Справа № К/9991/7876/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/7876/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Державної інспекції з
контролю за цінами в Київській області
на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.12.2010р. у
справі № 2-а-4476/10/1070 за позовом
Управління державного комітету
земельних ресурсів у м. Біла Церква
Київської області (правонаступник -
Відділ Держземагенства у м. Білій
Церкві Київської області) до Державної
інспекції з контролю за цінами в
Київській області третя особа
Держкомзем України про скасування
рішення про застосування економічних
санкцій, -

ВСТАНОВИЛА:

Управління Держкомзему у м. Білій
Церкві Київської області звернулось з
позовом до Державної інспекції з
контролю за цінами в Київській області
про визнання протиправними та
скасування рішення №26 від 01.03.2010 року
про застосування економічних санкцій
за порушення державної дисципліни цін
та припису №30 від 01.03.2010 року про
виконання законодавчих вимог щодо
усунення порушень державної
дисципліни.

Позовні вимоги Управління земельних
ресурсів у місті Біла Церква Київської
області обґрунтовані тим, що
відповідно до ст. 55 Господарського
кодексу України та ст., ст. 51, 52
Цивільного кодексу України до фізичних
осіб-підприємців застосовуються такі ж
норми та вимоги щодо здійснення
розрахунків, як і до юридичних осіб,
отже, застосування економічних санкцій
є неправомірним.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 27.05.2010р. в
задоволенні зазначеного позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.12.2010р.
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 27.05.2010р.
скасовано. Прийнято нове рішення яким
позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.12.2010р.
Державної інспекції з контролю за
цінами в Київській області звернулась
касаційною скаргою, у якій, посилаючись
на те, що при прийнятті зазначеного
судового рішення було порушено норми
матеріального та процесуального права,
просить її скасувати та залишити в силі
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 27.05.2010р.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги
та заперечень на касаційну скаргу,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, Державною інспекцією з
контролю за цінами в Київській області
була проведена перевірка Управління
земельних ресурсів у м. Біла Церква з
питань дотримання порядку формування,
встановлення та застосування цін та
тарифів в період з 01.02.2009 року по 31.01.2010
року. За результатами
якої було складено акт № 013 від 23.02.2010
року.

Перевіркою було встановлено що при
наданні платних послуг на замовлення
фізичних осіб - підприємців
застосовувались тарифи, розмір яких
перевищує законодавчо затверджені, в
результаті чого це призвело до
порушення державної дисципліни цін і
як наслідок, отримання необгрунтованої
виручки. На підставі зазначеного акту
перевірки, відповідачем було прийняте
спірне рішення та складено припис.

При прийнятті оскаржуваного рішення
Державна інспекція з контролю за
цінами керувалась ст.14 Закону України
«Про ціни та ціноутворення» та п., п. 1, 3,
8, 9 таблиці 6.1. спільного наказу
Державного комітету України по
земельних ресурсах, Міністерства
фінансів України та Міністерства
економіки України від 15.06.2001р. №
97/298/124 «Про затвердження Розмірів
оплати земельно-кадастрових робіт та
послуг».

Відповідно до п. 7 ст. 7 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» на підставі акта, який
складено за результатами здійснення
планового заходу, в ході якого виявлено
порушення вимог законодавства,
протягом п'яти робочих днів з дня
завершення заходу складається припис,
розпорядження або інший розпорядчий
документ про усунення порушень,
виявлених під час здійснення заходу.

Так, 01.03.2010р. Державною інспекцією з
контролю за цінами в Київській області
складено припис № 30 про вжиття
Управлінням земельних ресурсів у місті
Біла Церква Київської області протягом
тридцяти днів відповідних заходів
згідно чинного законодавства щодо
усунення допущених порушень порядку
формування та застосування тарифів та
недопущень в подальшій роботі порушень
державної дисципліни цін.

Згідно ст. 14 Закону України «Про ціни та
ціноутворення» вся необґрунтовано
одержана підприємством, організацією
сума виручки в результаті порушення
державної дисципліни цін та діючого
порядку визначення вартості
будівництва, що здійснюється із
залученням коштів Державного бюджету
України, бюджету Автономної Республіки
Крим, місцевих бюджетів, а також коштів
державних підприємств, установ та
організацій підлягає вилученню в доход
відповідного бюджету залежно від
підпорядкованості підприємства,
організації. Крім того, в позабюджетні
фонди місцевих Рад стягується штраф у
двократному розмірі необґрунтовано
одержаної суми виручки. Вказані суми
списуються з рахунків підприємств і
організацій в банківських установах за
рішенням суду. Особи, винні в порушенні
порядку встановлення та застосування
цін і тарифів, притягуються до
адміністративної або кримінальної
відповідальності.

