Справа № 826/18057/13-а
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 лютого 2014 року № 826/18057/13-а

Колегія суддів Окружного
адміністративного суду міста Києва у
складі: головуючого судді Огурцова О.П.,
суддів Кобилянського К.М. та Кузьменка
В.А., розглянула в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Перша вантажна
компанія в

Україні»

до Міністерства доходів і
зборів України

про визнання недійсною
податкової консультації та
зобов'язання вчинити дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулось ТОВ «Перша
вантажна компанія в Україні» з позовом
до Міністерства доходів і зборів
України, в якому просило: 1) визнати
недійсною податкову консультацію
Міністерства доходів і зборів України
№ 12789/6/99-99-12-01-03-15 від 08 жовтня 2013
року надану за зверненням позивача
№ ГД-1397 від 27 серпня 2013 року; 2)
зобов'язати відповідача надати ТОВ
«Перша вантажна компанія в Україні»
податкову консультацію, що ґрунтується
на нормах чинного законодавства із
врахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що надана відповідачем
консультація не виконує своєї функції
щодо допомоги платники податків
стосовно практичного використання
конкретної норми закону або
нормативно-правового акту з питань
адміністрування податків чи зборів, не
ґрунтується на нормах чинного
законодавства, а тому підлягає
визнанню недійсною.

В наданих суду запереченнях
представник відповідача вказав, що
оскаржувана податкова консультація
була надана податковим органом
відповідно до вимог чинного
законодавства, посилаючись на
обставини, викладені в запереченнях
проти адміністративного позову.

22 січня 2014 року представниками
позивача та відповідача було заявлено
клопотання про розгляд справи в
порядку письмового провадження,
передбаченого ч. 4 статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України).

Відповідно до вимог ч. 4 статті 122 КАС
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

З огляду на зазначене та з урахуванням
вимог статті 122 КАС України, суд прийшов
до висновку про доцільність розгляду
справи у письмовому провадженні на
підставі наявних матеріалів справи.

Під час судового розгляду справи, суд,

В С Т А Н О В И В:

14 жовтня 2013 року позивачем було
отримано податкову консультацію в
передбаченому статтею 52 Податкового
кодексу України (далі - ПК України)
порядку від Міністерства доходів і
зборів України № 12789/6/99-99-12-01-03-15 від 08
жовтня 2013 року на запит ТОВ «Перша
вантажна компанія в Україні» № ГД-1397
від 27 серпня 2013 року щодо оподаткування
дивідендів, що виплачуються юридичній
особі-резиденту Російської Федерації.

У вказаній податковій консультації
Міністерство доходів і зборів України
зазначило, що для одержання права на
застосування положень пп. «а» п. 2
статті 10 (щодо умови застосування
ставки податку у розмірі 5%) Угоди між
Урядом України і Урядом Російської
Федерації про уникнення подвійного
оподаткування доходів і майна та
попередження ухилень від сплати
податків необхідно виконати умову
прямої інвестиції резидентом Росії в
мінімальній сумі 50 000 дол. США через
внесення коштів або майна в обмін на
корпоративні права, емітовані
українською юридичною особою.

Не погоджуючись з зазначеною
податковою консультацією відповідача,
позивач звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

За змістом пп. 14.1.172 п. 14.1 статті 14 ПК
України, податкова консультація -
допомога контролюючого органу
конкретному платнику податків
стосовно практичного використання
конкретної норми закону або
нормативно-правового акта з питань
адміністрування податків чи зборів,
контроль за справлянням яких покладено
на такий контролюючий орган.

Відповідно до пп. 17.1.7 п. 17.1 статті 17 ПК
України, платники податків мають право
оскаржувати в порядку, встановленому
цим Кодексом, рішення, дії
(бездіяльність) контролюючих органів
(посадових осіб), надані контролюючими
органами роз'яснення.

Зокрема, відповідно до пп. 53.3 статті 53
ПК України, платник податків може
оскаржити до суду як правовий акт
індивідуальної дії податкову
консультацію контролюючого органу,
викладену в письмовій або електронній
формі, яка, на думку такого платника
податків, суперечить нормам або змісту
відповідного податку чи збору.

Таким чином, у розумінні ПК України,
податкова консультація є правовим
актом індивідуальної дії, який містить
правову позицію державного органу щодо
застосування конкретних норм
податкового законодавства, та який
може бути оскаржено платником податків
у судовому порядку.

Згідно з п. 160.2 статті 160 ПК України,
резидент або постійне представництво
нерезидента, що здійснюють на користь
нерезидента або уповноваженої ним
особи (крім постійного представництва
нерезидента на території України)
будь-яку виплату з доходу з джерелом
його походження з України, отриманого
таким нерезидентом від провадження
господарської діяльності (у тому числі
на рахунки нерезидента, що ведуться в
національній валюті), крім доходів,
зазначених у п.п. 160.3-160.7 цієї статті,
зобов'язані утримувати податок з таких
доходів, зазначених у п. 160.1 цієї статті,
за ставкою в розмірі 15 відсотків їх
суми та за їх рахунок, який сплачується
до бюджету під час такої виплати, якщо
інше не передбачено положеннями
міжнародних договорів України з
країнами резиденції осіб, на користь
яких здійснюються виплати, що набрали
чинності.

Зазначена норма ПК України повністю
кореспондується з положеннями ч. 1, 2
статті 10 Угоди між Урядом України і
Урядом Російської Федерації про
уникнення подвійного оподаткування
доходів і майна та попередження
ухилень від сплати податків,
ратифікованої Верховною Радою України
06 жовтня 1995 року, відповідно до яких,
дивіденди, що сплачуються
підприємством однієї Договірної
Держави резиденту другої Договірної
Держави, можуть оподатковуватись у цій
другій Державі.

Однак такі дивіденди можуть також
оподатковуватись у Договірній Державі,
резидентом якої є підприємство, що
сплачує дивіденди, і відповідно до
законодавства цієї Держави, але якщо
одержувач дивідендів фактично має
право на них, податок, що стягується в
такому разі, не повинен перевищувати:

а) 5 процентів загальної суми
дивідендів, якщо резидент другої
Договірної Держави зробив внесок в
його акціонерний капітал (статутний
фонд) не менше 50 000 дол. США або
еквівалентну суму у національних
валютах Договірних Держав;

б) 15 процентів загальної суми
дивідендів у всіх інших випадках.

Відповідно до п. 103.4 статті 103 ПК
України, підставою для звільнення
(зменшення) від оподаткування доходів
із джерелом їх походження з України є
подання нерезидентом з урахуванням
особливостей, передбачених пунктами
103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому
агенту), яка виплачує йому доходи,
довідки (або її нотаріально
засвідченої копії), яка підтверджує, що
нерезидент є резидентом країни, з якою
укладено міжнародний договір України
(далі - довідка), а також інших
документів, якщо це передбачено
міжнародним договором України.

Виходячи з системного тлумачення
зазначених положень законодавства,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що для одержання права на
застосування положень статті 10
вказаної Угоди необхідно виконати
умову прямої інвестиції резидентом
Росії в мінімальній сумі 50 000 дол. США
через внесення коштів або майна в обмін
на корпоративні права, емітовані
українською юридичною особою. При
цьому мінімальна сума внеску,
встановленого у п. «а» ч. 2 статті 10
Угоди, може бути досягнута як в
результаті здійснення одноразової
інвестиції відповідного обсягу, так і в
результаті декількох інвестицій.

Враховуючи зазначене та оскільки до
такого ж висновку прийшов податковий
орган у наданій ТОВ «Перша вантажна
компанія в Україні» податковій
консультації, суд не вбачає ознак
протиправності у оскаржуваній
консультації Міністерства доходів і
зборів України за № 12789/6/99-99-12-01-03-15 від 08
жовтня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином позовні вимоги є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
11, 71, 94, 158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 КАС України
постанова набирає законної сили після
закінчення строку для її апеляційного
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 КАС України. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий суддя
О.П. Огурцов

Судді
К.М.
Кобилянський

В.А. Кузьменко