлення,
містяться неправдиві відомості про
виробника товарів.

Відповідач зазначає, що на підставі ч.3
ст. 53 Митного Кодексу України для
підтвердження заявленої митної
вартості декларанта, позивача було
зобов'язано протягом 10 календарних
днів надати додаткові документи, а
саме: виписки з бухгалтерської
документації; копію митної декларації
країни відправлення, висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, інформацію біржових
організацій про вартість сировини,
рахунки про сплату комісійних та
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту). Відповідач зазначає, що на
зазначену вимогу декларант надіслав
цінову довідку "Магеллан" від 28.11.2013
року ОС №18/11-С та інформацію у вигляді
витягів з мережі Інтернет, яка є
неофіційним джерелом отримання
інформації, а інформація, зазначена у
витягах, не відповідає даним у МД.

Відповідач посилається на
правомірність застосування ним
резервного методу визначення митної
вартості, оскільки митну вартість
товару не можна визначити шляхом
послідовного використання методів з 1-5.
Митним органом здійснено коригування
митної вартості товару, імпортованого
за ВМД №500060001/2013/052623 у розмірі 1,10
доларів США за кг. нетто була змінена та
визначена відповідачем у розмірі 233,78
доларів США за шт. на підставі аналізу
цін бази даних ЄАІС ДМСУ (митна
декларація від 12.11.2013 року №
112050000/2013/30233).

Враховуючи вищезазначене, відповідач
зазначає, що діяв правомірно, приймаючи
оскаржувані позивачем рішення про
коригування митної вартості та картку
відмови, а тому підстави для
задоволення позовних вимог позивача
відсутні.

Представник позивача у судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримав в повному обсязі,
посилаючись на обґрунтування,
викладені у позовній заяві, з
урахуванням наданих до суду доказів та
письмових пояснень (а.с.146-149).

Представник відповідача - Південної
митниці в судовому засіданні заявлений
адміністративний позов не визнала та
просила суд відмовити у його
задоволенні, посилаючись на обставини,
викладені в запереченнях на
адміністративний позов, та на надані
докази.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача та
представника відповідача, дослідивши
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги та заперечення проти
позову, перевіривши їх доказами, суд
встановив наступні факти та відповідні
їм обставини.

Як вбачається з копії довідки з ЄДРПОУ
та виписки з ЄДР юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.с.65-66),
товариство з обмеженою
відповідальністю "НЄМАН" зареєстровано
як юридична особа 22.12.2010 року та
здійснює зокрема такі види діяльності,
як: 46.18 - діяльність посередників, що
спеціалізуються в торгівлі іншими
товарами; 46.90 - неспеціалізована
оптова торгівля; 50.20 - вантажний
морський транспорт; 52.10 -
складське господарство; 52.29 - інша
допоміжна діяльність у сфері
транспорту.

Судом встановлено, що 03.06.2013 року між
компанією "OVEN LLP" (Великобританія) як
продавцем та ТОВ "НЄМАН" як покупцем
укладено контракт №1-03/04 із додатком №1
до контракту від 06.09.2013 року (а.с.36-39,40).
Відповідно до п.1.1
Контракту продавець продає, а покупець
покупає промислові товари, а також інші
товари в асортименті, кількості та по
ціні, визначеній в інвойсах (рахунках
постачальника), які є невід'ємною
частиною договору. Одинця виміру
кількості товару: штуки, упаковки,
кілограми (п.2.1 Контракту). Загальна
вартість контракту складає 50000000
доларів США (п.3.1 Контракту). Згідно
пункту 5 цього контракту, оплата за
товар здійснюється в доларах США
безготівковим банківським переказом
на розрахунковий рахунок продавця як у
вигляді передоплати, так і можливе
відстрочення платежу, згідно
виставлених інвойсів. Строк дії
договору - до 31.01.2014 року.

Як встановлено судом, на виконання умов
контракту №1-03/04 на адресу позивача
поставлено товар - електрогенератори
бензинові загальною вартістю 22726,00
доларів США за партію товару кількістю
20660 кг., згідно інвойсу від 12.10.2013 року
№ZDT-2/054 (а.с.34).

Для здійснення митного оформлення
товару, 28.11.2013 року декларантом ТОВ
"НЄМАН" до Митного посту "Одеса-порт"
Південної митниці Міндоходів подано в
електронному вигляді митну декларацію
№500060001/2013/052623 (а.с.19-20, 104-105, 123-124) на
вантаж, а саме: на електрогенераторні
установки з поршневим двигуном, з
іскровим запалюванням із визначенням
митної вартості товару на рівні 1,10
доларів США за кг нетто на загальну
вагу 20660,0 кг.

Як встановлено судом і не
заперечувалось сторонами, разом із
електронною митною декларацією для
митного контролю та митного оформлення
цього товару позивачем надано
відповідні документи до вказаного
договору, що зазначені у ВМД, а саме, на
підтвердження заявленої митної
вартості товару, декларантом до
митного органу були надані:
зовнішньоекономічний контракт від
03.06.2013 року № 1-03/04 та додаток №1 до
контракту від 06.09.2013 року (а.с.36-40),
комерційний документ (інвойс) від 12.10.2013
року №ZDT-2/054 (а.с.34), картка обліку особи,
яка здійснює операції з товарами від
23.09.2013 року №500/2012/0000102 (а.с.29-31), морська
накладна від 14.11.2013 року № APL/IMP-13006
(а.с.32), міжнародна автомобільна
накладна (CMR) від 27.11.2013 року №198 (а.с.33),
коносамент від 12.10.2013 року № APLU065747017
(а.с.44,45), пакувальний лист від 12.10.2013
року (а.с.35); довідку про декларування
валютних цінностей, доходів та майна,
що належать резиденту України і
знаходяться за її межами (а.с.46);
декларацію про відповідність №
UA.082.D.Z001128-13 від 27.11.2013 року (а.с.43,120); акт
про проведення фізичного огляду
товарів та інших предметів від 27.11.2013
року (а.с.47); акт про зважування
транспортного засобу з вантажем
№ від 27.11.2013 року (а.с.41,110);
інформація про позитивні результати
здійснення радіологічного контролю
товару (для товарів і транспортних
засобів, що не підлягають екологічному
контрою №2761 від 12.10.2013 року.

Як зазначено відповідачем у
запереченнях на позов та вбачається з
матеріалів справи, програмним
комплексом АСАУР "Інспектор-2006" на
вказану декларацію від 28.11.2013
року за №500060001/2013/052623 було згенеровано
форму контролю, відповідно до якої було
можливе заниження митної вартості, у
зв'язку із чим виникла необхідність
здійснити перевірку правильності
визначення митної вартості, звернувши
увагу на вартість ідентичних або
подібних товарів.

Так, під час здійснення Південною
митницею контролю правильності
визначення митної вартості товарів
встановлено, що в поданих декларантом
документах, що підтверджують митну
вартість містяться розбіжності, а саме,
в декларації про відповідність, яка
подавалася разом із ВМД для митного
оформлення товарів, містяться
неправдиві відомості про виробника
товарів, а також відповідно до акта
зважування, фактична вага нетто
товарів є більшою ніж заявлена
позивачем у ВМД та супровідних
документах.

У зв'язку із викладеним, враховуючи, що
у поданих разом із митною декларацією
№500060001/2013/052623 документах містяться
розбіжності та невідповідності, а
також не міститься усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів,
Південною митницею на підставі ч. 3 ст. 53
Митного Кодексу України було
направлено позивачу електронне
повідомлення позивачу про
необхідність подання протягом 10 днів
додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості, а саме: виписки з
бухгалтерської документації; копії
митної декларації країни відправлення,
висновків про якісні та вартісні
характеристики товарів, інформації
біржових організацій про вартість
сировини, рахунки про сплату
комісійних та посередницьких послуг,
пов'язаних із виконанням умов договору
(угоди, контракту) (а.с.21,108,126).

В свою чергу, у своєму листі на вказане
повідомлення, позивач зазначив у
вигляді таблиці інформацію інших
підприємств, які здійснюють митне
оформлення подібних товарів за рівнем
митної вартості, яка відповідає
вартості товару позивача. Водночас,
позивач зазначив, що вартість
аналогічних товарів у Китаї відповідає
ціні його товару згідно інвойсу від
12.10.2013 року №ZDT-2/054, і заявлена вартість
підтверджується висновком №ОС18/11-С
від 28.11.2013 року ТОВ
«Експертно-аналітичний центр
«Магеллан» та аналізом сайтів в мережі
Інтернет на аналогічні товари. Крім
того, щодо витребуваних відповідачем
документів, позивач зазначив, що
відповідно до умов
зовнішньоекономічного контракту,
надання таких документів відправником
не передбачено та відповідно до п.3 ст.53
МКУ не є обов'язковим і здійснюється
тільки за наявності таких документів
(а.с.127-128).

Копії вказаних висновку та інформації
з мережі Інтернет були надані
відповідачу (а.с.49-52).

Судом встановлено, що Південною
митницею за результатами опрацювання
поданої декларації та доданих
документів прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів
№500060001/2013/610158/2, яким здійснено
коригування митної вартості, заявленої
позивачем, до рівня товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, а саме: з
1,10 доларів США за кг. нетто була змінена
та визначена відповідачем у розмірі
233,78 доларів США за шт. із застосуванням
шостого, резервного методу визначення
митної вартості (а.с.12-13). Підстави для
прийняття вказаного рішення визначені
у розділі ІІІ цього рішення.

Також, відповідачем у зв'язку із
викладеним, складено картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 28.11.2013
року № 500060001/2013/00688 (а.с.14-15).

Слід зазначити, що в матеріалах справи
наявна копія заяви позивача від
28.11.2013 року №б/н про відкликання
спірної митної декларації відповідно
до вимог ст. 269 МК України, в
обґрунтування якої позивач зазначив
наявність помилки в графі 44 декларації
(а.с.106), яку відповідачем відповідним
повідомленням залишено без
задоволення (а.с.107).

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
вважає оскаржувані позивачем картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів і транспортних засобів через
митний кордон України та рішення про
коригування митної вартості товарів
Південної митниці Міндоходів
необґрунтованими та такими, що
винесені безпідставно, виходячи з
наступного.

Правовідносини, які виникли між
сторонами регулюються Митним кодексом
України від 13.03.2012 року, який набрав
чинності з 01.06.2012 року, а також
прийнятими на виконання положень
Митного кодексу України іншими
нормативно-правовими актами, які
стосуються митного оформлення товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, а також визначення митної
вартості товарів, сплати митних
платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Митного Кодексу
України, при здійсненні митного
контролю та митного оформлення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, що
переміщуються через митний кордон
України, застосовуються виключно норми
законів України та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, чинні на день
прийняття митної декларації митним
органом України.

Згідно з п.23, 24 ст.4 МК України митний
контроль - сукупність заходів, що
здійснюються митними органами в межах
своєї компетенції з метою забезпечення
додержання норм цього Кодексу, законів
та інших нормативно-правових актів з
питань митної справи, міжнародних
договорів України, укладених в
установленому законом порядку; митне
оформлення - виконання митних
формальностей, необхідних для випуску
товарів.

Відповідно до положень ст.54 МК України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний: -
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію про причини, за яких
заявлена ними митна вартість не може
бути визнана; надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію щодо порядку і методу
визначення митної вартості,
застосованих у разі коригування митної
вартості, а також щодо підстав
здійснення такого коригування;
випускати у вільний обіг товари, що
декларуються: у разі визнання митним
органом заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю; у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

- невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

- неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу;

- надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Відповідно до ст.49 МК України митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Статтею 51 МК України передбачено, що
митна вартість товарів, що
переміщується через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України,
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Частиною 2 ст. 52 МК України визначено, що
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані, серед іншого: заявляти
митну вартість, визначену ними
самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Перелік документів, які декларант має
надати митному органу для
підтвердження митної вартості товару
визначений у ст. 53 МК України, а саме
згідно ч.2 цієї статті документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи, перелік яких
визначений в даній нормі закону.

Відповідно до ч.4 ст. 53 МК України, у разі
якщо орган доходів і зборів має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів, крім
документів, зазначених у частинах
другій та третій цієї статті, подає (за
наявності) такі документи: 1) виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно положень ч.5, 6 ст.53 МК України
забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті. Декларант або
уповноважена ним особа за власним
бажанням може подати додаткові наявні
у них документи для підтвердження
заявленої ними митної вартості товару.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що митний орган має право вимагати від
декларанта додаткові документи при
наявності визначених законом підстав,
чітко зазначених в ч.3, 4 ст.53 МК України.

Відповідно до статті 55 Митного кодексу
України письмове рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів має містити, зокрема 1)
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; 2) наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо
надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
митним органом; 4) обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої митним органом,
та фактів, які вплинули на таке
коригування; 5) інформацію про: а) право
декларанта або уповноваженої ним особи
на випуск у вільний обіг товарів, що
декларуються: у разі згоди декларанта
або уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду. На вимогу
декларанта консультації проводяться у
письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати митному органу додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

У разі надання декларантом або
уповноваженою ним особою додаткових
документів митний орган розглядає
подані додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені цим Кодексом.

Якщо митний орган протягом строку,
зазначеного у частині дев'ятій цієї
статті, не надає обґрунтованої відмови
у визнанні заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів,
вважається, що декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість товарів визначено правильно.
У такому випадку митний орган скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості, а надана фінансова
гарантія повертається (вивільняється)
у порядку та строки, визначені цим
Кодексом.

Судом встановлено, що за митною
декларацією від 28.11.2013 року
№500060001/2013/052623 спрацювали профілі
ризику АСАУР "Інспектор-2006",
застосування якої передбачено ст. 337
Митного кодексу України та Порядком
застосування автоматизованої системи
аналізу та управління ризиками під час
митного контролю та митного оформлення
товарів із застосуванням вантажної
митної декларації, затвердженого
Наказом Дермитслужби від 13.12.2010 року №
1467.

Профілями ризику стали можливе
заниження митної вартості товару, у
зв'язку з чим виникла необхідність
здійснити перевірку правильності
визначення митної вартості.

В рішенні про коригування митної
вартості від 29.11.2013 року №500060001/2013/610158/2
зазначено, що у поданих документах
містяться розбіжності, а саме: в
декларації про відповідність, яка
подавалася разом із ВМД для митного
оформлення товарів, містяться
неправдиві відомості про виробника
товарів, а також відповідно до акта
зважування, фактична вага нетто
товарів є більшою ніж заявлена
позивачем у ВМД та супровідних
документах, що може свідчити про не
автентичність поданих до митного
оформлення документів та дає підстави
вважати, що в наданих документах
зазначені недостовірні відомості.

Судом встановлено, що декларантом були
подані до митниці необхідні для
митного оформлення товару документи,
що підтверджують вартість товару за
першим методом (за ціною договору), які
визначені у ВМД та надалі у картці
відмови, серед яких:
зовнішньоекономічний договір
(контракт), рахунок-фактура (інвойс),
ВМД, в яких зазначена фактурна
(договірна) вартість товару (графи 22,42
ВМД).

При цьому, суд не приймає до уваги
виявлені відповідачем розбіжності,
встановлені за результатом перевірки
наданих позивачем документів, з огляду
на наступне.

Так, в оскаржуваному рішенні про
коригування митної вартості товарів
зазначено, що внаслідок застосування
форми митного контролю "зважування"
виявлено невідповідність ваги товару
фактично наявній вазі (у бік її
зниження), що може свідчити про не
автентичність поданих до митного
оформлення документів.

Судом встановлено, що згідно ВМД та
супровідних документів позивачем
зазначається чиста вага товару (без
ваги упаковки) «нетто», яка дорівнює
20660,00 кг.

В матеріалах справи наявна копія акту
про зважування транспортного засобу з
вантажем від 27.11.2013 року № (а.с.41).
Вага, зазначена в акті зважування,
становить 23560,00 кг, включає в себе вагу
упаковки товарів та вагу металевого
контейнера, в якому товари
транспортувалися в пункт призначення.

При цьому згідно інвойсу та
пакувального листа, вага упаковки
становить 860 кг, а вага контейнера - 3900
кг, що вбачається з фотографії
контейнера на акті зважування.

Тобто, фактична вага нетто товарів не
перевищує заявлену позивачем, а
навпаки є меншою, а отже, позивачем
заявлено вищу митну вартість товарів
ніж та, що фактично була.

При цьому, як зазначено позивачем,
розбіжність у фактичній вазі нетто
товарів та заявленій позивачем,
зумовлена об'єктивними факторами,
зокрема тим, що під час оформлення
товарів у країні відправлення вони не
завжди зважуються, і отже відправнику
доводиться визначати в супровідних
документах вагу «із запасом» та тим, що
під час транспортування товару «морем»
такі товари набирають вологості та
мають більшу вагу, у зв'язку із чим
відправником вказується більша вага.

З цього приводу суд зазначає, що МК
України не передбачено право митного
органу встановлювати заниження митної
вартості товарів, які імпортуються,
та/або запитувати додаткові документи
від декларанта на підставі даних
автоматизованої системи аналізу та
управління ризиками під час митного
контролю та митного оформлення
товарів, передбаченої Порядком
застосування автоматизованої системи
аналізу та управління ризиками під час
митного контролю та митного оформлення
товарів із застосуванням вантажної
митної декларації, затвердженої
наказом Державної митної служби
України від 13.12.2010 року №1467.

Відповідно до положень ч. 3, 4 ст. 53 МК
України митний орган має право
запитувати від декларанта додаткові
документи тільки у двох випадках: у
разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; та у разі якщо орган доходів і
зборів має обґрунтовані підстави
вважати, що існуючий взаємозв'язок між
продавцем і покупцем вплинув на
заявлену декларантом митну вартість.

Разом з цим, суд зазначає, що
необґрунтованим є висновок
відповідача, що виявлена
невідповідність фактичної ваги товарі,
зважаючи на те, що митна вартість була
розрахована позивачем від ціни за 1 кг
товарів (1,10 доларів США), унеможливлює
встановлення митної вартості за
основним методом (ціною контракту),
оскільки фактично імпортується
товарів з більшою вагою.

Враховуючи те, що фактична вага нетто
товарів не перевищує заявлену
позивачем, а навпаки є меншою,
позивачем розраховано митну вартість
від ваги нетто товарів і заявлено вищу
митну вартість товарів, ніж фактична.

Отже, суд робить висновок, що
розбіжність між фактичною вагою нетто
товарів та заявленою позивачем вагою
товарів у супровідних документах
жодним чином не призводить до
заниження митної вартості товарів,
навпаки її завищує, а отже відсутні
підстави вважати, що встановлена
розбіжність не дозволяє встановити
митну вартість за основним методом
(ціною контракту), яка відповідає
товаросупровідним документам.

Крім того, суд не приймає до уваги
виявлені відповідачем розбіжності,
встановлені за результатом перевірки
наданих позивачем документів, а саме: у
декларації про відповідність, поданій
з метою митного оформлення, містяться
неправдиві відомості про виробника
товарів.

В наявній в матеріалах справи копії
декларації про відповідність вимогам
технічного регламенту низьковольтного
електричного обладнання, технічного
регламенту з електромагнітної
сумісності обладнання, технічного
регламенту безпеки машин, взяту на
облік у добровільному порядку в органі
з оцінки відповідності ТОВ
«УКР-ТЕСТ-Стандарт» 27.11.2013 року за №
UA.082.D.Z001128-13 (наданої представниками
відповідача (а.с.120), зазначено назву
відправника товарів по ВМД - "HUANE HEAVY
INDUSTRIES CO., LTD" замість назви виробника
"ZHEJIANG NEW HUAHE GENERAL MACHINERY CO., LTD".

При цьому, відповідно до листа органу з
сертифікації продукції та послуг в
Державній системі сертифікації
УкрСЕПРО ТОВ "УКР-ТЕСТ-СТАНДАРТ" від
29.11.2013 року №65з, направленого на адресу
відповідача та позивача (а.с.150), в ньому
зазначається, що в зазначеній
декларації про відповідність вказаним
органом з сертифікації було не вірно
вказано назву відправника продукції,
та вірним слід вважати виробника - "ZHEJIANG
NEW HUAHE GENERAL MACHINERY CO., LTD", Qianshangjia, Jinquig, Luqiao,
Taizhou, Zhejiang, China, Китай.

Ідентична інформація про назву
виробника зазначена у ВМД та
пакувальному листі.

Отже, органом з сертифікації було
помилково вказано назву відправника
продукції замість назви виробника у
декларації відповідності, що свідчить
про відсутність розбіжностей у
вказаному документі.

Таким чином із поданих документів в
сукупності, вбачається відповідність
товару, зазначеному в них за
найменуванням, асортиментом, кількістю
пакувальних місць, видом пакування,
торговою маркою, вагою, виробником,
тощо, у зв'язку із чим, зазначення в
декларації про відповідність назви
відправника продукції замість назви
виробника не свідчить про
невідповідність товару заявленим
документам, а лише може свідчити про
допущену описку при складанні такої
декларації, яка в свою чергу й була
виправлена органом з сертифікації
продукції.

Як вже зазначено судом, декларанту
відповідачем було запропоновано
надати додаткові документи для
підтвердження заявленої митної
вартості, а саме: виписку з
бухгалтерської документації; копію
митної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

Підстави для витребовування митним
органом додаткових документів, на
підтвердження заявленої митної
вартості, передбачені ч.3, ч.4 ст. 53
Митного Кодексу України.

Так, відповідно до положень ч. 3 ст. 53
Митного Кодексу України, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: 1) договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з
бухгалтерської документації; 5)
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; 6) каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; 7) копію митної декларації
країни відправлення; 8) висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Таким чином, судом встановлено, що
митний орган має право витребувати
додаткові документи на підтвердження
заявленої митної вартості, але це право
виникає лише в передбачених законом
випадках, а саме у разі якщо документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки, або неповноту відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів.

Підстава, за якою митний орган дійшов
висновку про необхідність
витребовування додаткових документів,
є невідповідність ваги товару фактично
наявній вазі (в бік її зниження), що може
свідчити про не автентичність поданих
до митного оформлення документів, а
також у декларації про відповідність,
поданій з метою митного оформлення,
містяться неправдиві відомості про
виробника товарів, що відповідач
визнав як розбіжності.

Як вже встановлено судом, позивачем на
повідомлення відповідача щодо надання
додаткових документів, надана
відповідь, в якій зазначено, що
вартість аналогічних товарів у Китаї
відповідає ціні його товару згідно
інвойсу від 12.10.2013 року №ZDT-2/054, і
заявлена вартість підтверджується
висновком №ОС18/11-С від 28.11.2013 року ТОВ
«Експертно-аналітичний центр
«Магеллан» та аналізом сайтів в мережі
Інтернет на аналогічні товари. Крім
того, щодо витребуваних відповідачем
документів, позивач зазначив, що
додаткові документи, переліченні в
рішенні про корегування митної
вартості, товариство не могло
представити за об'єктивними причинами,
зважаючи, зокрема на те, що надання
таких документів відправником
відповідно до умов
зовнішньоекономічного контракту не
передбачено та відповідно до п.3 ст.53
МКУ не є обов'язковим і здійснюється
тільки за наявності таких документів.

Так, відповідно до умов
зовнішньоекономічного контракту №
1-03/04 від 03.06.2013 року, продавець
поставляє товар, який продається
згідно даного контракту, на умовах CIF,
DAF, CIP.

Згідно п. 5.1.2 контракту, оплата
проводиться по факту безготівковим
банківським переказом на
розрахунковий рахунок продавця.

Згідно комерційного інвойсу від 12.10.2013
року №ZDT-2/054, поставка товару за
контрактом 1-03/04 від 03.06.2013 року,
відбулось на умовах CIF-Odessa.

Відповідно до Багатосторонньої угоди
від 01.01.2000, № 560 "ІНКОТЕРМС. Офіційні
правила тлумачення торговельних
термінів Міжнародної торгової палати
(редакція 2000 року), термін
"вартість, страхування та фрахт" (CIF)
означає, що поставка є здійсненою
продавцем, коли товар перейшов через
поручні судна в порту відвантаження.

Таким чином, оплата товару, мала
відбутись за фактом поставки товару в
морський порт Одеса, у зв'язку з чим
виписки з бухгалтерської документації
про сплату вартості товару, товариство
не могло надати через відсутність
такої сплати.

Щодо вимоги про надання митної
декларації країни відправлення, суд
зазначає, що в країнах Західної Європи
змінений порядок оформлення вантажних
митних декларацій у зв'язку з введенням
системи митних процедур MDAS, у зв'язку з
чим ВМД оформлюються у цифровому
вигляді та не мають паперового носія,
таким чином експортна митна декларація
у позивача також може бути відсутньою.

Крім того, відповідач, користуючись
правом, передбаченим п.5 ч. 5 ст. 54 МК
України, може самостійно звертатися до
органів доходів і зборів інших країн із
запитами щодо надання відомостей,
необхідних для підтвердження
достовірності заявленої митної
вартості.

Щодо витребування висновків про якісні
та вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, суд має
зауважити, що Митним Кодексом України
(глава 50) надано право митному органу з
метою встановити характеристики,
визначальні для перевірки
задекларованої митної вартості
товарів у межах процедури митного
контролю та митного оформлення,
проводити відповідні дослідження
(аналіз, експертизи) товарів і саме на
підставі таких досліджень визначати
митну вартість поставленого товару.
Документального підтвердження
проведення митних експертиз для
отримання об'єктивних даних для
розрахунку митної вартості товару за
резервним методом суду не надано.

Законом України від 10.04.2008 року "Про
ратифікацію Протоколу про вступ
України до Світової організації
торгівлі", зазначений протокол був
ратифікований Україною та став
частиною національного законодавства
з 16.05.2008 року.

Додаток 1 Угоди "Про заснування
Світової організації торгівлі" містить
перелік міжнародних угод, умови яких
поширюються на Україну та є
обов'язковими до виконання, у тому
числі й Генеральна угода про тарифи й
торгівлю 1994 року.

Відповідно до п. 2 Угоди про
застосування статті VII Генеральної
угоди про тарифи й торгівлю 1994, у
випадках, коли митної вартості не може
бути визначено згідно з положеннями
статті 1, як правило, повинен
проводитися процес консультацій між
митною адміністрацією та імпортером
для визначення основи вартості згідно
з положеннями статті 2 або 3. Наприклад,
може статися так, що імпортер має
інформацію про митну вартість
ідентичних або подібних імпортних
товарів, якої безпосередньо немає в
митної адміністрації в пункті
ввезення. З іншого боку, митна
адміністрація може мати інформацію про
митну вартість ідентичних або подібних
товарів, якої безпосередньо немає в
імпортера. Процес консультацій між
двома сторонами дозволить обмінятися
інформацією за умови дотримання вимог
комерційної конфіденційності для
визначення належної основи визначення
вартості для митних цілей.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України, відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору. Кожний наступний
метод застосовується лише у разі, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу, відповідно до
норм Митного Кодексу. Застосуванню
другорядних методів передує процедура
консультацій між митним органом та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 Митного кодексу. Під час таких
консультацій, митний орган та
декларант можуть здійснити обмін,
наявною у кожного з них, інформацією.

Згідно пояснень представника
відповідача, наданих в ході судового
розгляду, надсилання позивачу
повідомлення про рішення про
корегування митної вартості та
отримання, того ж дня, електронного
листа декларанта, є, на думку митного
органу, фактичним проведенням
консультації (як вказано в письмових
запереченнях "усна консультація").

З такими доводами суд не погоджується,
та приходить до висновку, що за умов
проведення консультацій, обставини
встановлені судом, були б вчасно
доведені до відома митного органу для
прийняття належного рішення.

Митний орган зазначає, що за
результатом проведення консультацій з
декларантом, що останній в свою чергу
не визнає та оспорює, у зв'язку з
неможливістю послідовного
використання методів, передбачених у
ст.ст. 58-63 МК України, було обрано метод
визначення митної вартості -
резервний, що відображено у рішенні про
корегування митної вартості від 29.11.2013
року №500060001/2013/610158/2.

Згідно письмових заперечень
відповідача, судом встановлено, що
митна вартість товару за резервним
методом, була визначена на підставі
наявної у митного органу інформації
щодо митної вартості на товари, митне
оформлення яких вже було здійснено
(а.с.113-119).

Статтею 57 МК України встановлено, що
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: основний - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є метод - за
ціною договору (вартість операції).

Відповідно до ст. 58 МК України, метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо: немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що:
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); не впливають значною мірою
на вартість товару; щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; жодна
частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.
Платежі можуть бути здійснені прямо чи
опосередковано. Прикладом
опосередкованого платежу може бути
врегулювання покупцем повністю чи
частково боргу продавця.

Розрахунки згідно із цією статтею
робляться лише на основі об'єктивних
даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

Відповідно до частин 3-8 ст. 57 МК України,
кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, резервний метод може бути
використано для визначення митної
вартості товару тільки в разі
неможливості використання попередніх
методів визначення вартості.

Відповідно до ст. 64 МК України у разі
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GATT).

Згідно зі ст. VII Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (ГАТТ) від 30.10.1947
року, оцінка імпортованого товару для
митних цілей повинна ґрунтуватися на
дійсній вартості імпортованого товару,
на який розраховується мито, або
подібного товару і не повинна
ґрунтуватися на вартості товару
національного походження чи на
довільній або фіктивній вартості.

В свою чергу, Угодою про застосування
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі встановлено, що первинний
метод митного оцінювання визначений у
Статті 1 (тобто, за ціною угоди з
товарами, які ввозяться), і імпортні
товари повинні оцінюватися відповідно
до положень цієї Статті, коли умови,
передбачені в ній, виконано.

Метою прийняття Угоди про застосування
статті VII ГАТТ, в тому числі, є:
вироблення правил для їх застосування
положень статті VII ГАТТ з тим, щоб
надати більшої однорідності та
певності при їх застосуванні.

Отже, потреби в справедливій,
однорідній та нейтральній системі
оцінювання товарів для митних цілей,
яка запобігає використанню довільних
або надуманих митних вартостей,
передбачає, що основою для оцінювання
товарів для митних цілей більшою мірою
має бути контрактна вартість товарів,
які оцінюються.

Митна вартість імпортних товарів є
контрактною вартістю, тобто ціною,
фактично сплаченою або що підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт до країни імпорту,
скоригованою відповідно до положень
Статті 8 за умови, що: (a) немає жодних
обмежень стосовно розпорядження або
використання товарів покупцем; (b)
продаж або ціна не підпадають під якусь
умову або міркування, відповідно до
якого вартість не може бути визначена
відносно товарів, що оцінюються; (c)
жодна частина виручки за будь-який
подальший перепродаж, розпорядження
або використання товарів покупцем не
перейде прямо або опосередковано
продавцеві, якщо тільки не може бути
зроблене відповідне коригування
відповідно до положень Статті 8; (d)
покупець і продавець не пов'язані між
собою або якщо покупець і продавець
пов'язані, то контрактна вартість
прийнятна для митних цілей згідно з
положеннями параграфа 2 Статті 1.

Якщо згадані умови не виконуються,
митна вартість не може бути визначена
відповідно до ціни угоди з товарами,
які ввозяться, послідовно
застосовуються інші методи митної
оцінки.

В разі відсутності зауважень, митний
орган повинен прийняти ціну угоди в
якості бази для визначення митної
вартості. При цьому наявність інших цін
в базі митного органу значення не має.

При цьому, відповідно до ст.64 МК України
митна вартість, визначена за резервним
(шостим) методом, не визначається на
підставі довільної чи фіктивної
вартості, що відповідає приписам ст. VII
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
від 30.10.1947 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Верховний Суд України в своїх рішеннях
при вирішенні питань у подібних
спірних правовідносинах неодноразово
визначав, що згідно норм МК України та
підзаконних актів митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості.

Так, Верховним Судом України (постанови
від 20.04.2010 року №10/58, від 21.01.2011 року по
справі №21-56а10, від 14.11.2011 року по справі
№21-213а11, від 21.03.2012 року по справі за
позовом ТОВ "ОНВІ" до Житомирської
митниці) встановлено, що згідно норм МК
України та підзаконних актів митні
органи мають виключну компетенцію в
питаннях перевірки та контролю
правильності обчислення декларантом
митної вартості. Однак, дискреційні
функції митних органів мають
законодавчі обмеження у випадках
незгоди із задекларованою митною
вартістю. До таких, зокрема, належить
процедура консультацій між митним
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості товарів.

Аналогічну правову позицію висловив
Вищий адміністративний суд України у
постанові від 19.01.2012 року, справа №
к-4577/09 (справа за позовом СПД до
Волинської митниці). На думку Вищого
адміністративного суду відсутність
вимоги митного органу про надання
додаткових документів на
підтвердження заявленої декларантом
митної вартості товару з наступним
винесенням картки відмови у митному
оформленні товару, унеможливлює
реалізацію права декларанта на
доведення митному органу правильності
визначення ним митної вартості
товарів, зокрема, за першим методом.
Митним органом при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товару повинен бути
дотриманий порядок такого здійснення в
частині як забезпечення реалізації
права декларанта на доведення
правильності заявленої ним митної
вартості, так і проведення
консультацій з декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості за іншим,
відмінним від першого, методом
визначення митної товару.

Разом з цим, в своєму рішенні від 26.03.2013
року за адміністративним позовом
"Варра Трейд" до Південної митниці
(№К800/10052/13, №К800/11330/13, №К/800/13680/13) Вищий
адміністративний суд України зазначив,
що відповідно до положень МК України
для застосування наступних за основним
методів визначення митної вартості
товарів має бути обґрунтована
неможливість застосування першого
методу. Безпідставним є застосування
третього та шостого методів визначення
митної вартості товарів за відсутності
доказів та обґрунтування неможливості
застосування першого, а потім кожного
наступного. Аналогічна правова позиція
зазначена в рішенні Вищого
адміністративного суду України від
15.01.2013 року (справа за позовом ТОВ
"ГАЛІОН БЕСТ" до Південної митниці), від
02.08.2012 року (справа №К-40568/10 за позовом
ТОВ "Толиман ЛТД" до Південної митниці).

Також, в своєму рішенні від 27.03.2013 року
за позовом ТОВ "АЙТІ-СЕРВІС" до
Південної митниці (К/9991/80833/123) Вищий
адміністративний суд України зазначив,
що за наявності вантажно-митних
декларації, в яких у графі 42 зазначена
ціна товару за ціною договору, тобто за
першим методом, а в графі 45 зазначено
коригування ціни товару за шостим
методом. Ціна товару за шостим методом
(графа 45) значно вище ціни товару за
першим методом (графа 42). Платежі до
бюджету були сплачені з ціни товару за
шостим методом (графа 45 декларацій),
внаслідок чого виникла надмірна сплата
позивачем до бюджету.

Із системного аналізу вищенаведеного
слідує, що основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операцій) і єдиною підставою для його
незастосування є, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначенні
кількісно і достовірно та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчислені.

Суд зазначає, що аналіз законодавчих
положень щодо визначення митної
вартості товарів дає підстави вважати,
що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості.

Разом із тим, дискреційні функції
митних органів мають законодавчі
обмеження у випадках незгоди із
задекларованою митною вартістю. До
таких обмежень, зокрема, належить
процедура консультацій між митним
органом і декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості.

Отже, відповідачем не враховано те, що у
позивача були наявні всі необхідні
документи, які підтверджують
правильність обчислення ціни товару за
першим методом, а саме: договір, інвойс,
митна декларація та інші
товаросупровідні документи, копії яких
наявні в матеріалах справи. Крім того,
відповідачем не були враховані,
додатково надані позивачем документи
та пояснення. Отже, декларант діяв у
відповідності до приписів МК України.

Також, слід зазначити, що під час
розгляду справи, судом не встановлено,
що в документах, які були подані
декларантом разом з ВМД №500060001/2013/052623
для підтвердження митної вартості
товару наявні недостовірні відомості.

Тобто, надані позивачем документи є
такими, що кореспондуються між собою та
містять чітку, недвозначну і зрозумілу
інформацію про товар, умови поставки,
ціну товару, виробника, які у
сукупності місять відомості, які
підтверджують числові значення митної
вартості/складових митної вартості,
необхідні для їх застосування за
першим методом.

Відповідно до Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів, затверджених наказом
Міністерства фінансів України від
24.05.2012 року № 598, що визначає обставини
прийняття Рішення та джерела
інформації, що використовувалися
митним органом для визначення митної
вартості у графі зазначаються причини,
через які митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), у
тому числі: неподання основних
документів, які підтверджують
відомості про заявлену митну вартість
товарів (згідно з переліком та
відповідно до умов, наведених у статті
53 Кодексу); невірно проведений
розрахунок митної вартості;
невідповідність обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 розділу III
Кодексу; надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Зазначається послідовність
застосування методів визначення
митної вартості та причин, через які не
був застосований кожний з методів, що
передує методу, обраному митним
органом.

У графі також вказується про
проведення процедури консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору методів
визначення митної вартості товарів
відповідно до вимог статей 59 - 61
Кодексу. Результати проведеної
консультації, а також причини, через
які не можуть бути застосовані методи
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо ідентичних,
подібних (аналогічних) товарів
(наприклад, відсутня інформація щодо
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів), фіксуються у
графі.

Посилання на використання цінової бази
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби у Рішенні
допускається тільки при визначенні
митної вартості відповідно до положень
статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим
зазначенням номера та дати митної
декларації, яка була взята за основу
для визначення митної вартості
оцінюваних товарів, з поясненнями щодо
зроблених коригувань на обсяг партії
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, умов поставки, комерційних
умов тощо.

У випадку визначення митної вартості
оцінюваних товарів із застосуванням
резервного методу (стаття 64 Кодексу)
зазначаються докладна інформація та
джерела, які використовувалися митним
органом при її визначенні.

При цьому, при наданні митниці
документів, в яких визначена митна
вартість товару за основним методом (за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються) обов'язок
доказування щодо неможливості
застосування цього методу та
послідовного вибору методів (від
першого до шостого) визначення митної
вартості товарів покладається на
суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Південна митниця, заперечуючи проти
позову, не надала жодного доказу та не
обґрунтувала правомірності митного
оформлення товару позивача за його
митною вартістю, визначеною не за
першим, а за резервним методом
визначення митної вартості товару, не
довела здійснення митницею заходів
щодо можливості застосування
послідовного вибору методів
визначення митної вартості.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 54 МК України,
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 МК України, однак письмове
рішення про відмову у митному
оформленні товару за вказаними
вантаженими митними деклараціями не
приймалося.

Оскаржуване рішення про коригування
митної вартості містить посилання на
те, що метод визначення митної
вартості за ціною договору не може бути
прийнятий, оскільки відповідно до п.2
ст. 58 використані декларантом
відомості не підтверджені
документально, відповідно до п.3 ст.58
застосовують другорядні методи,
зазначені у п.2 ч.1 ст. 57 Кодексу. У
митного органу відсутня інформація
щодо вартості операцій з ідентичними
та подібними (аналогічними) товарами,
тому відповідно до ст. 59,60 МКУ неможливо
застосувати методи за ціною договору
щодо ідентичних та подібних
(аналогічних) товарів. Відповідно до ст.
62,63 МКУ методи визначення митної
вартості на основі віднімання та
додавання вартості не можуть бути
використані, оскільки в митного органу
відсутня інформація щодо обчисленої
вартості, наданої виробником товарів.
Митну вартість товару, що імпортується,
скориговано із застосуванням
резервного методу відповідно до ст. 64
МК України.

Визначена митна вартість товарів за
резервним методом ґрунтується на
раніше визнаних митними органами
митних вартостях.

Отже, відповідач у оскаржуваному
рішенні послався на неможливість
застосування другого та третього
методів у зв'язку з відсутністю
інформації. Проте, в цьому ж рішенні
відповідач послався на визначення
митної вартості з застосуванням
митної вартості товарів, подібних
(аналогічних) товарів. Таким чином,
оскаржуване рішення містить
протилежні визначення про відсутність
інформації щодо подібних товарів та
застосування такої інформації
одночасно.

Також, суд зазначає, що Митним кодексом
України (ч. 4 ст. 319, ст. 337) передбачено
проведення митного контролю із
застосуванням єдиної з митними
органами
інформаційно-телекомунікаційної
системи, проте правовий статус такої
автоматизованої системи, порядок її
формування, ведення, отримання
інформації, а також порядок
використання її даних суб'єктами
господарських відносин при здійсненні
ними зовнішньоекономічної діяльності,
Митним Кодексом України не
передбачено. У зв'язку з чим,
автоматизована інформаційна система
(ЦБД ЄАІС ДМСУ), даними якої оперує
митний орган, на час розгляду справи
має статус "для службового
користування", у зв'язку з чим, суд
приходить до висновку, що зазначена
база не містить об'єктивних даних, які
підтверджуються документально, тому
оцінці не підлягають, у зв'язку з чим в
якості належного доказу по справі не
приймається.

Крім того, застосування відповідачем
лише з причини спрацювання модуля
АСАУР ціни на товар за відомостями
спеціалізованої бази даних Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Держмитслужби України суд вважає
необґрунтованим, оскільки самі по собі
відомості згаданої системи не містять
жодних параметрів, об'єктивно
необхідних для судження про схожість,
подібність, аналогічність чи
ідентичність товарів. Потрібні для
такого судження характеристики товару
можуть бути з'ясовані лише у спосіб
порівняння змісту поданих до митного
оформлення документів з документами
про властивості раніше імпортованого
товару. Проте, при прийнятті
оскаржуваного рішення, відповідачем
порівняння товару зроблено не було.

Під час розгляду справи представники
митниці не спростовували контрактну
ціну оцінюваного товару, об'єктивну
можливість і спроможність відповідача
визначити на підставі наданих
позивачем документів зазначену ціну
товару, а також рівень митної вартості
товарів за ціною договору за правилами,
визначеними у ст. 58 МК України. Таким
чином, правильність визначення
позивачем митної вартості товару за
ціною договору, а також об'єктивна
можливість застосування першого
методу не були спростовані
відповідачем.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 54 Митного
Кодексу України, у разі якщо під час
проведення митного контролю орган
доходів і зборів не може аргументовано
довести, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Відповідно до ст. 8 МК України, державна
митна справа здійснюється на основі
принципів, серед яких, крім інших, є
додержання прав та охоронюваних
законом інтересів осіб; заохочення
доброчесності; гласності та
прозорості.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Суд вважає, що наявними у справі
доказами підтверджується достатність
поданих декларантом документів для
визначення митної вартості товару за
ціною контракту. При цьому, митним
органом при здійсненні митного
контролю не зазначалося про
недостовірність документів, поданих
для підтвердження заявленої митної
вартості. Відповідачем не доведено, що
визначена позивачем митна вартість
товару є недостовірною та такою, що
документально не підтверджується, а
також, не надано до суду належних та
достатніх доказів того, що документи,
подані позивачем для митного
оформлення товару, є недостовірними чи
такими, що у своїй сукупності
викликають сумнів в достовірності
наданої інформації.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку, що позивачем
у відповідності до вимог Митного
кодексу України, було вірно заявлено
митну вартість товарів. В свою чергу,
враховуючи наведені вище положення
законодавства, що регулює спірні
відносини та встановлені судом
обставини, суд доходить висновку, що
відповідач, приймаючі оскаржувані
картку відмови та рішення про
коригування митної вартості діяв без
урахування всіх обставин, що мали
значення для їх прийняття, і
відповідно, Південною митницею
Міндоходів безпідставно та
неправомірно прийнято картку відмови
від 28.11.2013 року №500060001/2013/052623 та
рішення про коригування митної
вартості від 29.11.2013 року №500060001/2013/610158/2.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позивач довів ті обставини, на які
посилався в обґрунтування своїх вимог,
а тому позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю "НЄМАН" до
Південної митниці Міндоходів про
визнання протиправною та скасування
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
28.11.2013 року №500060001/2013/00688 та визнання
протиправним та скасування рішення про
коригування митної вартості товарів
від 29.11.2013 року №500060001/2013/610158/2 є
обґрунтованими, а отже підлягають
задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно
до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст.2,7,9,14,70,71,72,79,86,94,158-163,167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю "НЄМАН" до
Південної митниці Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
рішення про коригування заявленої
митної вартості та картки відмови у
митному оформленні товарів -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Митного посту «Одеса-порт»
Південної митниці Міндоходів від 29.11.2013
року №500060001/2013/610158/2 про коригування
митної вартості товарів.

Визнати протиправною та скасувати
оформлену Митним постом «Одеса-порт»
Південної митниці Міндоходів картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформлені випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 28.11.2013
року №500060001/2013/00688.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги на постанову
суду одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 24.02.2014 року.

Суддя
О.М. Соколенко

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю "НЄМАН" до
Південної митниці Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
рішення про коригування заявленої
митної вартості та картки відмови у
митному оформленні товарів -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Митного посту «Одеса-порт»
Південної митниці Міндоходів від 29.11.2013
року №500060001/2013/610158/2 про коригування
митної вартості товарів.

Визнати протиправною та скасувати
оформлену Митним постом «Одеса-порт»
Південної митниці Міндоходів картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформлені випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 28.11.2013
року №500060001/2013/00688.

24 лютого 2014 року.