Справа № 9101/34760/2011
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2012-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2012 р. справа № 2а-267/10

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Мельника В.В.

суддів: Нагорної Л.М.
Юхименка О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на ухвалу Криничанського районного
суду Дніпропетровської області від 24
листопада 2010 року у справі № 2а-267/10 за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Криничанському районі
Дніпропетровської області про
визнання дій органу державної влади
незаконними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач)
звернулася до Царичанського районного
суду Дніпропетровської області з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Царичанському районі
Дніпропетровської області (далі по
тексту відповідач), в якому просила
визнати протиправною діяльність
відповідача по невиплаті позивачу
підвищення до пенсії відповідно ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни»за період 09.07.2007 року по
31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з
01.01.2009 року по 30.11.2010 року; зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплату пенсії з підвищенням її на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
виходячи з розміру, встановленого ч.1
ст. 28 Закону України «про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

24 листопада 2010 року ухвалою
Криничанського районного суду
Дніпропетровської області (суддя
-Берелет В.В.) позовну заяву в частині
позовних вимог за період з 09.07.2007 року
по 18.05.2010 року залишено без розгляду.

Позивач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на те, що факт
порушення прав був йому невідомим,
просить ухвалу суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове рішення про
відкриття провадження по справі за
адміністративним позовом позивача.
Крім того, позивач зазначає, що перебіг
строку звернення до суду в даному
випадку має опосередковуватися ч. 4 ст.
99 КАС України, посилається на те, що ст.
99 КАС України звужує права позивача, що
суперечить ст. 58 Конституції України.

Дана адміністративна справа
розглянута апеляційним судом
відповідно до ст. 197 КАС України в
порядку письмового провадження.

Колегія суддів переглядає справу в
межах доводів апеляційної скарги
позивача.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
та матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Щодо посилань позивача на ту обставину,
що факт змін законодавства йому був
невідомим, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що законодавство,
яке опосередковує спірні
правовідносини публікувалося у
встановленому порядку, у відповідності
до вимог ст. 94 Конституції України і
мало бути відомим позивачу. Тому
колегія суддів не приймає до уваги дане
твердження позивача. З цих же підстав
не приймаються до уваги посилання
позивача на необхідність
застосовування в даній справі ч. 4 ст. 99
КАС України, оскільки ч.2 ст. 99 КАС
України встановлено, що для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Позивач повинен був
дізнатися про зміни в законодавстві, що
опосередковують спірні
правовідносини, з моменту з моменту
офіційного оприлюднення
нормативно-правових актів, а тому
підстави для застосування положень ч. 4
ст. 99 КАС України відсутні.

Колегія суддів також вважає за
необхідне зазначити з приводу посилань
позивача на звуження його прав
Кодексом адміністративного
судочинства України наступне. 13 грудня
2011 року Конституційним судом України у
справі за конституційним поданням 54
народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів", Кримінально-процесуального
кодексу України, Господарського
процесуального кодексу України,
Цивільного процесуального кодексу
України, Кодексу адміністративного
судочинства України було винесено
Рішення. Зазначеним Рішенням вказано
на те, що ч. 2, 4 КАС України встановлені
або конкретизовані раніше існуючі
процесуальні механізми, що
забезпечують судовий процес. Їх
системний аналіз свідчить, що вони
забезпечують оперативність розгляду
судових справ і жодною мірою не
обмежують суб'єктів щодо права на
судовий захист. Встановлення КАС
України конкретних строків вчинення
окремих процесуальних дій особами, які
беруть участь у справі, здійснюється в
законодавчому порядку на підставі
пункту 14 частини першої статті 92
Конституції України. Таким чином, ч. 2, 4
КАС України змісту та обсягу
конституційного права на судовий
захист і доступ до правосуддя не
звужено. Рішенням Конституційного
суду України від 13 грудня 2011 року прямо
встановлено відповідність ч. 2, 4 КАС
України Конституції України. З огляду
на викладене, колегія суддів не
погоджується з твердженням позивача
щодо звуження обсягу наданих йому прав
Кодексом адміністративного
судочинства України, яким встановлено
строк звернення до суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи.

Відповідно до ст. 100 КАС України, яка є
пріоритетною перед нормами інших
законодавчих актів, адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд за
заявою особи, яка його подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Позивачем при здійсненні
процесуального права на звернення до
суду з позовом не було подане
клопотання про поновлення пропущеного
строку звернення до суду з позовом, з
огляду на що судом першої інстанції
вмотивовано та на законних підставах
винесена ухвала про залишення без
розгляду позовних вимог, що виходять за
межі строку, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС
України

З огляду на зазначене, позиція
позивача, викладена в апеляційній
скарзі, є необґрунтованою та
суперечить нормам чинного
законодавства України.

Доводи апеляційної скарги позивача не
спростовують зроблений судом першої
інстанції висновок.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.197, 199, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.

Ухвалу Криничанського районного
суду Дніпропетровської області від 24
листопада 2010 року у справі № 2а-267/10 -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її винесення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
отримання шляхом подання касаційної
скарги до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
О.В. Юхименко