Справа № 804/10449/13-а
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2013-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2013 р. Справа № 804/10449/13-а

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Турової О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Фоменко О.В.

представника позивача:
ОСОБА_1

представника відповідача:
Козюк З.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Управління Держземагенства у місті
Дніпропетровську Дніпропетровської
області

про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Управління Держземагенства у місті
Дніпропетровську Дніпропетровської
області, в якому просив зобов'язати
відповідача зареєструвати земельну
ділянку в Державному земельному
кадастрі, власником якої є позивач на
підставі державного акту на право
приватної власності на землю від
30.05.2000р. №029844, площею 0,1га, розташованою
за адресою: АДРЕСА_1, згідно технічної
документації, розробленої ТОВ
«Геоматика» для будівництва та
обслуговування будинку, господарських
будівель та споруд.

В обґрунтування пред'явленого позову
зазначалося, що ОСОБА_3 з метою
реєстрації та присвоєння кадастрового
номера вищеозначеній земельній
ділянці, яка належить йому на праві
приватної власності на підставі
державного акту від 30.05.2000р. №029844,
звернувся до Управління
Держземагенства у місті
Дніпропетровську Дніпропетровської
області із відповідною заявою, до якої
було додано всі необхідні документи,
передбачені ч.4 ст.24 Закону України «Про
Державний земельний кадастр», в тому
числі і технічна документація із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), розроблена на замовлення
позивача ТОВ «Геоматика» у зв'язку із
неможливістю виявлення дійсних меж
земельної ділянки через ненадання
відповідачем копій із
земельно-кадастрової документації на
цю земельну ділянку, оскільки ці
документи були знищені під час пожежі у
приміщенні архіву управління у серпні
2008 року. Однак, не зважаючи на надання
позивачем всіх передбачених законом
документів, відповідач безпідставно та
протиправно відмовив у здійсненні
державної реєстрації земельної
ділянки та присвоєнні їй кадастрового
номера, при цьому мотиви відмови
суперечать приписам Закону України
«Про Державний земельний кадастр»,
Порядку ведення Державного земельного
кадастру, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р.
№1051, та Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками,
затвердженої наказом Держкомзему
України від 18.05.2010р. №376.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав пред'явлений
адміністративний позов та, посилаючись
на викладені у ньому доводи, просив
повністю його задовольнити.

Відповідач пред'явлений позов не
визнав, подав на нього письмові
заперечення, в яких, з урахуванням
додаткових заперечень, просив повністю
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись на те, що надана
позивачем для державної реєстрації
земельної ділянки земельна
документація містила ряд суттєвих
недоліків, основним з яких є те, що
земельна ділянка щодо якої розроблено
технічну документацію із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) має
конфігурацію багатокутника та суттєво
відрізняється від конфігурації
земельної ділянки визначеної на плані
в державному акті на право приватної
власності на землю та конфігурації,
визначеної на черговому кадастровому
плані м. Дніпропетровська. При цьому
означена технічна документація із
землеустрою фактично розроблена на
нову земельну ділянку, сформовану за
рахунок частини земель, що були
передані у приватну власність
позивача, за рахунок частини земель, що
були передані ОСОБА_3 у постійне
користування, та за рахунок земель, що
не були передані ні у власність, ні у
користування позивача. До того ж
земельні ділянки, що були передані у
власність та у постійне користування
позивача мають різне цільове
призначення. За таких обставин, у разі
формування нових земельних ділянок або
зміни цільового призначення земельних
ділянок, позивач має надати проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, що ним зроблено не було. Крім
цього у наданій позивачем технічній
документації із землеустрою були і
інші недоліки, зокрема, акт
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання не містить дати
затвердження замовником, технічне
завдання не містить дати затвердження
замовником, копія державного акту на
право приватної власності на землю не
завірена тощо. Тому для більш
детального розгляду та надання
ґрунтовної відповіді у позивача було
витребувано додаткові документи,
оскільки на підставі наявних
документів погодження наданої
документації для подальшої державної
реєстрації в Державному земельному
кадастрі було неможливе.

Представник відповідача у судовому
засіданні також заперечував проти
задоволення адміністративного позову,
посилаючись на доводи, викладені у
письмових запереченнях на нього.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
надані сторонами докази.
Проаналізувавши зміст норм
матеріального та процесуального права,
що регулюють спірні правовідносини,
суд приходить до висновку, що
адміністративний позов задоволенню не
підлягає, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до
державного акту на право приватної
власності на землю від 30.05.2000р. №029844
ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого
комітету Дніпропетровської міської
ради від 18.04.2000р. №803 було передано у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,1га в межах згідно з планом до
цього державного акту, що розташована
на території АДРЕСА_1. Цю землю передано
позивачеві для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (а.с.63).

Крім того, на підставі державного акту
на право приватної власності на землю
від 30.05.2000р. №029849 ОСОБА_3 на підставі
рішення виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради від
18.04.2000р. №803 було передано в постійне
користування земельну ділянку площею
0,1га в межах згідно з планом до цього
державного акту, що розташована на
території АДРЕСА_1. Цю землю передано
позивачеві для ведення особистого
підсобного господарства (а.с.64).

Поземельна книга на вищеозначені
земельні ділянки не відкривалась.

З метою присвоєння означеним земельним
ділянкам кадастрового номеру 04.03.2013р.
ОСОБА_3 звернувся до Управління
Держземагенства у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області з
запитами щодо надання копій із
земельно-кадастрової документації на
ці земельні ділянки для оновлення їх
меж, проте, листом від 04.03.2013р. №18/18-13
позивачеві було повідомлено, що
внаслідок пожежі, що відбулася у
приміщенні архіву управління у серпні
2008 року, було знищено всю документацію
із землеустрою, тому немає можливості
надати копії запитуваних документів
(а.с.18,19).

У зв'язку із цим ОСОБА_3 звернувся до
землевпорядної організації - ТОВ
«Геоматика» для встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) по фактичному користуванню
та задля розроблення відповідної
технічної документації.

05.06.2013р. після отримання технічної
документації позивач звернувся до
відповідача із заявою про внесення
відомостей до Державного земельного
кадастру, згідно якої просив внести
відомості до Державного земельного
кадастру про земельну ділянку, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, та яка
належить позивачу на праві приватної
власності на землю відповідно до
державного акту на право приватної
власності на землю від 30.05.2000р. №029844,
кадастровий номер відсутній (а.с.75).

До заяви було додано: копію документа,
що посвідчує особу, копію документа про
присвоєння податкового номера,
документацію із землеустрою,
електронний документ з цією
документацією, документ про оплату
послуг з внесення відомостей до
Державного земельного кадастру (а.с.9-28).

Так, ч.ч.1-3 ст.24 Закону України «Про
Державний земельний кадастр»
передбачено, що державна реєстрація
земельної ділянки здійснюється при її
формуванні шляхом відкриття
Поземельної книги на таку ділянку.
Державна реєстрація земельних ділянок
здійснюється за місцем їх розташування
відповідним Державним кадастровим
реєстратором центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин.
Державна реєстрація земельних ділянок
здійснюється за заявою: особи, якій за
рішенням органу виконавчої влади,
органу місцевого самоврядування
надано дозвіл на розроблення
документації із землеустрою, що є
підставою для формування земельної
ділянки при передачі її у власність чи
користування із земель державної чи
комунальної власності, або
уповноваженої нею особи; власника
земельної ділянки, користувача
земельної ділянки державної чи
комунальної власності (у разі поділу чи
об'єднання раніше сформованих
земельних ділянок) або уповноваженої
ними особи; органу виконавчої влади,
органу місцевого самоврядування (у
разі формування земельних ділянок
відповідно державної чи комунальної
власності).

Відповідно до ч.4 ст.24 цього Закону для
державної реєстрації земельної
ділянки Державному кадастровому
реєстратору, який здійснює таку
реєстрацію, подаються: заява за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
земельних відносин; оригінал
документації із землеустрою, яка є
підставою для формування земельної
ділянки; документація із землеустрою,
яка є підставою для формування
земельної ділянки у формі електронного
документа; документ, що підтверджує
оплату послуг з державної реєстрації
земельної ділянки. Заява з доданими
документами надається заявником
особисто чи уповноваженою ним особою
або надсилається поштою цінним листом
з описом вкладення та повідомленням
про вручення.

Наведені приписи ст.24 Закону України
«Про Державний земельний кадастр»
кореспондуються з приписами п.107, п.110
Порядку ведення Державного земельного
кадастру, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р.
№1051 (далі - Порядок №1051).

