Справа № 9101/10886/2012
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2012-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2012 р. справа № 2а-10793/10/0470

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Юхименка О.В.

суддів: Мельника В.В.
Нагорної Л.М.

секретар судового засідання:
Бембінек Я.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу
Дніпропетровського обласного
відділення

Фонду соціального
захисту інвалідів,

на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду

від 02 грудня 2010 року

у справі № 2а-10793/10/0470

за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення

Фонду соціального
захисту інвалідів,

вул. Чкалова, 11,
м. Дніпропетровськ, 49101;

до відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Приват-Агро»,

вул. Леніна, 7, с.
Горького Дніпропетровського району,
52052;

про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,

встановив: Дніпропетровським обласним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів подано позов до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Приват-Агро» про стягнення 48.892,32 грн.
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2009
році та 1.613,70 грн. пені.

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд (суддя Єфанова
О.В.) своєю постановою від 02.12.2010р. у
позові відмовив.

Постанова суду мотивована відсутністю
вини в діях Відповідача. Товариством
були проведені всі організаційні
заходи щодо створення робочих місць
для працевлаштування інвалідів:
визначено посади, на яких доцільно
використовувати працю інвалідів, про
потребу в працівниках-інвалідах
Відповідач належним чином повідомляв
органи працевлаштування. Протягом 2009
року Ленінським районним центром
зайнятості видано 12 направлень для
працевлаштування осіб з обмеженими
можливостями на товариство, з них 9
осіб відмовились від працевлаштування,
2 особи не відповідають вимогам.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим актом, у поданій апеляційній
скарзі Дніпропетровське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, Позивач, вказує, що
виконанням нормативу робочих місць у
кількості, визначеній згідно з
частиною першою статті 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від 21
березня 1991 року N 875-XII, вважається
працевлаштування інвалідів, для яких
це місце роботи є основним. Факт
інформування центру зайнятості шляхом
подання звітів за формою 3-ПН вказує
лише про належне виконання вимог
законодавства про зайнятість
населення.

З огляду на приписи статті 20 цього
Закону підприємства, установи,
організації, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів санкції, сума яких
визначається в розмірі середньої
річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

При цьому, сплата зазначених санкцій не
ставиться в залежність від того, чи
вживав роботодавець необхідних,
передбачених законодавством заходів,
щодо працевлаштування інвалідів.

Просить постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов задовольнити.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Приват-Агро»,
Відповідач, скаргу оспорив. В
запереченнях на апеляційну скаргу
вказує на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Законодавство, на яке посилається
Відповідач, не було порушено.
Відповідачем на підприємстві у 2009 році
була створена необхідна кількість
робочих місць для інвалідів. А також
здійснювався підбір для
працевлаштування інвалідів, які б
могли виконувати роботи на
підприємстві, про що повідомлялось
Ленінський районний центр зайнятості
міста Дніпропетровська, шляхом
надсилання звітів про наявність
вакансій по формі № 3-ПН.

Відповідачем прийнято усі заходи щодо
працевлаштування інвалідів, тому
відсутні підстави для застосування до
Відповідача
адміністративно-господарських санкцій
та пені.

Просить постанову окружного
адміністративного суду у справі №
2а-10793/10/0470 залишити без змін. Апеляційну
скаргу - без задоволення.

Судовий розгляд адміністративної
справи здійснювався з повним
фіксуванням судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Обставини справи: За даними «Звіту про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2009 рік» (форма 10-ПІ річна):
середньооблікова чисельність штатних
працівників облікового складу
Товариства складала 587 осіб;

кількість робочих місць, призначених
для забезпечення працевлаштування
інвалідів, відповідно до 4% нормативу - 23
особи,

фактично на підприємстві у 2009 році
працевлаштовано 20 інвалідів.

Середньорічна заробітна плата
штатного працівника 16.297,44 грн.

Стягнення 48.892,32 грн. адміністративно
господарських санкцій та 1.613,70 грн.
пені, було предметом судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесені оскарженої
постанови, виходить з наступного.

У відповідності до статті 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від 21
березня 1991 року № 875-ХІІ, чим
обґрунтовує свої вимоги заявник
апеляційної скарги, підприємства,
установи, організації <…> де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації.

З огляду на приписи статті 238
Господарського кодексу України до
суб'єктів господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків, та за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності.

Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин, стаття 218 цього
Кодексу, є вчинене ним правопорушення у
сфері господарювання.

Відтак, при вирішенні питання про
правомірність стягнення
адміністративно-господарських санкцій
слід виходити із загальних норм права
відносно відповідальності за
порушення зобов'язань та встановлення
в діях або бездіяльності роботодавця
складу правопорушення з метою
застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій.

Елементами правопорушення є вина та
наявність причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.

Так, згідно до статті 18 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" від 21 березня 1991
року N 875-XII забезпечення прав інвалідів
на працевлаштування та оплачувану
роботу, в тому числі з умовою про
виконання роботи вдома, здійснюється
шляхом їх безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості. <…>
Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів, з огляду і
на приписи Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31 січня 2007 року N
70, роботодавці подають центру
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платників страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Згідно до частини 1 статті 18-1 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від 21
березня 1991 року N 875-XII, інвалід, який не
досяг пенсійного віку, не працює, але
бажає працювати, має право бути
зареєстрованим у державній службі
зайнятості як безробітний.

В силу частини 3 статті 18-1 цього Закону
державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Отже, за відсутності направлених для
працевлаштування інвалідів створення
робочого місця не видається можливим.

Водночас, Товариством з обмеженою
відповідальністю «Приват-Агро»,
створено атестаційну комісію для
проведення атестації робочих місць для
працевлаштування інвалідів, що
підтверджується наказами директора
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Приват-Агро» № 07 від
15.01.2009р. /а. с. 24/, № 136 від 01.10.2009р. /а. с. 25/.

Відповідач у 2009 році щомісячно подавав
до центру зайнятості звіти про
наявність вільних робочих місць за
формою 3-ПН, в яких були заявлені
вакантні посади для працівників, яким
встановлена інвалідність.

Крім того, матеріали справи містять
лист від 30.11.2010р. № 1500 Ленінського
районного центру зайнятості м.
Дніпропетровська, в якому зазначено, що
протягом 2009 р. на Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Приват-Агро» видано 12 направлень для
працевлаштування осіб з обмеженими
можливостями, з них 9 осіб відмовились
від працевлаштування, 2 особи не
відповідали вимогам.

Також, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Приват-Агро»
оголошувало набір людей на вакантні
місця для працевлаштування інвалідів
через засоби масової інформації, а саме
у газеті «Горячие вакансии» від 15.09.2009р.
та газеті «Работа плюс зарплата» від
08.09.2009р.

Таким чином, якщо роботодавець вжив
необхідних заходів для недопущення
господарського правопорушення, то
застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій, у зв'язку з наявністю
вакантних робочих місць для
працевлаштування інвалідів, не є
правильним.

Зазначені обставини досліджені судом
першої інстанції на підставі наданих в
судове засідання сторонами доказів. В
межах апеляційної скарги підстави для
скасування або зміни постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 02
грудня 2010 року у справі № 2а-10793/10/0470-
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції у порядку та
у строки, визначені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна