Справа № 804/428/14
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 р. Справа № 804/428/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого суддіВрони О. В. за участю
секретаря с/зМаксименко Е.М. позивача
ОСОБА_3
представника позивача ОСОБА_4
представника відповідача Фадеєва
Д.С. розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровської області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровської
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення.

В адміністративному позові фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 (далі по
тексту - позивач, ФОП ОСОБА_3) просить
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення за
формою «Р» Державної податкової
інспекції у Красногвардійському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровської області (далі по
тексту - відповідач, ДПІ у
Красногвардійському районі) від 28.11.2013
року № про збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 10855,50грн., в
тому числі за основним платежем на суму
8908,00грн. та штрафних санкцій на суму
1947,50грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначає, що податкове
повідомлення-рішення за формою «Р» від
28.11.2013 року №, яке прийняте
відповідачем не відповідає вимогам
діючого законодавства, тому що воно
прийняте на підставі акта перевірки, за
висновками якого не підтверджено
реальності здійснення господарських
операцій між ФОП ОСОБА_3 та покупцями,
але на думку позивача, такий висновок
не підтверджуються належними доказами.
Відповідно до ч.2 ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні підтримали позовні
вимоги в повному обсязі.

Відповідач свої заперечення виклав
письмово, проти позову заперечує,
обґрунтовуючи свою позицію тим, що
оспорюване податкове
повідомлення-рішення було прийнято
правомірно, оскільки висновки,
викладені в акті перевірки ґрунтується
на встановлених перевіркою фактичних
обставинах, також зазначає, що
податкова інспекція при прийнятті
податкового повідомлення-рішення від
28.11.2013 року № діяла на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені чинним законодавством,
отже, підстави для задоволення
позовних вимог відсутні.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав заперечення проти
позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, доводи
позовної заяви та наданих заперечень,
заслухавши представників сторін,
дослідивши письмові докази, оцінивши
їх у сукупності, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що на підставі п.п.20.1.4
п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1. ст.75, п.77.1. ст.77
Податкового кодексу України, наказу
від 20.11.2013 №772, відповідно до
направлення від 15.10.2013 року №235
відповідачем проведена документальна
планова виїзна перевірка фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1)
щодо виконання вимог валютного та
іншого законодавства за період з 01
жовтня 2010 року по 31.12.2012 року.

За результатами проведеної перевірки,
відповідачем був складений акт від 11
листопада 2013 року №1079/173-21/296251998 про
результати документальної планової
виїзної перевірки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (рнокпп
НОМЕР_1) щодо виконання вимог валютного
та іншого законодавства за період з
01.10.2010 року по 31.12.2012 року (далі по тексту
- акт перевірки).

За висновками акту перевірки у ході
розгляду Додатку 5 «Розшифровки в
розрізі контрагентів» до податкових
декларацій сума ПДВ за період
жовтень-грудень 2010 року та
січень-грудень 2011 та 2012 років складає
175169 грн., в т.ч. від неплатників ПДВ 8908
грн., в т.ч.: ІУ квартал 2010 р. - 928 грн.;
січень 2011р. - 300 грн.; квітень 2011 р. - 822
грн.; вересень 2011 р. - 5289 грн.; листопад 2011
р. - 977 грн.; серпень 2012 p. - 267 грн.; грудень
2012 p. - 325 грн.

Перевіркою наданих ФОП ОСОБА_3
первинних документів встановлено
нереальність здійснення операцій, у
зв'язку з: відсутністю технічних умов
для виготовлення будівельних виробів
із пластмасс вікна та двері
полівінілхлорідні) у відповідності
вимог ДСТУ Б В.2.6-15-99, а саме:
відсутність, належним чином
обладнаних, виробничих приміщень
(місця здійснення діяльності);
недостатністю необхідного виробничого
обладнання; відсутністю трудових
ресурсів для виготовлення будівельних
виробів із пластмасс та здійснення
ремонтно-будівельних робіт з монтажу
металопластикових та алюмінієвих
конструкцій (вікна, двері); відсутністю
складських приміщень; відсутністю
товарно-транспортних накладних (ТТН),
підтверджуючих транспортування
комплектуючих.

Згідно наданих до перевірки документів
встановлено, що ФОП ОСОБА_3
використовував працю 3-х найманих осіб
протягом 1 місяця у періоді з 28.07.2011 по
28.08.2011, в той час, як ремонтно-будівельні
роботи з монтажу-демонтажу
металопластикових та алюмінієвих
конструкцій, виконання яких потребує
чимало трудових витрат, здійснювались
протягом 2011 - 2012 років про що свідчать
надані документи (стор. акту 31-34), але
укладання трудових угод з найманими
особами протягом інших періодів не
встановлено. ФОП ОСОБА_3 здійснював
діяльність, спрямовану на здійснення
операцій, пов'язаних з наданням
податкової вигоди третіх осіб.

