Справа № К/9991/37765/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/37765/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Мойсюка
М.І., Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до управління Західного
оперативного командування про
визнання дій незаконними, часткове
скасування наказу та стягнення коштів,

встановив:

У листопаді 2008 року позивач звернувся
до суду із позовом, в якому просив
визнати дії відповідача незаконними,
скасувати п. 24 наказу командувача
військ Західного оперативного
командування №150 від 29.12.2006 року і
компенсувати з урахуванням індексу
інфляції суми витрат на піднайом житла
під час проходження служби та після
звільнення в розмірі 389429,36 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 24 червня 2009
року, яку залишено без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 31 травня 2011
року, у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

В касаційній скарзі позивач
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення цих судів і
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що наказом командувача
Сухопутних військ Збройних Сил України
№594 від 14.12.2006 року позивача звільнено з
військової служби у відставку за
підпунктом «б» пункту 67 Положення про
проходження військової служби
відповідними категоріями
військовослужбовців (за станом
здоров'я) з правом носіння військової
форми одягу.

Відповідно до пункту 24 наказу по
управлінню Західного оперативного
командування від 29.12.2006 №150 позивача -
підполковника ОСОБА_4, начальника
відділення режиму таємності -
заступника начальника відділу охорони
(державних таємниць) Восьмого
управління штабу оперативного
командування, з 31.12.2006 року виключено зі
списків особового складу управління
оперативного командування і усіх видів
забезпечення та направлено для
зарахування на військовий облік до
Личаківсько-Шевченківського ОРВК
м.Львова.

Також даним наказом встановлено факт
виплати позивачу матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, грошової
допомоги на оздоровлення та зазначено,
що позивач звільняється у зв'язку з
реформуванням Збройних Сил України із
залишенням на квартирному обліку для
позачергового одержання житлового
приміщення за рахунок житлового фонду
Міністерства оборони України і що
постійним або службовим приміщенням
він не забезпечений.

Частиною 1 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин,
встановлено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим кодексом або іншими
законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в редакції, яка діяла на момент
виникнення спірних правовідносин,
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Управління Західного оперативного
командування неодноразово звертало
увагу в судах першої та апеляційної
інстанцій на пропущення позивачем
строку звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з
висновками цих судів щодо відмови в
задоволенні позову з підстав пропуску
строку звернення до суду, оскільки
позивач звернувся з адміністративним
позовом у листопаді 2008 року, а про
порушення своїх прав він дізнався у
грудні 2006 року.

Доводи касаційної скарги зроблених
судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскаржених судових рішень не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 24
червня 2009 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 31 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

М.І.Мойсюк

Ю.К.Черпак