Справа № 816/541/14
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/541/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Клочка К.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Іванюк
Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Карлівського районного центру
зайнятості до ОСОБА_1 про
стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2014 року Карлівський районний
центр зайнятості (далі - позивач,
Карлівський РЦЗ) звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_1
(надалі - відповідач, ОСОБА_1) про
стягнення коштів, виплачених
відповідачу у якості забезпечення по
безробіттю у розмірі 7229,12 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що відповідач на дату
реєстрації в Карлівському РЦЗ
працювала у Мар'янівському будинку
культури Халтуринської сільської ради,
а тому нею незаконно отримано допомогу
на випадок безробіття.

Позивач явку уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, надавши клопотання про
розгляд справи за відсутності
уповноваженого представника.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про причини неприбуття суду
не повідомив, про час, дату і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином та своєчасно, у матеріалах справи
наявне повідомленням про вручення
поштового відправлення, що повернуто
на адресу суду за закінченням терміну
зберігання.

Відповідно до частини одинадцятої
статті 35 Кодексу адміністративного
судочинства України, розписку про
одержання повістки (повістку у разі
неможливості вручити її адресату чи
відмови адресата її одержати) належить
негайно повернути до
адміністративного суду. У разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

Відповідно до частини четвертої статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України, у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Відповідно до положень частини першої
статті 122 Кодексу адміністративного
судочинства України, адміністративна
справа має бути розглянута і вирішена
протягом розумного строку, але не
більше місяця з дня відкриття
провадження у справі, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

За викладених обставин, суд вважає за
можливе провести розгляд справи за
даної явки та на підставі наявних у ній
доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

На підставі заяви відповідача та
згідно статті 2 Закону України "Про
зайнятість населення" від 01.03.1991 № 803-XII
(із змінами та доповненнями) (далі -
Закон № 803-XII) ОСОБА_1 зареєстрована у
Карлівському РЦЗ як шукаюча роботу.

У поданій заяві відповідач зазначив, що
не зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається, не є найманим
працівником, не укладав договору
цивільно-правового характеру, не є
членом особистого селянського
господарства та пенсії не отримує.

Відповідачу надано статус
безробітного та в порядку підпунктів
1,3,4 статті 22, пункту 1 статті 23 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" та пункту 2.1.
Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
призначено допомогу по безробіттю.

Статтею 2 Закону № 803-XII встановлено, що
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

За змістом частини третьої статті 1
цього ж Закону до зайнятого населення
належать громадяни, що проживають на
території держави на законних
підставах, і працюють по найму на
умовах повного або неповного робочого
дня (тижня) на підприємствах, в
установах і організаціях, незалежно
від форм власності, у міжнародних та
іноземних організаціях в Україні і за
кордоном, у фізичних осіб, громадяни,
які самостійно забезпечують себе
роботою, включаючи підприємців, осіб,
зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України "Про особисте селянське
господарство".

Частиною другою статті 36 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" від 02.03.2000 року
№1533-ІІІ (із змінами та доповненнями)
(далі - Закон №1533-ІІІ) передбачено, що
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг.

Порядок розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення
безробітним, затверджений спільним
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України, Державної
податкової адміністрації України від 13
лютого 2009 року №60/62, постановою
правління Пенсійного фонду України від
13 лютого 2009 року №7-1 (надалі - Порядок),
визначає механізм проведення
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до пункту 5
частини другої статті 12 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", пункту 16 частини першої
статті 11 Закону України "Про державну
податкову службу в Україні" та частини
третьої статті 22 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Відповідно до положень пунктів 2-5
зазначеного Порядку, розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним здійснюється шляхом
проведення перевірки достовірності
даних, які є підставою для надання
особі статусу безробітної та виплати
їй матеріального забезпечення, що
зазначені в документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної.
Перевірка проводиться районними,
міськрайонними, міськими та районними
у містах центрами зайнятості, на які
покладено виконання функцій робочих
органів виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, за місцем
реєстрації роботодавця як платника
внесків на загальнообов'язкове
соціальне страхування на випадок
безробіття у разі, коли під час
перебування особи на обліку як
безробітної до центру зайнятості
надійшла інформація від державних
органів, підприємств, установ,
організацій чи громадян про обставини,
що впливають на умови виплати
матеріального забезпечення та надання
соціальних послуг безробітній особі,
яка відрізняється від поданих нею
відомостей, або така інформація
розміщена в засобах масової
інформації.

