Справа № 824/2784/13-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/2784/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Лелюк О.П.
Суддя-доповідач: Драчук Т. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка
Ю.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
державного підприємства "Чернівецьке
лісове господарство" на постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 30 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом державного підприємства
"Чернівецьке лісове господарство" до
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Глибоцького районного управління
юстиції Коломійця В.К. про визнання
рішення неправомірним та зобов'язання
вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2013 року державне підприємство
"Чернівецьке лісове господарство"
звернулося в Чернівецький окружний
адміністративний суд із позовом до
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Глибоцького районного управління
юстиції Коломійця В.К. в якому просило
визнати неправомірною постанову
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Глибоцького районного управління
юстиції Коломійця В.К. про накладення
штрафу за невиконання виконавчого
листа №2а-457/10/2470 від 22 листопада 2013 року
та зобов'язати начальника відділу
державної виконавчої служби
Глибоцького районного управління
юстиції скасувати постанову про
накладення штрафу за невиконання
виконавчого листа №2а-457/10/2470 від 22
листопада 2013 року.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 30 грудня 2013
року в задоволенні даного
адміністративного позов було
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Представник позивача та представник
відповідача в судове засідання не
з'явилися і про причини своєї неявки не
повідомили, хоча були повідомлені
належним чином про місце, дату та час
слухання справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги колегія суддів визнала можливим
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 05 березня 2013 року Чернівецьким
окружним адміністративним судом
видано виконавчий лист по справі
№2а-457/10/2470, згідно якого зобов'язано
державне підприємство «Чернівецьке
лісове господарство» виконати пункт 2
вимоги Контрольно-ревізійного
управління в Чернівецькій області від
28 травня 2009 року №24-07-11/2936 щодо
відшкодування незаконних витрат на
суму 22308,62 грн.

02 серпня 2013 року державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Глибоцького районного управління
юстиції Коломієць В.К. прийняв
постанову ВП№39133269 про відкриття
виконавчого провадження з виконання
вказаного виконавчого листа, якою
боржнику запропоновано добровільно
виконати постанову суду до 09 серпня 2013
року.

За невиконання вимог виконавчого листа
№2а-457/10/2470 постановою державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Глибоцького
районного управління юстиції
Коломійця В.К. від 22 листопада 2013 року
ВП№39133269 на державне підприємство
«Чернівецьке лісове господарство»
накладено штраф у розмірі 680,00 грн.

Не погоджуючись з такою постановою,
позивач звернувся до суду з позовом і
вказав про те, що оскільки він
звернувся до суду апеляційної
інстанції із заявою про роз'яснення
судового рішення, що знаходилось на
виконанні в державній виконавчій
службі Глибоцького районного
управління юстиції, і про це було
відому відповідачу, останній не
повинен був приймати постанову про
накладення штрафу.

З даним твердженням позивача колегія
суддів погодитися не може з огляду на
наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
року № 606-XIV.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Згідно частини першої статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 75 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження. У
разі невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 89
Закону України «Про виконавче
провадження» у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
та рішення про поновлення на роботі
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

Таким чином, в разі самостійного
невиконання боржником судового
рішення у встановлений строк без
поважних на то причин, державний
виконавець зобов'язаний винести
постанову про накладення на такого
боржника штрафу.

Оскільки постанова про накладення
штрафу від 22 листопада 2013 року ВП№39133269,
що винесена на підставі статті 89 Закону
України «Про виконавче провадження»,
прийнята у зв'язку з невиконанням
боржником без поважних причин рішення
суду в добровільному порядку, колегія
суддів погоджується із судом першої
інстанції, що оскаржувана позивачем
постанова є правомірною і при
застосуванні до позивача санкцій,
передбачених частиною першою статті 89
Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
діяв на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

ДП "Чернівецьке лісове господарство"
мотивує свій позов тим, що державний
виконавець мав врахувати, що позивачем
було подано до суду апеляційної
інстанції заяву про роз'яснення
судового рішення, яке підлягало
примусовому виконанню, а тому не
повинен був виносити постанову про
накладення штрафу. Колегія суддів
зазначає, що дане твердження є
безпідставним та не грунтується на
законі, в зв'язку із чим не приймається
до уваги.

Також згідно статті 124 Конституції
України та статті 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові рішення, які набрали законної
сили, є обов'язковими для осіб, які
беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягають
обов'язковому виконанню на всій
території України.

Отже, доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону і підстав для
її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державного
підприємства "Чернівецьке лісове
господарство", - залишити без
задоволення, а постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від 30
грудня 2013 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Драчук Т. О.

Судді
Загороднюк А.Г.

Полотнянко Ю.П.