Справа № 9101/186837/2012
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2013-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2013 р. справа №
2а-4995/2011 Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Мельника В.В.

суддів: Нагорної
Л.М. Юхименка О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Комунарському району на
постанову Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 13.09.2011 року у
справі № 2-а-4995/11/0812 за позовом ОСОБА_1
до Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Комунарському району про
визнання дій неправомірними та
стягнення недотриманої суми
одноразової допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Комунарського районного
суду м.Запоріжжя з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Комунарському району (далі по
тексту - відповідач), в якому просив
визнати дії відповідача щодо не
проведення перерахунку та не виплаті
позивачу щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2007- 2011 роки в розмірах
передбачених ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплати позивачу суму
недоплаченої щорічної грошової
допомоги на оздоровлення з 2007 року по
2011 рік в розмірах передбачених ст. 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи » тобто із розрахунку п'яти
мінімальний заробітних плат по
щорічній допомоги на оздоровлення,
розрахунок здійснюється з урахуванням
виплачених сум та виходячи з розміру
заробітної плати, яка визначається на
момент виплат.

Постановою Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2011 року
адміністративний позов задоволено
частково; зобов'язано відповідача
здійснити нарахування та виплати
позивачу відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010- 2011 роки в розмірі 5- ти мінімальних
заробітних плат, з урахуванням раніше
виплачених сум.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 13.09.2011 року у справі №
2-а-4995/11/0812 скасувати та прийняти нову
постанову, якою відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог.

Дана адміністративна справа
розглянута апеляційним судом
відповідно до ст. 197
КАС України в порядку письмового
провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
та матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є
учасником ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи першої
категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1, виданого 30
грудня 1992 року.

Позивачу встановлено 2 групу
інвалідності, у зв'язку із хворобами,
які є наслідком ліквідації аварії на
Чорнобильській АЄС.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. 48 Закону №796 учасники
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС мають право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення, яка виплачується в таких
розмірах: інвалідам II групи,
дітям-інвалідам - п'ять мінімальні
заробітні плати;

Зі змісту ст. 1 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р.
№ 796-ХІІ, не вбачається будь-яких
обмежень щодо можливостей
застосування розміру мінімальної
заробітної плати з метою реалізації
норми статті 48 Закону № 796-ХІІ.

Враховуючи, що Закон України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" має вищу
юридичну силу ніж постанова Кабінету
Міністрів України № 562 від 12.07.2005 "Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", то
відповідач повинен був виплатити
щорічну допомогу на оздоровлення
позивачу виходячи з розмірів,
встановлених даним Законом.

Дане право позивача у 2008 році
обмежувалось положеннями Закону
України "Про державний бюджет" на
відповідний рік.

Проте, рішеннями Конституційного Суду
України № 10-рп від 22 травня 2008 року
положення даного закону визнані
неконституційними.

Отже, права відповідача відновлені
відповідно з 22.05.2008 року.

При цьому, на час звернення позивача до
суду ст. 99 Кодексу адміністративного
судочинства України був встановлений
шестимісячний строк для звернення до
суду.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач не навів поважних причин
пропуску строку.

Враховуючи, що про своє порушене право
позивач мав відомості під час кожного
отримання компенсації, то поважні
причини пропуску звернення до суду за
висновком суду відсутні, тому наслідки
пропуску строку звернення до суду
підлягають застосуванню. Тому його
позовні вимоги підлягають задоволенню
в межах шестимісячного строку
звернення до суду, тобто за 2011 рік,
оскільки позивач звернувся до суду в
травні 2010 року.

На час ухвалення рішення положення ст.
100 Кодексу адміністративного
судочинства України визначали
необхідність залишення позовних вимог
без розгляду за відсутності поважних
причин пропуску строку. Тому з
урахуванням положення ч. 2 ст. 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
позовні вимоги за 2010 рік необхідно
залишити без розгляду.

Положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» та
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» в частині надання
права Кабінету Міністрів України
встановлювати розмір соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань не можуть бути застосовані
до визначення розміру щорічної
допомоги на оздоровлення учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, оскільки Кабінет
Міністрів України не скористався
правом, наданим Законом України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» та
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» не прийняв у 2009 та у
2010 році відповідну постанову, а
постанова КМУ № 562 від 12.07.2005 року не
ґрунтується на положеннях Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» та Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік».

Враховуючи вищевикладене, відповідач
повинен був нарахувати та виплатити
позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення у 2010 році в розмірі
встановленому ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Тому, суд апеляційної інстанції вважає
за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, постанову суду
першої інстанції скасувати, та
прийняти нову про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 202, 205, 207
КАС України, суд, -

п о с т а н о в и В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Комунарському району - задовольнити
частково.

Постанову Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 13.09.2011 року у
справі № 2-а-4995/11/0812 - скасувати.

Позов задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період 2010 рік
включно - залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Комунарському району щодо нарахування
та виплати на користь ОСОБА_2 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2011 роки
неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Комунарському району здійснити
нарахування та виплату на користь
ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2011 рік, у
відповідності до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за
відрахуванням виплачених сум.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 3 (трьох) гривень 40 копійок.

Постанова суду набирає законної
сили відповідно до ст. 254 КАС України та
не підлягає оскарженню відповідно до
ч.10 ст. 183-2 КАС України.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
О.В. Юхименко