Для проведення перевірки центри
зайнятості взаємодіють з Державною
податковою адміністрацією України та
Пенсійним фондом України шляхом обміну
інформацією про отримані особами, які
перебувають на обліку в державній
службі зайнятості як безробітні,
доходи від провадження
підприємницької діяльності, виконання
робіт за трудовим договором, у тому
числі за сумісництвом, під час роботи
за кордоном, виконання робіт (надання
послуг) за цивільно-правовими
договорами.

Перевірка достовірності даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення,
проводиться центрами зайнятості
шляхом звіряння наданої особою
інформації з відомостями, наявними в
Державній податковій адміністрації
України, Пенсійному фонді України, у
державних реєстраторів; використання
даних вищевказаних органів, Державного
департаменту нагляду за додержанням
законодавства про працю,
контрольно-ревізійних органів
цільового використання коштів Фонду;
проведення центром зайнятості
перевірки достовірності зазначених у
довідках про середню заробітну плату
даних та записів у трудових книжках
безпосередньо на підприємствах, в
установах, організаціях та у фізичних
осіб, які використовують найману працю,
у порядку, встановленому
законодавством.

За результатами звірки або перевірки
оформлюється акт, який підписується
посадовими особами, що її проводили.

Як встановлено у судовому засіданні, за
результатами розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення
відповідачу встановлено, що відповідач
на дату реєстрації в Карлівському РЦЗ
працювала у Мар'янівському будинку
культури Халтуринської сільської ради.

За результатами перевірки складено
відповідний акт №179 від 31.12.2013 /арк. с. 12/.

31.12.2013 Карлівським РЦЗ направлено
відповідачу претензію за вих. №03-09/1229
щодо відшкодування коштів, виплачених
як допомога по безробіттю у сумі 7229,12
грн.

Відповідно до статті 68 Конституції
України, кожен зобов'язаний неухильно
додержуватися Конституції України та
законів України, не посягати на права і
свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від
юридичної відповідальності.

Під час перебування на обліку у центрі
зайнятості відповідач не повідомив
Карлівський РЦЗ про те, що на дату
реєстрації в Карлівському РЦЗ вона
працювала у Мар'янівському будинку
культури Халтуринської сільської ради.

Факт перебування відповідача у
трудових відносинах з Мар'янівським
будинком культури Халтуринської
сільської ради підтверджується
розпорядженням Ради про прийняття
відповідача на роботу /арк. с. 11/.

Відповідно до частини першої статті 8
Закону №1533-ІІІ, Фонд
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття створюється для
управління страхуванням на випадок
безробіття, провадження збору та
акумуляції страхових внесків, контролю
за використанням коштів, виплати
забезпечення та надання соціальних
послуг, здійснення інших функцій
згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Згідно з частиною другою статті 12
Закону №1533-ІІІ функції робочих органів
виконавчої дирекції Фонду
покладаються на центр зайнятості
Автономної Республіки Крим, обласні,
Київський і Севастопольський міські,
районні, міськрайонні, міські та
районні у містах центри зайнятості.

Статтею 39 цього ж Закону встановлено,
що спори, що виникають із правовідносин
за цим Законом, вирішуються в судовому
порядку.

Статтею 71 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини четвертої статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України, у справах, в яких
позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

Зважаючи на вищевикладене, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 159-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Карлівського
районного центру зайнятості до ОСОБА_1
про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) на користь
Карлівського районного центру
зайнятості (вул. Леніна, 52, м. Карлівка,
Полтавська область, 39500) кошти у розмірі
7229,12 грн (сім тисяч двісті двадцять
дев'ять гривень дванадцять копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
поданням її копії до суду апеляційної
інстанції. У разі складення постанови у
повному обсязі відповідно до статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 03
березня 2014 року.

Суддя
К.І.
Клочко