Справа № К/9991/32078/11-С
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/32078/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Мойсюка
М.І., Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
Виконавчої дирекції Чернівецького
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності до приватного
підприємця ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості по штрафних
(фінансових) санкціях,-

в с т а н о в и в :

У травні 2009 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив стягнути з відповідача штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 4143,00 грн.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 11 серпня 2009
року, яку залишено без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 4 травня 2011
року, у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення цих судів та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що позивач пропустив строк на
звернення до суду.

Судами встановлено, що у 2003 році
позивачем здійснено перевірку
правильності нарахування,
своєчасності і повноти сплати
страхових внесків та цільового
використання коштів приватним
підприємцем ОСОБА_4, за результатами
якої складено акт із зазначенням
допущених порушень.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
№2240-ІІІ від 18.01.2001 року (далі - Закон
№2240-ІІІ) прийнято рішення №58 від
24.03.2003 року про застосування до
відповідача штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 4143,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
Виконавчої дирекції Чернівецького
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, ОСОБА_4 оскаржив
його у судовому порядку. Справа була
розглянута судами 3-х попередніх
інстанцій, але Верховним Судом України
було прийнято рішення від 25.03.2008 року,
яким у задоволенні позову відмовлено.

Як вже зазначалося, Виконавча дирекція
Чернівецького обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
звернулась до суду із даним позовом
12.05.2009 року.

За правилами абз.2, 4 ч.1 ст.30 Закону
№2240-ІІІ у разі несвоєчасної сплати
страхових внесків страхувальником, у
тому числі через ухилення від
реєстрації як платника страхових
внесків, або неповної їх сплати
страхувальник сплачує суму
донарахованих контролюючим органом
страхових внесків (недоїмки), штраф та
пеню. За неповну сплату страхових
внесків на страхувальника
накладається штраф у розмірі
прихованої (заниженої) суми заробітної
плати, на яку відповідно до цього
Закону нараховуються страхові внески,
а в разі повторного порушення - у
трикратному розмірі зазначеної суми.

Згідно ч. 2 ст. 30 Закону №2240-ІІІ не
сплачені в строк страхові внески, пеня
і штраф стягуються в доход Фонду із
страхувальника у безспірному порядку.
Строк давності в разі стягнення
страхових внесків, пені та фінансових
санкцій, передбачених цією статтею, не
застосовується.

До 1 вересня 2005 року спори за позовами
суб'єктів владних повноважень до
суб'єктів підприємницької діяльності
про стягнення в доход бюджетів сум
штрафних (фінансових) санкцій,
накладених за порушення встановлених
правил господарювання
(адміністративно-господарських
санкцій, розглядалися за правилами
господарського судочинства.
Господарським процесуальним кодексом
України строки для звернення до суду з
позовом встановлені не були. За
аналогією закону до таких вимог
застосовувався загальний строк
позовної давності.

З набранням з 1 вересня 2005 року чинності
Кодексом адміністративного
судочинства України обрахування
строку для звернення до
адміністративного суду за захистом
порушеного права, свобод чи законних
інтересів повинно розпочинатися з цієї
дати за умови, якщо до набрання
чинності цим Кодексом встановлений
законом строк для звернення до суду не
пропущений.

Відповідно до частин 1,2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції чинній на момент подання
позову) адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Виходячи з рівності усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом як принципу здійснення
правосуддя в адміністративних судах
(пункт 3 ст. 7 Кодексу адміністративного
судочинства України), правила статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України поширюються і на звернення до
адміністративного суду суб'єкта
владних повноважень з позовом у
випадках, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що ст. 30 Закону №2240-ІІІ
регулює питання непоширення строків
давності на застосування контролюючим
органом стягнення недоїмки, пені та
штрафів, а не на їх стягнення в судовому
порядку. Таке стягнення здійснюється в
межах строків звернення, встановлених
статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Оскільки, позивач звернувся до суду
12.05.2009 року, про що свідчить дата на
штемпелі Чернівецького окружного
адміністративного суду, тобто поза
межами строку, встановленого статтею 99
Кодексу адміністративного судочинства
України, то суди першої і апеляційної
інстанцій дійшли правильного висновку
щодо пропуску позивачем строку на
звернення до суду з позовом.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується із висновками цих судів
про відмову у задоволенні позову,
оскільки такі ґрунтуються на
правильному застосуванні норм
матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги зроблених
судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування чи
зміни оскаржених судових рішень не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Виконавчої дирекції
Чернівецького обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
залишити без задоволення, а постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 11 серпня 2009
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 4 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

М.І. Мойсюк

Ю.К. Черпак