Справа № К/9991/30663/11-С
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2014-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2014 р. м. Київ
К/9991/30663/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого: Бившевої Л.І.,

суддів: Бухтіярової І.О., Приходько І.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції Ленінському
районі міста Запоріжжя

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 22 липня 2010
року

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2011 року

у справі № 2а-3330/10/0870

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «АКСІ-ТРЕЙД»

до Державної податкової інспекції у
Ленінському районі місті Запоріжжя

про скасування акту та зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «АКСІ-ТРЕЙД» (далі -
позивач) звернулось до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Ленінському районі міста Запоріжжя
(далі - відповідач) про визнання
протиправним та скасування акту про
анулювання реєстрації ТОВ «АКСІ-ТРЕЙД»
як платника податку на додану вартість
від 25 травня 2010 року № 207 та
зобов'язання ДПІ у Ленінському районі
м. Запоріжжя відновити реєстрацію ТОВ
«АКСІ-ТРЕЙД» як платника податку на
додану вартість з моменту проведення
анулювання свідоцтва, а саме - з 25
травня 2010 року.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 22 липня 2010
року позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано акт ДПІ у
Ленінському районі м. Запоріжжя про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість від 25 травня
2010 року № 207. Зобов'язано ДПІ у
Ленінському районі м. Запоріжжя
відновити ТОВ «АКСІ-ТРЕЙД» реєстрацію
платника податку на додану вартість
ТОВ «АКСІ-ТРЕЙД» з моменту проведення
анулювання свідоцтва, а саме - з 25
травня 2010 року. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь ТОВ
«АКСІ-ТРЕЙД» 3,40 грн. судового збору.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2011 року, постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 22 липня 2010
року залишено без змін.

В касаційній скарзі ДПІ у Ленінському
районі м. Запоріжжя, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального права,
просить скасувати постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 22 липня 2010
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2011 року і ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів,
враховуючи межі касаційної скарги,
дійшла висновку, що касаційна скарга
ДПІ у Ленінському районі м. Запоріжжя
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість №
11713908 форми № 2-Р на бланку серії НБ №
255093, 11 липня 2003 року ТОВ «АКСІ-ТРЕЙД»
було зареєстроване як платник податку
на додану вартість.

Комісією, створеною відповідно до
наказу ДПІ у Ленінському районі м.
Запоріжжя від 19 вересня 2008 року № 677 (зі
змінами від 28 вересня 2009 року № 787), було
прийняте рішення про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість ТОВ «АКСІ-ТРЕЙД» відповідно
до підпункту «в» пункту 9.8 статті 9
Закону України «Про податок на додану
вартість», розпорядження Кабінету
міністрів України від 09 вересня 2009 року
№ 1120-р, про що було складено акт про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість № 207 від 25
травня 2010 року. В акті було зазначено,
що комісією установлено факт
виписування податкових накладних,
згідно якими платник податку на додану
вартість - постачальник товарів (робіт,
послуг) не задекларував податкові
зобов'язання. При цьому, в акті також
було зазначено, що платник податку
подає податкові декларації з податку
на додану вартість та не має
податкової заборгованості з податку на
додану вартість на дату складання акту.

Суд першої інстанції,
задовольняючи позовні вимоги, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що податковий орган не надав доказів
наявності підстав для анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість у відповідності до положень
підпункту «в» пункту 9.8 статті 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість», з врахуванням того, що
позивач не реєструвався як платник
єдиного податку, не був та не є
суб'єктом інших спрощених систем
оподаткування, які визначають
особливий порядок нарахування чи
сплати податку на додану вартість,
відмінний від тих, що встановлені
Законом України «Про податок на додану
вартість», немає рішення суду про
звільнення позивача від сплати податку
на додану вартість, не має будь-яких
інших передбачених Законом підстав для
твердження, що позивач став суб'єктом
іншої спрощеної системи оподаткування,
що тягне анулювання його реєстрації як
платника податку на додану вартість.

Судова колегія погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
виходячи з наступного.

Питання анулювання свідоцтва платника
податку на додану вартість визначено
пунктом 9.8 статті 9 Закону України «Про
податок на додану вартість» (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин).

Зокрема, відповідно до зазначеного
Закону наказом ДПА України від 01
березня 2000 року № 79 затверджено
Положення про реєстрацію платників
податку на додану вартість (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин).

Згідно пункту 25 Положення про
реєстрацію платників податку на додану
вартість, затвердженого наказом ДПА
України від 01 березня 2000 року № 79 (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), реєстрація
платників податку на додану вартість
діє до дати її анулювання, яке
відбувається у випадках, визначених
пунктом 9.8 статті 9 Закону.

Відповідно до підпункту «в» пункту 9.8
статті 9 Закону України «Про податок на
додану вартість» (у редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), реєстрація діє до дати
її анулювання, яка відбувається у
випадках, якщо особа, зареєстрована як
платник податку, реєструється як
платник єдиного податку або стає
суб'єктом інших спрощених систем
оподаткування, які визначають
особливий порядок нарахування чи
сплати податку на додану вартість,
відмінний від тих, що встановлені цим
Законом, чи звільняють таку особу від
сплати цього податку за рішенням суду
або з будь-яких інших причин.

Отже вищезазначеним підпунктом
визначено виключні підстави для
анулювання реєстрації особи як
платника податку на додану вартість, а
саме - реєстрація як платника єдиного
податку або як суб'єкта інших спрощених
систем оподаткування.

Таким чином, згадані у наведеній вище
нормі Закону інші причини стосуються
виключно можливих підстав з яких
платник податку звільняється від
сплати податку на додану вартість.
Такими причинами можуть бути судове
рішення, нормативний чи інший акт
компетентного органу, внаслідок якого
платник податку на додану вартість
втрачає обов'язок з нарахування та/або
сплати цього податку.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли
правомірного висновку, з яким
погоджується суд касаційної інстанції,
що доказів наявності підстав для
анулювання реєстрації позивача як
платника податку на додану вартість,
передбачених підпунктом «в» пункту
9.8.ст. 9 Закону України «Про податок на
додану вартість», а також відповідних
підтвердних документів (відомостей), у
відповідності до положень підпункту
25.2.1 Положення про реєстрацію платників
податку на додану вартість,
затвердженого наказом ДПА України від
01 березня 2000 року № 79, відповідач суду
не надав.

При цьому, колегія суддів вказує, що
відповідно до частини 1 статті 67
Конституції України кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Згідно з частиною 3 статті 1 Закону
України «Про систему оподаткування» (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) ставки,
механізм справляння податків і зборів
(обов'язкових платежів), за винятком
особливих видів мита та збору у вигляді
цільової надбавки до діючого тарифу на
електричну та теплову енергію, збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ
для споживачів усіх форм власності, і
пільги щодо оподаткування не можуть
встановлюватися або змінюватися
іншими законами України, крім законів
про оподаткування

За приписами пункту 11.4 статті 11 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
зміни порядку оподаткування податком
на додану вартість можуть
здійснюватися лише шляхом внесення
змін до цього Закону окремим законом з
питань оподаткування цим податком. У
разі якщо іншим законом, незалежно від
часу його прийняття, встановлюються
правила оподаткування цим податком,
відмінні від зазначених у цьому Законі,
пріоритет мають норми цього Закону.

Таким чином, судами попередніх
інстанцій правомірно не взято до уваги
визначену податковим органом підставу
для анулювання реєстрації позивача як
платника податку на додану вартість, а
саме - розпорядження Кабінету
міністрів України від 09 вересня 2009 року
№ 1120-р, оскільки виключно нормами
пункту 9.8 статті 9 Закону України «Про
податок на додану вартість» (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) визначенні
підстави для анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна
скарга Державної податкової інспекції
у Ленінському районі міста Запоріжжя
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова Запорізького окружного
адміністративного суду від 22 липня 2010
року та ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2011 року підлягають
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі міста Запоріжжя залишити без
задоволення, а постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 22
липня 2010 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеному
статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: _____________________
Л.І. Бившева

Судді:
_____________________ І.О. Бухтіярова

_____________________ І.В. Приходько