Наслідком діяльності ФОП ОСОБА_3 є
виключно, чи переважно, формування
податкового кредиту та валових витрат
для інших суб'єктів підприємницької
діяльності. Задекларовані показники
ФОП ОСОБА_3 від постачальників і
покупців не спричиняють реального
настання правових наслідків.

Операції з поставки по ланцюгах: ФОП
ОСОБА_3 - покупці - постачальники не
містять у суті своїй розумних
економічних або інших причин з
придбання та продажу товарів (робіт,
послуг) та не спричиняють реального
настання правових наслідків.

Таким чином, за результатами планової
виїзної документальної перевірки
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування у ФОП ОСОБА_3 по ланцюгу
постачання та по ланцюгу реалізації
товару, робіт (послуг) в розумінні ст. 185
Податкового Кодексу України, а саме за
жовтень-грудень 2010 p., січень-грудень 2011,
2012 років.

В порушення п.187.1 ст.187 Податкового
кодексу України ФОП ОСОБА_3 занижено
податкові зобов'язання з ПДВ на
загальну суму 8908,00грн. за рахунок
отриманих грошових коштів від
неплатників ПДВ, в т.ч.: за 4 квартал 2010
року - 928,00грн., січень 2011 року - 300,00грн.,
квітень 2011 року 822,00грн., вересень 2011
року - 5289,00грн., листопада 2011 року -
977,00грн., серпень 2011 року - 267,00грн.,
грудень 2912 року 325,00грн.

На вказаний акт перевірки позивачем
подані заперечення, але відповідь на ці
заперечення відповідач не надав.

На підставі вказаного акту перевірки,
відповідачем 28.11.2013 року було прийняте
податкове повідомлення-рішення №
про збільшення грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на
загальну суму 10855,50грн., в тому числі за
основним платежем на суму 8908,00грн. та
штрафних санкцій на суму 1947,50грн., яке є
предметом оскарження даної справи.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає, що
згідно із п.61.1 ст.61 Податкового кодексу
України до сфери податкового контролю
віднесено контроль правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
регулювання обігу готівки, проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Відповідно до пункту 5.2 розділу II
«Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства», затвердженого
наказом ДПА України від 22.12.2010 року №984
(далі - Порядок №984), у разі встановлення
перевіркою порушень податкового
законодавства за кожним відображеним в
акті фактом порушення необхідно: 1)
чітко викласти зміст порушення з
посиланням на конкретні пункти і
статті законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень; 2) зазначити первинні
документи, на підставі яких вчинено
записи у податковому та
бухгалтерському обліку, навести
регістри бухгалтерського обліку,
кореспонденцію рахунків операцій та
інші документи, пов'язані з обчисленням
і сплатою податків і зборів, та докази,
що підтверджують наявність факту
порушення; 3) у разі відсутності
первинних документів або ненадання для
перевірки первинних та інших
документів, що підтверджують факт
порушення, зазначити перелік цих
документів.

Відповідно до пп. 14.1.56 п.14.1 ст. 14
Податкового Кодексу України доходи -
загальна сума доходу платника податку
від усіх видів діяльності, отриманого
(нарахованого) протягом звітного
періоду в грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах як на території
України, її континентальному шельфі у
виключній (морській) економічній зоні,
так і за їх межами.

Згідно до 14.1.27 п.14.1 ст. 14 Податкового
Кодексу України витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів.

Підпунктом 139.1.9. п.139.1 ст.139 Податкового
Кодексу України встановлено, що не
включаються до складу витрат: витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.198.1. ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Згідно до п.п.198.2, 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст.39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

У відповідності до п.201.1 ст.201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
в якій зазначаються обов'язкові
реквізити визначенні даною статтею.
Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів, послуг.

Пункт 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України встановлює, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
п.201.11 ст.201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

З матеріалів справи та наданих
письмових доказів вбачається, що ФОП
ОСОБА_3 зареєстрований виконавчим
комітетом Дніпропетровської міської
ради 08.09.2003, взятий на податковий облік
в ДПІ у Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська 11.09.2003, є платником
ПДВ, про що свідчить свідоцтво про
реєстрацію платника податку на додану
вартість від 23.09.2003 №56483418.

У період з 01 жовтня 2010 року по 31 грудня
2012 року ФОП ОСОБА_3 здійснював
діяльність на загальній системі
оподаткування за видами економічної
діяльності - виробництво будівельних
виробів із пластмас (вікна та двері
полівініхлоридні).

Висновки відповідача, які викладені в
акті перевірки від 11 листопада 2013 року
№1079/173-21/296251998 про нікчемність операцій
між ФОП ОСОБА_3 та покупцями,
спростовуються наступним.

ФОП ОСОБА_3 визнаний переможцем
тендеру, оголошеного ПАТ «Дніпрометиз»
(копія угоди із специфікаціями на
загальну суму 281199,00грн. разом із
графіком виконання робіт, довідок
вартості виконаних робіт будівельних
робіт, актів прийому виконаних робіт,
податкових накладних наявні в
матеріалах справи). На виконання цієї
угоди, ФОП ОСОБА_3 були придбані
матеріали у наступних контрагентів (ПП
«Бест Плюс», ТОВ «Інетербут», ТОВ
«Хілал Алюмініум юкрейн» ТОВ «Білд-А»,
ТОВ «Васіл», ТОВ «Лекс», ТОВ
«ІнтерСкло-Трейд», ТОВ «Аімтек», ПП
«Лугадонцветмет», ПП ОСОБА_6 (копії
договорів на придбання матеріалів
наявні в матеріалах справи).

Для своєчасного виконання угоди з ПАТ
«Дніпрометиз» позивачем були прийняті
в штат наймані працівники та сплачена
вартість їх навчання в учбовому
комбінаті «Дніпробуд», по закінченні
навчання яким була присвоєна
відповідна кваліфікація (копії
трудових угод із працівниками разом із
угодою про навчання та атестацію
робітників, квитанції про сплату
послуг і копії посвідчень додані до
матеріалів справи).

Транспортування матеріалів
здійснювалось ФОП ОСОБА_3 власним
автотранспортом та транспортом
перевізника ОСОБА_7 на підставі
відповідних угод, копії яких
знаходяться в матеріалах справи.

ФОП ОСОБА_3 для здійснення
господарської діяльності було
придбане відповідне обладнання, що
підтверджується угодою, специфікацією
до неї, заявками на транспортування
вантажу, накладними, копії яких додані
до матеріалів справи.

Господарську діяльність ФОП ОСОБА_3
здійснював у складських приміщеннях за
адресою: АДРЕСА_1. Ці складські
приміщення належать Державному
підприємству «Дніпропетровська
державна сільськогосподарська
машинно-технологічна станція», що
підтверджує угода про спільну
діяльність від 11.01.2010р., акт
прийому-передачі, квитанції про сплату
за користування приміщенням.

Згідно п.44.1 ст.44 Податкового кодексу
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Стаття 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» встановлює, що
первинним документом є документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання;назву
підприємства від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Фактичність виконання позивачем
вказаних договорів та рух активів
підтверджується наступними первинними
документами: договорами (угодами),
специфікаціями, рахунками-фактур,
видатковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
платіжними дорученнями, податковими
накладними, актами виконаних робіт,
актами приймання-здачі виконаних
робіт, квитанціями, деклараціями,
довіреностями на отримання
товарно-матеріальних цінностей, тощо.
Зазначені документи оформлені
відповідно до вимог Закону України
«Про бухгалтерський облік» та є
належними доказами, що підтверджують
здійснення господарських операцій за
участю позивача.

Висновки відповідача стосовно
нікчемності правочинів та відсутності
об'єктів оподаткування ФОП ОСОБА_3 не
підтверджуються матеріалами справи.
Суд вважає, що відповідачем
неправомірно визначено порушення п.187.1
ст.187 Податкового кодексу України ФОП
ОСОБА_3 та встановлено заниження
податкових зобов'язань з ПДВ на
загальну суму 8908,00 грн. за рахунок
отриманих грошових коштів від
неплатників ПДВ, в т.ч.: за 4 квартал 2010
року - 928,00 грн., січень 2011 року - 300,00грн.,
квітень 2011 року 822,00 грн., вересень 2011
року - 5289,00 грн., листопада 2011 року - 977,00
грн., серпень 2011 року - 267,00 грн., грудень
2912 року 325,00 грн.

Отже, операції, що формують податковий
кредит для цілей визначення
оподаткування податком на додану
вартість мають бути фактично здійснені
і підтверджені належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Відповідно до ст.ст.46-49 Податкового
кодексу України ведення податкового
обліку покладено на кожного окремого
платника податку. При цьому такий
платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.

З проведеного судом аналізу первинних
документів наданих до справи,
позивачем правомірно сформований
податковий кредит у сумі 8908,00грн.

Таким чином, суд вважає, що вимога
позивача про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 28.11.2013 року
№ про збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 10855,50грн., в
тому числі за основним платежем на суму
8908,00грн. та штрафних санкцій на суму
1947,50грн. є обґрунтованою та такою, що
підлягає задоволенню, оскільки
відповідачем не доведено суду
відсутність факту придбання товару, а
податкове повідомлення-рішення
прийняте податковим органом без
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, тому
таке податкове повідомлення-рішення є
неправомірним і підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа) якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень.

Так як, в матеріалах справи містяться
докази понесених позивачем судових
витрат у розмірі 172,06грн. сплаченого
судового збору, суд вважає за необхідне
стягнути з Державного бюджету України
на користь ФОП ОСОБА_3 судові витрати у
розмірі 172,06грн.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровської
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення за
формою «Р» Державної податкової
інспекції у Красногвардійському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровської області від 28.11.2013
року № про збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 10855,50грн., в
тому числі за основним платежем на суму
8908,00грн. та штрафних санкцій на суму
1947,50грн.

Стягнути з державного бюджету України
на користь позивача 172,06грн. судового
збору

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку
встановленому ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду
справи.

Повний текст постанови складений 17
лютого 2014 року.

Суддя О.В. Врона