Справа № 425/3983/13-а
Суддя: Казначеєв Е.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Посохов І.С.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року справа №425/3983/13-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі: головуючого судді Казначеєва
Е.Г., суддів Яманко В.Г., Васильєвої І.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на ухвалу Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 17 грудня 2013
р. у справі № 425/3983/13-а (головуючий І
інстанції Посохов І.С.) за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Рубіжному Луганської
області про визнання відмови у
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання протиправною та
зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

04.11.2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області із позовною заявою
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Рубіжному Луганської області про
визнання відмови у перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання протиправною та зобов'язання
вчинити певні дії, в якій просив
визнати відмову Управління Пенсійного
фонду України в м. Рубіжному Луганської
області у перерахунку йому щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, виходячи з грошового
утримання судді, працюючого на
відповідній посаді, з 01.10.2012 року та
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Рубіжному Луганської
області провести перерахунок його
щомісячного довічного грошового
утримання з 01.10.2012 року.

Ухвалою Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 17 грудня 2013
року залишено без розгляду
адміністративний позов ОСОБА_2 в
частині визнання відмови у перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання протиправною та зобов'язання
вчинити певні дії за період з 01.10.2012
року по 03.05.2013 року, у зв'язку з
пропуском позивачем строку звернення
до адміністративного суду,
встановленого статтею 99 КАС України.

Постановою Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 17 грудня 2013
року позовні вимоги задоволено
частково. Суд першої інстанції визнав
протиправною відмову управління
Пенсійного фонду України в м. Рубіжному
Луганської області щодо перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання ОСОБА_2, як судді
Рубіжанського міського суду у
відставці, в розмірі 80 % заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді, починаючи з 03 червня 2013 року,
зобов'язав управління Пенсійного фонду
України в м. Рубіжному Луганської
області провести перерахунок та
здійснювати виплату щомісячного
довічного грошового утриманні ОСОБА_2,
як судді Рубіжанського міського суду у
відставці, в розмірі 80 % заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді, відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», починаючи з 03 червня 2013 року,
зобов'язав управління Пенсійного фонду
України в м. Рубіжному Луганської
області виплатити ОСОБА_2 різницю, що
виникне на день перерахунку
щомісячного грошового утримання
суддів у відставці, з урахування раніше
проведених виплат. У задоволенні решти
позовних вимог відмовив за
необґрунтованістю.

Не погоджуючись з ухвалою
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 17 грудня 2013
року, позивач подав апеляційну скаргу,
посилаючись на неправильне
застосування норм процесуального
права, просить ухвалу скасувати.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи, вивчивши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів встановила наступне.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Рубіжному Луганської області та з
22.09.2011 року, отримує щомісячне довічне
грошове утримання, як суддя у
відставці.

Територіальним управлінням державної
судової адміністрації України в
Луганській області 16.07.2013 року позивачу
видана довідка за № 106, відповідно якої
суддівська винагорода за посадою судді
Рубіжанського міського суду
Луганської області, працюючого на
відповідній посаді, станом на 01.01.2013
року, становить: посадовий оклад - 11470, 00
грн., щомісячна доплата за вислугу
років 50 % (за стаж роботи 20 років 05
місяців 14 днів) - 5735, 00 грн., усього 17 205, 00
грн. Сума суддівської винагороди, на
яку нараховується єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, з 01.01.2013 року
становить 19 499, 00 грн. (а.с. 18).

18.07.2013 року позивач звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
м. Рубіжному Луганської області із
заявою про перерахування розміру
довічного грошового утримання,
виходячи з оплати праці працюючого
судді на відповідній посаді (а.с. 15).

Управління Пенсійного Фонду України в
м. Рубіжному Луганської області листом
від 16.08.2013 року за вих. № 4708/02 відмовило
позивачу у проведенні перерахунку
довічного грошового утримання,
посилаючись на те, що Рішенням
Конституційного Суду України віл 03.06.2013
року № 3-рп/2013 визнано неконституційним
положення абз. 2 п. 2 розділу ІІ
«Прикінцеві та перехідні положення
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 року № 3668, зі змісту якого
вбачалось, що виплата довічного
утримання судцям здійснюється без
індексацій, без застосування положень
ч. 2 та ч. 3 ст. 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та без проведення інших
перерахунків, передбачених
законодавством. Питанні перерахунку
регулюється також ст. 138 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів», але
законодавчі акти центральних органів
виконавчої влади, які б визначали
порядок та підстави перерахунку
довічного утримання інших суддів за
цим законом, не затверджені. Роз'яснили,
що перерахунок здійснюється не з дати
виникнення права на перерахунок, а
залежно від дату подання заяви з
необхідними документами, тобто залежно
від дати використання права на
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання (а.с. 19).

Позивач звернувся з позовною заявою
04.11.2013 року, що підтверджується вхідною
відміткою суду першої інстанції (а.с.2),
в якій не просив поновити строк
звернення до суду з позовом.

Залишаючи частину позовних вимог без
розгляду суд першої інстанції виходив
з того, що позивачем без поважних
причин пропущено строк звернення до
суду в частині позовних вимог про
визнання відмови у перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання протиправною та зобов'язання
вчинити певні дії за період з 01.10.2012
року по 03.05.2013 року.

Колегія суддів з зазначеним висновком
суду першої інстанції погоджується, з
наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 5 КАС
України провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Частиною 2 статті 99 КАС України (в
редакції, яка діяла до 30 липня 2010 року)
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлювався річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

За частинами 1, 2 статті 99 КАС України (в
редакції, яка діє з 30 липня 2010 року),
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду
суб'єкта владних повноважень
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня виникнення підстав,
що дають суб'єкту владних повноважень
право на пред'явлення передбачених
законом вимог.

Таким чином, 30 липня 2010 року Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 7 липня 2010 року зазначений
статтею 99 КАС України строк звернення з
позовом до адміністративного суду було
скорочено до шести місяців.

За частиною 1 статті 100 КАС України (в
редакції, яка діяла до 30 липня 2010 року)
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

За частиною 1 та 2 статті 100 КАС України
(в редакції, яка діє з 30 липня 2010 року),
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 155 КАС України
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо позовну заяву
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

За частиною 3 статті 162 КАС України якщо
в ході судового розгляду справи суд
встановить, що провадження у справі
відкрито за позовною заявою, поданою з
пропущенням установленого законом
строку звернення до адміністративного
суду, або викладений в ухвалі про
відкриття провадження у справі
висновок суду про визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними був
передчасним, і суд не знайде інших
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, позовна заява
залишається без розгляду.

Отже, приписи ч. 2 ст. 100, п.9 ч.1 ст. 155, п. 3
ст. 162 КАС України (в редакціях, які
діють з 30 липня 2010 року), передбачають
право суду першої інстанції залишати
без розгляду позовні вимоги як на
стадії вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що в даному
випадку предметом розгляду є
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання за період з 01.10.2012
року та зобов'язання відповідача
виплатити довічне грошове утримання,
тобто, в даному випадку оскаржуються як
рішення суб'єкта владних повноважень
щодо відмови в перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання так і
дії щодо нездійснення такого
перерахунку.

Колегія суддів зазначає, що порушення
прав, свобод чи інтересів особи - це
фактичний наслідок протиправного
рішення, дії чи бездіяльності
конкретної особи (або осіб) щодо неї.
Підставою звернення до суду є
протиправні рішення (дії чи
бездіяльність), які порушують права
(свободи чи інтереси) конкретної особи.

Колегія суддів зазначає, що з аналізу
вищезазначених норм КАС України, день,
коли особа дізналася про порушення
свого права, - це встановлений доказами
день, коли позивач дізнався про
рішення, дію чи бездіяльність,
внаслідок якої відбулося порушення їх
прав, свобод чи інтересів. Доказами,
які свідчать про день, коли особа
дізналася про порушення своїх прав, є
розписка про одержання рішення, докази
відправки та отримання кореспонденції,
акт про відмову одержати документ
(надати пояснення), довідки, складені
особами, у випадках, передбачених
законом. Якщо цей день встановити точно
не можливо, строк обчислюється з дня,
коли особа повинна була дізнатися про
порушення своїх прав (свобод чи
інтересів).

Доказами того, що особа знала про
порушення своїх прав, є її дії,
спрямовані на захист порушених прав,
зокрема, оскарження рішення (дії чи
бездіяльність), письмові звернення з
цього приводу, а також докази, які
свідчать про те, що були створені умови,
за яких особа мала реальну можливість
дізнатися про порушення своїх прав.

В апеляційній скарзі, як на причину
поважності пропуску строку звернення
до суду позивач зазначає, що про факт
порушення його права стало відомо лише
з листа відповідача від 16.08.2013 року,
який ним отримано 21.08.2013 року.

Відповідно до апеляційної скарги,
позивач звертався до відповідача з
заявою про перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання ще 26.06.2013
року, на яку від відповідача була
надана відповідь, що підтверджує лист
від 05.07.2013 року. Крім того, як вбачається
з апеляційної скарги позивач в
подальшому 16.07.2013 року та 14.08.2013 року
звертався до відповідача з питанням
щодо перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання.

Тобто, відповідно до матеріалів справи,
про порушення свого права щодо
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання позивач дізнався
ще в липні 2013 року, але звернувся до
суду тільки в листопаді 2013 року.

Стосовно посилання позивача, як на
дотримання строку звернення до суду з
цим позовом, на отримання 21.08.2013 року
листа відповідача від 16.08.2013 року , а
відтак і строк для звернення до суду за
захистом порушених прав повинен
визначатись з 21.08.2013 року, колегія
суддів зазначає, що з моменту отримання
зазначеного листа у позивача виникло
право на оскарження відмови позивача,
проте вимоги щодо перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання за відповідний період
визначаються саме з моменту звернення
з позовом, тобто, з моменту коли особа
скористалась своїм правом на судовий
захист.

Таким чином, зважаючи на дату звернення
позивача до суду та період, за який
позивач просить суд захистити його
права, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
права позивача підлягають захисту в
межах шестимісячного строку, з моменту
звернення до суду.

На підставі викладеного колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивач звернувся до суду
з вимогами в частині визнання відмови у
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання протиправною та
зобов'язання вчинити певні дії за
період з 01.10.2012 року по 03.05.2013 року, з
пропуском шестимісячного строку.
Поважність пропуску звернення до суду
позивачем не доведено.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції, підстави для
задоволення апеляційної скарги та
зміни або скасування ухвали суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями ч.1 ст. 99, ст. 100, ст. 195,
ст. 197, п.1 ч.1 ст. 199, ст. 205, ст. 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 17 грудня 2013 р. у
справі № 425/3983/13-а залишити без
задоволення.

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 17 грудня 2013 р. у
справі № 425/3983/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий
Е.Г. Казначеєв
Судді
В.Г. Яманко

І.А. Васильєва