Справа № 827/3091/13-а
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 827/3091/13-а

17.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Кобаля М.І.,

суддів Курапової З.І. ,

Воробйової С.О.

секретар судового засідання
Чумаченко Н.Г.

за участю сторін:

представник позивача, ОСОБА_2- ОСОБА_5,
діє в інтересах позивача на підставі
договору про надання правової допомоги
від 11.12.2013, посвідчення адвоката № 141
від 22.04.2010;

представник відповідача,
Севастопольської міської державної
адміністрації- не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином та своєчасно, до початку
судового засідання надав суду
клопотання про розгляд справи у його
відсутність;

представник третьої особи,
Севастопольської міської ради-
Сирський Сергій Валентинович,
довіреність № 03-15/18 від 08.01.14;

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь (суддя Шаповал І.І. ) від
26.12.13 у справі № 827/3091/13-а

за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)

до Севастопольської міської державної
адміністрації (вул. Леніна,
2,Севастополь,99011)

третя особа:

Севастопольська міська рада (вул.
Леніна, 3,м.Севастополь,99011)

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11.12.2013 ОСОБА_2 звернулася до суду з
вказаним позовом в якому просила суд
зобов'язати Севастопольську міську
державну адміністрацію (далі СМДА)
винести розпорядження про погодження
Позивачу проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд (присадибна ділянка) та передачу
у власність гр. ОСОБА_2 земельної
ділянки пл.0,1га, яка розташовану за цією
ж адресою.

Вимоги позивача обґрунтовані тим,
що раніше Севастопольською міською
державною адміністрацією було
прийнято розпорядження від 16.04.2010 р. №
1052-р, яким позивачеві було надано згоду
на розробку проекту землеустрою з
відведення спірної земельної ділянки.
Також позивач повідомляє, що на
підставі цього розпорядження він
здійснював замовлення проекту
землеустрою, який був розроблений
землевпорядною організацією, який
проект було погоджено Державним
управлінням охорони навколишнього
природного середовища в місті
Севастополі, Головним управлінням
Держземагенства в м. Севастополі
Відділом служби охорони культурної
спадщини Управління культури і
туризму, Управлінням містобудування і
архітектури, та було виготовлено
містобудівне обґрунтування розміщення
об'єкту містобудування.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополь від 26.12.2013 у задоволенні
позову ОСОБА_2 до Севастопольської
міської державної адміністрації, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - Севастопольська
міська рада про зобов`язання вчинити
певні дії, - відмовлено.

Не погодившись з зазначеним
судовим рішенням, ОСОБА_2, позивач у
справі, посилаючись, зокрема, на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
звернулася з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову
Окружного адміністративного суду
міста Севастополь від 26.12.2013 та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити.

У судовому засіданні
представник позивача вимоги
апеляційної скарги підтримав у повному
обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник третьої особи заперечував
проти задоволення апеляційної скарги з
підстав її безпідставності та
необґрунтованості, вважає, що
постанова суду першої інстанції
винесена з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить залишити постанову суду
першої інстанції без змін, як законну
та обгрунтовану.

Представник відповідача до початку
судового засідання надав суду
клопотання про розгляд справи у його
відсутність.

Колегія суддів, заслухавши
пояснення сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи
розпорядженням СМДА № 1052-р від 16.04.2010
позивачу було надано дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
орієнтовною площею 0,1 га для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд (присадибна ділянка) за адресою:
АДРЕСА_2 (а.с.9).

На підставі вказаного
розпорядження позивачем було
замовлено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки «для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна
ділянка)», який в подальшому був
узгоджений відповідно до вимог ст. 186-1
Земельного кодексу України (а.с.10-17).
Згідно з витягом з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку № НВ013 від 23.07.2013 року в
графі «форма власності» зазначено -
державна власність.

Розглянувши заяву позивача щодо
прийняття рішення про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки та передачі її у
власність та надані ним документи,
листом від 11.11.2013 за вих.С-596/1 відповідач
відмовив у задоволенні вказаної
заяви, оскільки у відповідності до ст.122
Земельного кодексу України
розпорядження землями територіальної
громади м. Севастополя належить до
виключної компетенції
Севастопольської міської ради (а.с.8).

Відмовляючи у задоволенні позову
суд першої інстанції виходив з
необґрунтованості вимог позивача а
також з відсутності повноважень у
відповідача по справі- СМДА
розпоряджатися земельною ділянкою, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_2

Із висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів,
оскільки вважає їх правильними,
заснованими на фактичних обставинах і
вимогах законів, що регулює дані
правовідносини, водночас звертаючи
увагу на наступне.

Порядок розпорядження землями
України, у тому числі повноваження
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування встановлено
нормами Земельного кодексу України.
Відповідно до ст.9 ЗК України до
повноважень СМР ради у галузі
земельних відносин на їх території
належить розпорядження землями
територіальної громади міста, та
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Відповідно до п.12 Перехідних
положень Земельного кодексу України на
час прийняття розпорядження СМДА №1052-р
від 16.04.2010, розпорядження землями в
місті Севастополі до розмежування
земель державної та комунальної
власності, здійснює Севастопольська
міська Рада.

Спірна земельна ділянка,
розташована за адресою: АДРЕСА_2 тобто
розташована в межах міста Севастополя.
На час прийняття вказаного
розпорядження землі державної і
комунальної власності в місті
Севастополі не було розмежовано.
Розпорядження землями в межах міста
Севастополя, у тому числі і спірною
земельною ділянкою по АДРЕСА_2 здійснює
єдиний суб'єкт - Севастопольська міська
Рада.

На даний час повноваження з
розпорядження землями, у тому числі
землями населених пунктів, встановлено
нормами Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо розмежування земель
державної та комунальної власності».
Повноваження з розпорядження землями
після набрання чинності Законом
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності» від 06.09.2012 №5245
-VI встановлені пунктами 3,4 Перехідних
положень даного Закону.

Так, відповідно до пункту 3 Перехідних
положень даного Закону з дня набрання
чинності цим Законом землями
комунальної власності відповідних
територіальних громад вважаються:

а) земельні ділянки: на яких
розташовані будівлі, споруди, інші
об'єкти нерухомого майна комунальної
власності відповідної територіальної
громади; які перебувають у постійному
користуванні органів місцевого
самоврядування, комунальних
підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в
межах відповідних населених пунктів,
крім земельних ділянок приватної
власності та земельних ділянок,
зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту
4 цього розділу.

Відповідно до пункту 4 Перехідних
положень даного Закону у державній
власності залишаються:

а) розташовані в межах населених
пунктів земельні ділянки: на яких
розташовані будівлі, споруди, інші
об'єкти нерухомого майна державної
власності;

які перебувають у постійному
користуванні органів державної влади,
державних підприємств, установ,
організацій, Національної академії
наук України, державних галузевих
академій наук; які належать до земель
оборони;

б) земельні ділянки, що
використовуються Чорноморським флотом
Російської Федерації на території
України на підставі міжнародних
договорів, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, розпорядження
спірною земельною ділянкою як на
момент прийняття розпорядження від
16.04.2010 № 1052-р так і на даний час
відноситься до виключних повноважень
Севастопольської міської Ради, що і
було вірно встановлено судом першої
інстанції.

Посилання позивача в
обґрунтування позову на ту обставину,
що раніше відповідачем вже приймалося
розпорядження від 16.04.2010 № 1052-р, яке
відноситься до розпорядження землями
згідно частини 6 статті 118 Земельного
кодексу України, а тому має бути
прийнято саме відповідачем, є
безпідставними з огляду на те, що
статтею 19 Конституції України
встановлено обов'язок органів
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадових осіб
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, при
цьому акти суб'єктів владних
повноважень повинні прийматися у
відповідності до норм законодавства,
діючого на час їх прийняття.

Отже, якщо позивач просить суд
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень вчинити певні дії, які не
входять до кола його повноважень,
встановленим законом, то такі позовні
вимоги не можуть бути задоволені.

Стосовно доводів позивача про
віднесення земельної ділянки за даними
Державного земельного кадастру до
державної форми власності суд першої
інстанції вірно виходив з наступного.

Так, повноваження з розпорядження
землями після набрання чинності Закону
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності» встановлені
пунктами 3,4 Перехідних положень даного
Закону. Особливості державної
реєстрації речових прав на земельні
ділянки державної та комунальної
власності встановлені статтею 4-1
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень".

Відповідно до ч.1 ст.4-1 цього
Закону рішення органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування про передачу земельних
ділянок у власність або користування
(постійне користування, оренда,
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис), користування чужою
земельною ділянкою для забудови
(суперфіцій), сервітут) приймається без
здійснення державної реєстрації права
держави чи територіальної громади на
такі земельні ділянки, крім випадків,
коли право власності на земельні
ділянки державної або комунальної
власності вже зареєстровано в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно. Враховуючи те, що
спірна земельна ділянка раніше не була
відведеною, тому право комунальної
власності на неї не було зареєстровано.

За даними Державного земельного
кадастру усі землі, які до набрання
чинності Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо розмежування земель
державної та комунальної власності» не
були розмежовані на землі державної і
комунальної власності (до яких
відносяться усі землі в межах міста
Севастополя, не передані в приватну
власність), відносяться до земель
загальнодержавної власності (не
розмежованої).

Тому запис у графі витягу з
Державного земельного кадастру про те,
що спірна земельна ділянка відноситься
до державної власності - не визначає, що
спірна земельна ділянка раніше була
відведена і передана в державну
власність згідно пункту 4 Перехідних
положень Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо розмежування земель
державної та комунальної власності».
Спірна земельна ділянка, як така, що
розташована в межах міста Севастополя,
згідно п. З Перехідних положень
вказаного Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо розмежування земель
державної та комунальної власності»
відноситься до земель комунальної
власності, державна реєстрація права
комунальної власності на яку не була
здійснена згідно ч. 1 ст. 4-1 зазначеного
вище Закону.

Стаття 19 Конституції України
передбачає обов'язок органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Виходячи із критерії оцінки рішень, дії
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які викладені в ч.3 ст.2
Кодексу адміністративного
судочинства, суб'єкти владних
повноважень для реалізації своїх
функції повинні діяти з дотримання
встановленої законом процедури
прийняття рішення; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між буд-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілям, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахування права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Оцінюючи рішення та дії
Севастопольської міської державної
адміністрації, як суб'єкта владних
повноважень, її посадових і службових
осіб через призму вищезазначених
критеріїв, колегія суддів не вбачає у
діях відповідача будь-яких порушень
хоча б одного із вищенаведених
критеріїв.

За встановлених обставин, керуючись
приписами ст. 19 Конституції України та
ст. ст. 70, 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження,
не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права,
а отже не спростовують правильності
прийнятого судом першої інстанції
рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що
висновки суду першої інстанції не
суперечать діючому законодавству, є
обґрунтованими, прийнятими на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому, з урахуванням положень
статті 200 Кодексу адміністративного
судочинства України, залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
судове рішення без змін.

Керуючись статтями 195, 196, пунктом 1
частини першої статті 198, статтею 200,
пунктом 1 частини першої статті 205,
статтями 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополь (суддя Шаповал
І.І. ) від 26.12.13 у справі № 827/3091/13-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення згідно з частиною п'ятою
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення ухвали в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Повний текст судового рішення
виготовлений 24 лютого 2014 р.

Головуючий суддя підпис
М.І. Кобаль

Судді підпис
З.І.Курапова

підпис С.О. Воробйова

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
М.І. Кобаль