Так, п.107 Порядку №1051 передбачено, що
державна реєстрація земельної ділянки
здійснюється під час її формування за
результатами складення документації
із землеустрою після її погодження у
встановленому порядку та до прийняття
рішення про її затвердження органом
державної влади або органом місцевого
самоврядування (у разі, коли згідно із
законом така документація підлягає
затвердженню таким органом) шляхом
відкриття Поземельної книги на таку
земельну ділянку відповідно до пунктів
49-54 цього Порядку.

Згідно п.110 Порядку №1051 для державної
реєстрації земельної ділянки
Державному кадастровому
реєстраторові, який здійснює таку
реєстрацію, подаються: 1) заява про
державну реєстрацію земельної ділянки
за формою згідно з додатком 22; 2)
оригінал погодженої відповідно до
законодавства документації із
землеустрою, яка є підставою для
формування земельної ділянки (разом з
позитивним висновком державної
експертизи землевпорядної
документації у разі, коли така
документація підлягає обов'язковій
державній експертизі землевпорядної
документації); 3) електронний документ;
4) документ, що підтверджує оплату
послуг з державної реєстрації
земельної ділянки (крім випадку,
передбаченого в абзаці четвертому
пункту 86 цього Порядку, коли
зазначається реєстраційний номер
попередньої заяви або подається її
копія).

Відповідно до п.111 Порядку №1051
державний кадастровий реєстратор для
здійснення державної реєстрації
земельної ділянки протягом 14
календарних днів з дня реєстрації
відповідної заяви перевіряє: 1)
відповідність поданих документів
вимогам, передбаченим пунктом 67 цього
Порядку; 2) електронний документ
відповідно до пункту 74 цього Порядку.
За результатами перевірки Державний
кадастровий реєстратор виконує одну з
таких дій: здійснює державну
реєстрацію земельної ділянки:

- за допомогою програмного
забезпечення Державного земельного
кадастру присвоює кадастровий номер
земельній ділянці;

- відкриває Поземельну книгу та вносить
відомості до неї (крім відомостей про
затвердження документації із
землеустрою, на підставі якої
здійснена державна реєстрація
земельної ділянки, а також про
власників, користувачів земельної
ділянки);

- робить позначку про проведення
перевірки електронного документа та
внесення відомостей до Державного
земельного кадастру відповідно до
підпункту 2 пункту 75 цього Порядку;

- надає за допомогою програмного
забезпечення Державного земельного
кадастру відомості, зазначені у
підпункті 1 пункту 197 цього Порядку,
відповідним органам державної влади,
органам місцевого самоврядування;

приймає рішення про відмову у
державній реєстрації земельної
ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85
цього Порядку в разі:

- невідповідності поданих документів,
зазначених у пункті 110 цього Порядку,
вимогам законодавства;

- розташування в межах земельної
ділянки, яку передбачається
зареєструвати, іншої земельної ділянки
або її частини;

- розташування земельної ділянки на
території дії повноважень іншого
Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів,
зазначених у пункті 110 цього Порядку, не
в повному обсязі.

Пунктом 112 Порядку №1051 передбачено, що
після прийняття органом державної
влади чи органом місцевого
самоврядування рішення про
затвердження документації із
землеустрою, яка є підставою для
державної реєстрації земельної
ділянки, та надання Держземагентству
або його територіальному органові
відповідно до компетенції засвідченої
копії такого рішення Державний
кадастровий реєстратор протягом двох
робочих днів з моменту її отримання
вносить відповідні відомості до
Поземельної книги в електронній
(цифровій) та паперовій формі. До
Поземельної книги в паперовій формі
додається засвідчена копія рішення,
яке є підставою для внесення
відомостей до неї.

Наведені приписи п.112 Порядку №1051
кореспондують приписам ч.5, ч.6 ст.24
Закону України «Про Державний
земельний кадастр».