У п. 6.1 спільного наказу Державного
комітету України по земельних
ресурсах, Міністерства фінансів
України та Міністерства економіки
України від 15.06.2001р. № 97/298/124 «Про
затвердження Розмірів оплати
земельно-кадастрових робіт та послуг»
(надалі - Розміри оплати) визначена
вартість консультацій і довідок за 1
годину або за один примірник документа
для фізичних та юридичних осіб.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що Управління земельних
ресурсів у місті Біла Церква Київської
області при наданні фізичним
особам-підприємцям довідок про грошову
оцінку земельних ділянок, підготовці
та наданні довідок про правовий статус,
кількісні та якісні характеристики
земельної ділянки, реєстрації
договорів купівлі-продажу, підготовці
висновків з надання земельної ділянки
у користування всупереч вимогам
чинного законодавства застосовувало
тарифи, встановлені для юридичних осіб.

Разом з тим, суд першої інстанції
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог не врахував вимог п., п. 2 та 5
Порядку виконання
земельно-кадастрових робіт і послуг,
які можуть виконувати та надавати
державні органи земельних ресурсів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 01.11.2000р. № 1619.

Так, у п. 2 вказаного Порядку, в редакції,
яка була чинною з 01.01.2007р. по 15.09.2008р.,
виконання земельно-кадастрових робіт
та надання послуг здійснюється на
платній основі відповідно до поданих
заяв та укладених договорів. Розгляд
таких заяв проводиться в порядку,
встановленому Держкомземом.

До того ж, п. 5 Порядку визначено
вичерпний перелік
земельно-кадастрових робіт і послуг та
передбачено надання цих послуг на
платній основі, зокрема, проведення
землевпорядних та землеоціночних
робіт, у тому числі грошова оцінка
земель та експертна грошова оцінка
земельних ділянок; надання
консультацій з питань оформлення прав
на земельні ділянки, державного
земельного кадастру, кількісної та
якісної характеристики земельних
угідь, економічної та грошової оцінки
земель, інших питань використання та
охорони земель.

Виконання земельно-кадастрових робіт
та надання послуг, вартість яких не
встановлено, здійснюється за цінами,
визначеними договорами. При цьому
розмір оплати цих робіт і послуг не
повинен перевищувати реальної
вартості їх підготовки (п. 6
Порядку).

Колегія суддів погоджується з
посиланням Управління земельних
ресурсів у місті Біла Церква Київської
області на положення ст. 55
Господарського кодексу України та ст.,
ст. 51, 52 Цивільного кодексу України та,
приймаючи до уваги обставини
адміністративної справи, приходить до
висновку про правомірність стягнення
плати з фізичних осіб-підприємців в
розмірі, встановленому для юридичних
осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Цивільного
кодексу України до підприємницької
діяльності фізичних осіб
застосовуються нормативно-правові
акти, що регулюють підприємницьку
діяльність юридичних осіб, якщо інше не
встановлено законом або не випливає із
суті відносин.

Поняття суб'єкта господарювання
визначено у ст. 55 Господарського
кодексу України, як громадяни України,
іноземці та особи без громадянства, які
зареєстровані відповідно до закону як
підприємці, та здійснюються
господарську діяльність, реалізуючи
господарську компетенцію (сукупність
господарських прав та обов'язків),
мають відокремлене майно і несуть
відповідальність за своїми
зобов'язаннями в межах цього майна,
крім випадків, передбачених
законодавством.

У п. 2 ч. 2 ст. 55 Господарського кодексу
України, визначено, що громадяни
України, іноземці та особи без
громадянства, які здійснюють
господарську діяльність та
зареєстровані відповідно до закону як
підприємці, є суб'єктами
господарювання.

Чинним законодавством України не
передбачено для суб'єктів
підприємницької діяльності (фізичних
осіб-підприємців) таких пільг, як
звільнення від сплати за надання
земельно-кадастрових робіт і послуг
або здійснення оплати таких послуг в
розмірах, встановлених для фізичних
осіб.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов вірного висновку, що обов'язок
фізичних осіб-підприємців сплачувати
за надання земельно-кадастрових робіт
і послуг не залежить від їхнього
перебування на спрощеній системі
оподаткування. Отже, рішення Державної
інспекції з контролю за цінами в
Київській області №26 від 01.03.2010 року
про застосування економічних санкцій
за порушення державної дисципліни цін
є безпідставним та необґрунтованим і
підлягає скасуванню.

Судова колегія дійшла висновку, що при
вирішенні справи судом апеляційної
інстанції вірно застосовані норми
матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують. За таких обставин
підстав для задоволення касаційної
скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судом
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної інспекції з
контролю за цінами в Київській області
відхилити, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14.12.2010р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: