Справа № 2а/2506/18053/11
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Лямзіна Н.Ю.
Суддя-доповідач: Мамчур Я.С.
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді:
Мамчура Я.С.

суддів:
Горяйнова А.М., Желтобрюх І.Л.,

при секретарі: Гімарі
Н.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Києві у відповідності до положень ст.41
КАС України без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
на ухвалу Деснянського районного суду
м. Чернігова від 14 листопада 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Чернігові про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчини дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 24 жовтня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 30 квітня 2013 року, позов ОСОБА_2
задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
по виплаті ОСОБА_2 надбавки до пенсії в
період з 11 лютого 2011 року по 22 липня 2011
року включно, в розмірі меншому ніж
встановлено ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові здійснити
перерахунок розміру надбавки до пенсії
ОСОБА_2 відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком, обчисленої згідно положень ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за період з 11 лютого 2011
року по 22 липня 2011 року включно, і
сплатити заборгованість, що виникне
внаслідок такого перерахунку за
відрахування вже сплаченої суми. В
решті позовних вимог відмовлено.

Від Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції 23 жовтня
2013 року надійшло подання про зміну
способу та порядку виконання рішення у
даній справі.

В обгрунтування даного клопотання,
Деснянський відділ державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції вказує на
те, що на виконання постанови
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 24 жовтня 2011 року
відповідачем у даній справі здійснено
нарахування позивачу коштів в розмірі
947,03 грн. Їх виплата Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
не проведена, з огляду на відсутність
коштів за відповідним призначенням.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Чернігова від 14 листопада 2013 року
подання задоволено, змінено спосіб та
порядок виконання постанови
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 24 жовтня 2011 року.

Не погоджуючись з постановленою
ухвалою, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить дану постанову
скасувати та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні подання,
посилаючись на те, що судом першої
інстанції порушено норми
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити, оскаржувану ухвалу суду
скасувати та постановити нову, якою в
задоволенні подання Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції - відмовити.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.199 КАС
України суд апеляційної інстанції
скасовує ухвалу суду першої інстанції
і постановляє нову з підстав,
передбачених ст. 202 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції про
необхідність задоволення подання
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції про зміну
способу та порядку виконання постанови
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 24 жовтня 2011 року
№2а/2506/176/11 з огляду на наступне.

З 01 січня 2013 набрав чинності Закон
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», який
встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
«Про виконавче провадження», та
особливості їх виконання.

Відповідно до статті 2 цього Закону
держава гарантує виконання рішення
суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є, зокрема,
державний орган.

Згідно з частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Підставою для зміни чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення є обставини, що роблять
виконання судового рішення неможливим.
Тобто, суду надано право змінити спосіб
виконання вже прийнятого раніше
судового рішення, жодним чином його не
змінюючи, не доповнюючи його зміст.

Колегія суддів звертає увагу на
наступне.

В своєму поданні державний виконавець
фактично просить суд першої інстанції
в порядку вирішення питання про зміну
способу виконання вже прийнятого
рішення суду стягнути з відповідача
конкретну суму коштів. Проте дане
питання не може вирішуватися про
розгляді подання про зміну способу
виконання рішення ухвалою суду в
порядку ст.263 КАС України, оскільки його
вирішення виходь за межі положень
даної статті.

Слід зазначити, що матеріали справи не
містять належних доказів (відповідного
рішення Управління Пенсійного фонду
України в м. Чернігові) про нарахування
позивачу коштів в сумі 947,03 грн. Отже,
змінювати спосіб виконання рішення
суду шляхом безспірного списання
коштів з рахунку боржника, вказавши при
цьому суму, розмір якої судом не
встановлений, є неможливим.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
державним виконавцем не надано
належних доказів існування обставин,
що ускладнюють виконання постанови
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 24 жовтня 2011 року.

Суд першої інстанції дійшов
помилкового, внаслідок неповного
зясування обставин, що мають значення
для справи висновку про необхідність
задоволення подання державного
виконавця.

За таких обставин, оскаржувана ухвала
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з постановленням нової про
відмову в задоволенні подання
державного виконавця про зміну способу
та порядку виконання судового рішення
у справі №2а/2506/18053/11.

Керуючись статтями 41, 196, 199, 202, 205, 206, 212
КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
- задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Чернігова від 14 листопада 2013 року -
скасувати.

В задоволенні подання Деснянського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції про зміну способу і порядку
виконання постанови Деснянського
районного суду м. Чернігова №2а/2506/18053/11
від 24 жовтня 2011 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
Мамчур Я.С.

Судді Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.

.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С

Судді:
Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.