Судом встановлено, що за результатами
розгляду наданої ОСОБА_3 технічної
документації із землеустрою
відповідачем було надано відповідь
листом від 03.07.2013р. за №18/18-214, в якій
значилося, що надана позивачем для
державної реєстрації земельної
ділянки земельна документація містить
ряд суттєвих недоліків, основним з яких
є те, що земельна ділянка щодо якої
розроблено технічну документацію із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) має конфігурацію
багатокутника та суттєво
відрізняється від конфігурації
земельної ділянки визначеної на плані
в державному акті на право приватної
власності на землю та конфігурації,
визначеної на черговому кадастровому
плані м. Дніпропетровська. При цьому
означена технічна документація із
землеустрою фактично розроблена на
нову земельну ділянку, сформовану за
рахунок частини земель, що були
передані у приватну власність
позивача, за рахунок частини земель, що
були передані ОСОБА_3 у постійне
користування, та за рахунок земель, що
не були передані ні у власність, ні у
користування позивача. До того ж
земельні ділянки, що були передані у
власність та у постійне користування
позивача мають різне цільове
призначення. За таких обставин, у разі
формування нових земельних ділянок або
зміни цільового призначення земельних
ділянок, позивач має надати проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, що ним зроблено не було. Крім
цього у наданій позивачем технічній
документації із землеустрою були і
інші недоліки, зокрема, до складу
документації розробником не було
включено технічний паспорт або
матеріали технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна,
розташованого в межах зазначеної
земельної ділянки; розробником
технічної документації помилково
застосовано приписи ч.2 ст.107 Земельного
кодексу України, згідно яких у разі
неможливості виявлення дійсних меж
земельної ділянки їх встановлення
здійснюється за фактичним
використанням земельної ділянки, однак
ці законодавчі приписи застосовуються
саме у разі наявності спорів між
сусідами про межу, а не у випадку, що має
місце; акт прийомки-передачі межових
знаків на зберігання не містить дати
затвердження замовником, технічне
завдання не містить дати затвердження
замовником, копія державного акту на
право приватної власності на землю не
завірена тощо. Тому для більш
детального розгляду та надання
ґрунтовної відповіді у позивача було
витребувано додаткові документи,
оскільки на підставі наявних
документів погодження наданої
документації для подальшої державної
реєстрації в Державному земельному
кадастрі було неможливе (а.с.7-8).

Дійсно, з плану до державного акту на
право приватної власності на землю від
30.05.2000р. №029844, на підставі якого, як
стверджує позивач, йому належить право
приватної власності на земельну
ділянку, яку він має намір
зареєструвати, вбачається, що
конфігурація тієї земельної ділянки,
що надавалася ОСОБА_3 у приватну
власність за цим державним актом
суттєво відрізняється від
конфігурації тієї земельної ділянки,
що позивач намагається зареєструвати
на підставі технічної документації,
розробленої ТОВ «Геоматика» (а.с.17,20).

При цьому представник відповідача суду
пояснив, що у зв'язку із тим, що у місті
Дніпропетровську виготовлення
державних актів на право приватної
власності на земельні ділянки, права на
які були зареєстровані до 01.01.2004р.,
здійснювалось на підставі геодезичних
робіт з визначенням координат
поворотних кутів, на підставі Наказу
Держкомзему України від 02.07.2003р. №174
«Про затвердження Тимчасового порядку
ведення державного реєстру земель» у
2003 році за такими земельними ділянками
було зарезервовано кадастрові номери,
про що до Національної кадастрової
системи було внесено відповідну
інформацію. Таким чином, земельні
ділянки, що передані ОСОБА_3 у приватну
власність та у постійне користування
на підставі державних актів від 30.05.2000р.
№029844 та №029849 були внесені у Державний
реєстр земель, який є складовою
частиною Державного земельного
кадастру, відповідно до Тимчасового
порядку ведення Державного реєстру
земель, затвердженого Наказом
Державного комітету України по
земельних ресурсах №174 від 02.07.2003р.

Адміністратором державного реєстру
земель було визначено Центр Державного
земельного кадастру при державному
комітеті України по земельних
ресурсах, що забезпечує створення та
функціонування державного реєстру
земель, відповідає за достовірність і
збереження даних, має повний прямий
доступ до бази даних Автоматизованої
системи Державного земельного
кадастру (далі - АС ДЗК).

З плану, виготовленого за допомогою
програмного забезпечення АС ДЗК, якою
користувалось Управління при
здійсненні реєстрації земельних
ділянок та прав на них включно до
01.01.2013р., вбачається, що координати
земельної ділянки, яку має намір
зареєструвати позивач, накладаються
поверх двох інших земельних ділянок та
взагалі виходять за їх межі на не
зареєстровану земельну ділянку
(а.с.128-130).

Наведене було виявлено при перевірці
технічної документації із землеустрою,
наданої ОСОБА_3 Так, наданий позивачем
електронний документ було автоматично
завантажено до програмного
забезпечення де і було виявлено зовсім
іншу конфігурацію ділянки, аніж
внесені туди раніше дві земельні
ділянки - площею 0,1000 га та 0,1000 га по
АДРЕСА_1.

При цьому земельна ділянка, яку
намагається зареєструвати позивач,
сформована за рахунок частини земель,
що були передані у приватну власність
ОСОБА_3 згідно державного акту на право
приватної власності на землю від
30.05.2000р. №029844, за рахунок частини
земель, що були передані ОСОБА_3 у
постійне користування на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю від 30.05.2000р. №029849, та
за рахунок земель, що не були передані
ні у власність, ні у користування
позивача.

Наведене позивачем не заперечується.

Таким чином, фактично ОСОБА_3
намагається зареєструвати нову
земельну ділянку, сформовану за
рахунок земель, які, як зазначалося
вище, мають різне цільове призначення:
ті, які були передані у приватну
власність - для обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, а ті, які передані у
постійне користування - для ведення
особистого підсобного господарства.

Разом з тим, ч.1, ч.2 ст.20 Земельного
кодексу України передбачено, що
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень. Зміна цільового
призначення земельних ділянок
здійснюється за проектами землеустрою
щодо їх відведення. Зміна цільового
призначення земельних ділянок
державної або комунальної власності
провадиться Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про затвердження
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та передачу цих
ділянок у власність або надання у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.20 Земельного кодексу
України зміна цільового призначення
земельних ділянок приватної власності
здійснюється за ініціативою власників
земельних ділянок. Зміна цільового
призначення земельних ділянок
приватної власності провадиться: щодо
земельних ділянок, розташованих у
межах населеного пункту, - сільською,
селищною, міською радою; щодо земельних
ділянок, розташованих за межами
населених пунктів, - районною державною
адміністрацією, а щодо земельних
ділянок, розташованих за межами
населених пунктів, що не входять до
території району, або в разі якщо
районна державна адміністрація не
утворена, - Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, обласною державною
адміністрацією. Проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
приватної власності, цільове
призначення якої змінюється,
розробляється на замовлення власника
земельної ділянки без надання дозволу
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органу виконавчої влади, органу
місцевого самоврядування на його
розроблення. Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
розробляється в порядку, встановленому
законом. Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
погоджується в порядку, встановленому
статтею 186-1 цього Кодексу. Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування у місячний
строк з дня отримання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, погодженого в порядку,
встановленому статтею 186-1 цього
Кодексу, приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та зміну
її цільового призначення

Відповідно до пунктів 4 та 6 Порядку
зміни цільового призначення земель,
які перебувають у власності громадян
або юридичних осіб, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 11 квітня 2002 року №502, проект
відведення земельної ділянки, цільове
призначення якої змінюється,
складається державною або іншою
землевпорядною організацією на
замовлення власника земельної ділянки.
Проект відведення земельної ділянки
погоджується або перепогоджується з
органом земельних ресурсів,
природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органом містобудування і архітектури
та охорони культурної спадщини, а також
підлягає державній землевпорядній
експертизі, після якої замовник подає
проектні матеріали відповідно до
сільської, селищної, міської ради або
до районної держадміністрації для
прийняття рішення.

Судом встановлено, що проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки приватної власності, цільове
призначення якої змінюється, у даному
випадку не розроблявся та не
погоджувався.

За таких обставин, технічна
документація із землеустрою, подана
ОСОБА_3 для проведення державної
реєстрації земельної ділянки, не
відповідає вимогам чинного земельного
законодавства, тому підстави для
зобов'язання відповідача
зареєструвати земельну ділянку в
Державному земельному кадастрі,
власником якої є позивач на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю від 30.05.2000р. №029844,
площею 0,1га, розташованою за адресою:
АДРЕСА_1, згідно технічної
документації, розробленої ТОВ
«Геоматика» для будівництва та
обслуговування будинку, господарських
будівель та споруд, відсутні.

Таким чином, позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 до Управління
Держземагенства у місті
Дніпропетровську Дніпропетровської
області про зобов'язання вчинити певні
дії - відмовити у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу
до Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова