Справа № 748/4050/13-а; 6а/748/424/13
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
748/4050/13-а(6а/748/424/13) Головуючий у
1-й інстанції: Дикий В.М.
Суддя-доповідач: Романчук О.М
У Х В А Л А

Іменем України

25 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
м.Києві апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівській
області на ухвалу Чернігівського
районного суду Чернігівської області
від 31 грудня 2013 року постановлену за
наслідками розгляду подання
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції у
Чернігівській області про зміну
способу та порядку виконання постанови
Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 17 жовтня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівській
області про визнання дій незаконними
та стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги, -

В С Т А Н О В И В :

Деснянський відділ державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції у
Чернігівській області звернувся до
суду із поданням, у якому просить
змінити спосіб виконання постанови
Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 17 жовтня 2011
року у справі № 2а-12556/11, в частині
зобов'язання, за яким Управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівської
області зобов'язано нарахувати та
виплатити ОСОБА_3, недоплачену
щомісячну державну соціальну допомогу
як дитині війни за період з 02 лютого 2011
року по 18 червня 2011 року включно, у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» № 2195-ІУ
від 18 листопада 2004 року та ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням проведених
виплат за вказаний період та ухвалити
про стягнення з Управління Пенсійного
фонду України в Чернігівському районі
Чернігівської області на користь
ОСОБА_3 надбавку до пенсії нараховану
відповідно до статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» за
період з 02 лютого 2011 року по 18 червня 2011
року у розмірі 1 027 грн. 22 коп. Вимоги
мотивує тим, що виконати рішення іншим
шляхом неможливо.

Ухвалою Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 31 грудня 2013
року подання Деснянського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції про зміну способу і порядку
виконання постанови Чернігівського
районного суду Чернігівської області
від 17 жовтня 2011 року у справі №2а-2556/11 -
задоволено. Змінено спосіб і порядок
виконання постанови Чернігівського
районного суду Чернігівської області
№ 2а-12556/11 від 17 жовтня 2011 року в частині
зобов'язання Пенсійного фонду України
в Чернігівському районі Чернігівської
області нарахувати та виплатити
ОСОБА_3, недоплачену щомісячну державну
соціальну допомогу як дитині війни за
період з 02 лютого 2011 року по 18 червня 2011
року включно, у розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком, відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» № 2195-ІV від 18 листопада 2004
року та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з урахуванням проведених
виплат за вказаний період. Стягнуто з
Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівської
області на користь ОСОБА_3 748 грн. 01 коп.
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги як дитині війни.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Управління Пенсійного фонду України у
Чернігівському районі Чернігівської
області звернулося до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні заяви.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - необов'язкова,
колегія суддів, у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України, визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно зі ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
обґрунтована та підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Чернігівського районного
суду Чернігівської області від 17
жовтня 2011 року адміністративний позов
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Чернігівському районі
Чернігівській області про визнання дій
незаконними та стягнення недоплаченої
щомісячної державної соціальної
допомоги - задоволено. Визнано
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівської
області щодо нарахування та виплати
ОСОБА_3 щомісячної державної
соціальної допомоги не у розмірі,
встановленому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Чернігівському районі
Чернігівської області нарахувати та
виплатити ОСОБА_3 недоплачену
щомісячну державну соціальну допомогу
за період з 02 лютого 2011 року по 18 червня
2011 року включно, у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» № 2195-1V від 18
листопада 2004 року та ч.1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з
урахуванням виплачених сум за цей
період. Стягнуто з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_3 03 грн. 40 коп.
судового збору, сплаченого при
зверненні до суду.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 02 листопада
2012 року апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівської
області - залишено без задоволення, а
постанову Чернігівського районного
суду Чернігівської області від 02.11.2012
року - залишено без змін.

04.10.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження (номер в ЄДРВП
№40006603). Копії постанови разом з
супровідним листом №1684/9 від 04.10.2013
року, цього ж дня передано до
канцелярії, для направлення сторонам.

На виконання постанови про відкриття
виконавчого провадження Управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі своїм листом
№4955/05 від 14.11.2013 року повідомило про
часткове виконання рішення суду, а саме
стягувачу була нарахована доплата в
сумі 748,01 грн. але виплата не здійснена з
наступних підстав.

Перевіряючи обґрунтованість подання
про зміну способу і порядку виконання
судового рішення та її відповідність
чинному законодавству, колегія суддів
виходить з наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.

Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

За змістом п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України,
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії.

Аналіз резолютивної частини постанови
Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 17.10.2011 року
та синтез наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин державний виконавець
просив змінити не спосіб виконання
постанови суду, а судове рішення по
суті позовних вимог та вирішити
додаткову позовну вимогу про стягнення
коштів, яка не була предметом розгляду
та дослідження адміністративного суду
під час прийняття цієї постанови. Хоча
в адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст.ст. 198, 223 КАС України).

Відтак, суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою, як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача, та способом
виконання судового рішення, як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 263 КАС України, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Підставою для застосування правил
наведеної норми є обставини, що
перешкоджають належному виконанню
судового рішення в адміністративній
справі: ускладнюють його виконання або
роблять неможливим. Для відстрочення
чи розстрочення виконання судового
рішення такою обставиною може бути
недостатність коштів на рахунку,
стихійне лихо, для зміни способу чи
порядку виконання судового рішення -
неможливість виконання судового
рішення внаслідок відсутності,
пошкодження або знищення об'єкта
стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів зазначає, що аналіз
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції свідчить про те, що суд
першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 12 лютого 2014 року у справі №
К/800/598/14.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини», цей Закон регулює відносини,
що виникають у зв'язку з обов'язком
держави виконати рішення
Європейського суду з прав людини у
справах проти України; з необхідністю
усунення причин порушення Україною
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод і протоколів до
неї; з впровадженням в українське
судочинство та адміністративну
практику європейських стандартів прав
людини; зі створенням передумов для
зменшення числа заяв до
Європейського суду з прав людини проти
України.

Згідно до ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини», суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та практику
Суду як джерело права.

Так, Європейським судом з прав людини у
справі «Кечко проти України»
зазначено, що органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
коштів як причину невиконання своїх
зобов'язань.

Таким чином, колегія суддів вважає
безпідставним подання Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції у Чернігівській області про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення, оскільки заявником
не доведено наявність обставин,
передбачених ч. 1 ст. 263 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 199 ч. 1 п. 6, 202 ч. 1 п.п. 1, 4
КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право: скасувати ухвалу
суду і постановити нову ухвалу, якщо
визнає, що судом першої інстанції
неповно з'ясовано обставини справи,
порушено норми матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції невірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
неповно з'ясував обставини справи, у
зв'язку з чим ухвала підлягає
скасуванню з ухваленням нової про
відмову у задоволенні заяви про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 199, 202, 205, 206, 212, 254,
263 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівській
області на ухвалу Чернігівського
районного суду Чернігівської області
від 31 грудня 2013 року постановлену за
наслідками розгляду подання
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції у
Чернігівській області про зміну
способу та порядку виконання постанови
Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 17 жовтня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівській
області про визнання дій незаконними
та стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги -
задовольнити.

Ухвалу Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 31 грудня 2013
року - скасувати та постановити нову.

У задоволенні подання Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції у Чернігівській області про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.
Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.