Справа № 2а-10801/11/1416
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-10801/11/1416

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Коваленко І.В. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва на постанову Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 16
серпня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва, в
якому просив суд зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
його пенсії із застосуванням показника
середньої заробітної плати за 2010 рік.

Постановою Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 16 серпня 2011 року
позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням суду першої інстанції
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права.

Виходячи з приписів п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, а також враховуючи те, що в
матеріалах справи достатньо доказів
для вирішення справи, вищезазначена
апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга
відповідача підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанцій,
позивач отримує пенсію за віком та
продовжує працювати.

Позивач звернувся до відповідача із
заявою про проведення перерахунку
пенсії як працюючому пенсіонеру згідно
ст. 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

На його звернення щодо розміру
перерахунку пенсії відповідач
повідомив, що при перерахунку пенсії
для розрахунку заробітку, з якого
обчислюється пенсія, була застосована
середня заробітна плата працівників,
зайнятих у галузях економіки України
за 2007 рік.

Позивач вважає, що відповідач при
перерахунку пенсії, повинен
застосовувати середню заробітну плату
за 2010 рік.

Вирішуючи справу та задовольняючи
позовні вимоги, суд першої інстанції
погодився з доводами позивача та
зазначив, що при перерахунку пенсії
позивача Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва повинно застосовувати
показник середньої заробітної плати за
2010 рік.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Так, колегія суддів наголошує, що
перерахунок пенсій працюючим
пенсіонерам, у зв'язку із збільшенням
середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки України та страхового стажу
регулюється пунктом 4 статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
від 09 липня 2003 року № 1058-IV
(з наступними змінами та доповненнями).

Вказана норма Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачає, що у разі якщо
застрахована особа після призначення
пенсії продовжувала працювати,
проводиться перерахунок пенсії з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсії. Кожний наступний
перерахунок пенсії проводиться не
раніш як через 2 роки після
попереднього перерахунку з
урахуванням страхового стажу після
призначення пенсій. Перерахунок пенсій
здійснюється із заробітної плати
(доходу), з якої була обчислена пенсія,
або за періоди страхового стажу
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону.

Наведена редакція існує після визнаних
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними), згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня
2008 року № 10-рп/2008 змін, внесених
підпунктом «б» підпункту 10 пункту 35
Розділу 2 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28 грудня 2007 року
№ 107-6.

Скасовані зміни надавали можливість
перераховувати пенсію із заробітної
плати за періоди страхового стажу,
зазначені в частині 1 статті 40 цього
Закону, із застосуванням показника
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка
відповідно до цього Закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії.

Аналізуючи відновлену (діючу) норму
абзацу 3 частини 4 статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
перерахунок пенсії здійснюється із
заробітної плати (доходу), з якої була
обчислена пенсія, або за періоди
страхового стажу зазначені в частині
першій статті 40 цього Закону.

Частина 1 статті 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачає, що для
обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 01
липня 2000 року, незалежно від перерв, та
за весь період страхового стажу
починаючи з 01 липня 2000 року.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» одним з
показників, який враховується в
формулі визначення заробітної плати
(доходу) для обчислення пенсії є
середня заробітна плата працівників,
зайнятих у галузях економіки України,
за календарний рік, що передує року
звернення не за перерахунком, а за
призначенням пенсії. При цьому, колегія
суддів зазначає, що термін «обчислення
пенсії» у правовому розумінні тотожний
терміну «призначення пенсії», а не
перерахунку.

Виходячи з наведеного при перерахунку
пенсії не підлягає врахуванню показник
середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачені страхові внески та яка
відповідно до Закону враховується для
призначення пенсії, за календарний рік,
що передує року перерахунку пенсії, у
зв'язку з визнанням даних змін до
Закону неконституційними, оскільки
приписами Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в редакції чинній з 22
травня 2008 року, застосування такого
показника при перерахунку пенсії не
передбачене.

Правове розуміння понять «середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки України» та
«показник середньої заробітної плати
працівників в середньому на одну
застраховану особу в цілому по Україні,
з якої сплачено страхові внески та яка,
відповідно до цього закону
враховується для обчислення пенсії за
календарний рік, що передує року
перерахунку пенсії» є різними
правовими категоріями.

Згідно змісту вищенаведених норм
законів правила частини 1 статті 40
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» при перерахунку пенсії
застосовуються з метою визначення
періоду страхового стажу, за який може
бути обчислена заробітна плата (дохід),
а частина 2 цієї ж статті передбачає
формулу для обчислення, а не
перерахунку пенсії з застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки України.

Виходячи з наведеного середня
заробітна плата працівників, зайнятих
в галузях економіки України, за
календарний рік, що передує року
звернення за призначенням пенсії,
використовується як складова для
призначення пенсії відповідно до ч. 2
ст. 40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» і є величиною постійною
не змінною при перерахунку пенсії, на
відміну від інших показників, які
використовуються при визначенні
заробітної плати (доходу)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Тобто, під час перерахунку
пенсії величина середньої заробітної
плати (доходи) враховується та, яка
використовувалася під час призначення
пенсії.

Враховуючи наведене, правові підстави
для перерахунку пенсії позивача із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки за 2010 рік відсутні,
вказаний показник середньої
заробітної плати застосовується
виключно для призначення пенсії,
застосування його для перерахунку є
безпідставним.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до помилкового висновку про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог, оскільки відповідачем за заявою
позивача був проведений перерахунок
пенсії відповідно діючого
законодавства, що не заперечується
позивачем.

При цьому, вирішуючи питання щодо
наявності правових підстав для
перерахунку пенсії позивача із
застосуванням показника середньої
заробітної плати за 2010 рік, колегія
суддів враховує, що Верховний Суд
України вже вирішував питання щодо
правильного застосування зазначених
норм матеріального права при розгляді
інших справ. Так, зокрема, у постановах
Верховного Суду України від 12 та 26
червня 2012 року, 04 грудня 2012 року, від 17
вересня 2013 року (№№ 21-187а12, 21-195а12, 21-371а12,
21-214а13 відповідно) міститься висновок,
згідно з яким перерахунок пенсії на
підставі частини 4 статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
здійснюється із застосуванням
показника середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
економіки України, та розраховується
за формулою, наведеною в частині 2
статті 40 цього Закону. При такому
перерахунку зазначений показник
середньої заробітної плати
залишається незмінним, тобто таким,
яким він був на час призначення пенсії.

Враховуючи вище викладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції при розгляді справи порушено
норми матеріального права, не повно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи та висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи, що в свою чергу призвело до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судове рішення відповідно до
вимог п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
підлягає скасуванню з прийняттям по
справі нової постанови про відмову у
задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва на постанову
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 16 серпня 2011 року -
задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 16 серпня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.
Миколаєва про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту постановлення,
є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/