Справа № 2а-8659/09/0670
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/29347/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2

на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 24.06.2010

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 19.04.2011

у справі № 2а-8659/09/0670

за позовомФізичної особи - підприємця
ОСОБА_2доДержавної податкової
інспекції у м. Житомиріпроскасування
податкових
повідомлень-рішеньВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2
(далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_2)
звернулась до Житомирського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Житомирі (далі по тексту - відповідач,
ДПІ у м. Житомирі) про скасування
податкових повідомлень-рішень від
07.12.2009 № /0 та № /0, рішення від
07.12.2009 № /0 про застосування
штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 24.06.2010, яка
залишена без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 19.04.2011,
позов задоволено частково. Визнано
нечинним та скасовано рішення ДПІ в м.
Житомирі від 07.12.2009 № /0 про
застосування до ФОП ОСОБА_2 штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 400000,00 грн. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій про часткове
задоволення позову і прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити
повністю, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ДПІ у м. Житомирі з 28.10.2009 по
17.11.2009 було проведено планову перевірку
ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства за
період з 01.01.2008 по 30.06.2009, за
результатами якої був складений акт №
7408/17-1 від 17.11.2009, яким встановлено
порушення пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, пп. 7.3.1 п. 7.3,
пп. 7.4.1 та пп. 7.4.3 п. 7.4, пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян», пп. «а» п. 19.1 ст. 19
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб», пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», п. 1, п. 2 ст. 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», ст. 3, ст. 8 Закону
України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності».

На підставі акту перевірки 07.12.2009
відповідачем були прийняті: податкові
повідомлення-рішення № /0., яким
визначено суму податкового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб від підприємницької
діяльності в розмірі 232671,60 грн. і №
/0, якими визначено суму
податкового зобов'язання по податку на
додану вартість в розмірі 468651,00 грн. та
рішення про застосування штрафних
санкцій № /0 та № /0, якими до
позивача застосовані фінансові
санкції в розмірі 400000,00 грн. та 41,28 грн.
відповідно.

Колегія судів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо часткового задоволення позову з
огляду на наступне.

Перевіркою встановлено порушення ст. 13
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про прибутковий податок з громадян»,
пп. «а» п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб», пп.
5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого занижено
оподатковуваний доход за період з
01.01.2008 по 31.12.2008 на суму 1414176,00 грн. та за
період з 01.01.2009 по 30.06.2009 на суму 136968,00
грн., що призвело до не сплати податку з
доходів фізичних осіб в сумі 232671,60 грн.
в т.ч. за період з 01.01.2008 по 31.12.2008 на суму
212126,40 грн., за період з 01.01.2009 по 30.06.2009 -
на суму 20545,20 грн.

Зазначені порушення виникли в
результаті не правильного визначення
позивачем валового доходу,
відображеного в декларації про доходи,
з даними про суми валового доходу,
встановленими в ході перевірки (згідно
з виписками банку, приходних ордерів).
Так, позивачем занижено у 2008 році
доходну частину на 62191,00 грн. та
завищено в І півріччі 2009 року на 248667,00
грн., чим порушено ст. 13 розділу ІV
Декрету Кабінету Міністрів «Про
прибутковий податок з громадян» та пп.
«а» п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб».

У періоді, що перевірявся, позивач
формував валовий дохід по першій події,
а саме по відвантаженню (реалізації)
товару, а не по доходах, отриманих за
звітний період від продажу товарів.

Перевіркою повноти визначення валових
витрат за 2008 рік та І - ІІ квартали 2009
рік встановлено їх завищення на суму
1737620,00 грн. Порушення виникло в
результаті включення до складу валових
витрат суми коштів по товарах, які не
використовувались в оподатковуваних
операціях та відсутні в складі
залишків товару на кінець
перевіряємого періоду.

У абзаці 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» зазначено, що не належать
до складу валових витрат будь-які
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Перевіркою встановлено, що надані
позивачем квитанції прибуткових
касових операцій не можуть слугувати
документальним підтвердженням витрат
(сплати за отриманий товар), оскільки не
містили усіх реквізитів, а саме були
відсутні реєстраційні номера та мало
місце їх дублювання, тому не можуть
бути прийняті як документальне
підтвердження оплати за отриманий
товар у періоді, що перевірявся.
Висновки податкового органу з цього
приводу в судовому засіданні позивачем
не спростовано.

Крім того, позивач порушив пп. 3.1.1 п. 3.1
ст. 3, пп. 7.3.1 п. 7.3, пп. 7.4.1, 7.4.3 п. 7.4, пп. 7.7.1
п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», в результаті чого
встановлено заниження суми ПДВ до
сплати за період з 01.01.2008 по 30.06.2009 на
суму 312434,00 грн.

Перевіркою достовірності відображених
показників у поданих Деклараціях з
податку на додану вартість (рядки 1 - 8.4)
за період з 01.01.2008 по 30.06.2009 встановлено
завищення задекларованих суб'єктом
господарювання показників у рядку 1
Декларацій з податку на додану
вартість на загальну суму 19131,00 грн.
Порушення виникло в зв'язку з
включенням в повному обсязі надходжень
готівкових коштів на розрахункові
рахунки. Перевіркою відображених у
рядку 1 Декларацій з податку на додану
вартість показників за період 01.01.2008 по
30.06.2009 у загальній сумі 715067,00 грн.
встановлено, що на формування
показників мало вплив здійснення
операцій із гуртової торгівлі
сільськогосподарською технікою
запчастинами до сільськогосподарської
техніки через розрахунковий рахунок та
заготівку.

За таких обставин суд вважає, що
відповідач правомірно виніс податкове
повідомлення рішення від 07.12.2009 №
/0, яким визначено 232671,60 грн.
податку з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності та
податкове повідомлення рішення №
/0 від 07.12.2009 про донарахування
468651,00 грн. податку на додану вартість.
Тому в задоволенні позову щодо
визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень від 07.12.2009 року
№/0 та за № /0 від 07.12.2009 суд
відмовляє.

Щодо відмови в задоволенні позову в
частині вимог щодо скасування рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 07.12.2009 № /0 слід
зазначити наступне.

Оскаржуваним рішенням до позивача
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в сумі 41,28 грн. за порушення ст. 3
Закону України «Про патентування
деяких видів підприємницької
діяльності». Зокрема, в ході перевірки
встановлено, що позивач здійснював
підприємницьку діяльність без
придбання торгового патенту за
готівкові кошти в сумі 80000,00 грн. з
контрагентом СФГ «Магія».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності» об'єктом
правового регулювання згідно з цим
Законом є торговельна діяльність за
готівкові кошти, а також з
використанням інших форм розрахунків
та кредитних карток на території
України, діяльність з обміну
готівкових валютних цінностей
(включаючи операції з готівковими
платіжними засобами, вираженими в
іноземній валюті, та з кредитними
картками), а також діяльність з надання
послуг у сфері грального бізнесу та
побутових послуг.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності» суб'єкт
підприємницької діяльності в разі
здійснення роздрібної та оптової
торгівлі, діяльність у
торговельно-виробничій (громадське
харчування) сфері за готівкові кошти,
інші готівкові платіжні засоби та з
використанням кредитних карток
зобов'язаний придбати торговий патент,
чого позивач не дотримався. До видів
діяльності, що не потребують придбання
торгового патенту сфера його
діяльності не відноситься, а отже,
рішення податкового органу є
правомірним.

Щодо задоволення позову в частині
скасування рішення ДПІ в м. Житомирі
від 07.12.2009 № /0 про застосування до
позивача штрафних (фінансових) санкцій
в сумі 400000,00 грн. слід зазначити
наступне.

В п. 3.8 акту перевірки зазначено, що
позивач порушив ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», що полягає в здійсненні
підприємцем гуртової торгівлі
непродовольчими товарами без
застосування РРО на загальну суму 80000,00
грн. Згідно з п. 3.7 акту перевірки дане
порушення виникло в результаті
отримання готівки від СФГ «Магія»
12.08.2008 та 21.08.2008 по 40000,00 грн. відповідно.
За вказане порушення відповідачем було
прийнято рішення № /0 від 07.12.2009
про застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 400000,00
грн.

Проте, відповідач не врахував того, що
штрафні санкції за порушення норм
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» є одним з видів
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених нормами
Господарського кодексу України.

Статтею 250 Господарського кодексу
України встановлено, що
адміністративно господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніше як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності.

Оскільки річний строк, встановлений ст.
250 Господарського кодексу України,
закінчився, тому суди попередніх
інстанцій дійшли вірно висновку про
часткове задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та дано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 відхилити.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 24.06.2010 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 19.04.2011
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І.
СтепашкоСудді(підпис)С.Е.Острович
(підпис)М.О. Федоров