Справа № 2а-37640/09/2070
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року
м.Київ
К/800/1252/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Розваляєва
Т.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Приватної
фірми «Кібела» на постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27 травня 2010
року у справі за позовом Приватної
фірми «Кібела» до Харківської митниці
про визнання незаконним та скасування
податкового повідомлення, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2009 року Приватна фірма
«Кібела» звернулась до суду з позовом
до Харківської митниці, у якому просила
визнати незаконним податкове
повідомлення форми «Р» від 28 січня 2009
року №5 про донарахування ввізного
мита і штрафних санкцій на загальну
суму 15073,05 грн. по вантажним митним
деклараціям від 16 липня 2007 року
№802000001/7/007580, 30 липня 2007 року №
802000001/7/008580, 06 серпня 2007 року №
802000001/7/008878.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач неправомірно
прийняв податкове повідомлення та
дійшов висновку про порушення чинного
законодавства під час здійснення
митного оформлення. Ним надано усі
документи для проведення митного
оформлення та встановлення митної
вартості, а тому вважає, що оскільки
митний орган будь-яких коригувань не
здійснював, підстав для винесення
оскаржуваного повідомлення не було.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 01 грудня 2009
року адміністративний позов
задоволено в повному обсязі; визнано
податкове повідомлення від 28 січня 2009
року №5 нечинним.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із ненадання
відповідачем доказів невірного
визначення позивачем коду товару під
час його декларування; при митному
оформленні товару митниця підтвердила
правильність класифікації товару, а
тому не мала правових підстав для
визначення податкового зобов'язання
шляхом прийняття повідомлень-рішень по
нарахуванню мита та податку.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27 травня 2010
року задоволено апеляційну скаргу
Харківської митниці; скасовано
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 01 грудня 2009
року; прийнято нову постанову, якою в
задоволенні позову Приватної фірми
«Кібела» відмовлено.

При прийнятті рішення суд апеляційної
інстанції виходив із правомірного
винесення митницею податкового
повідомлення за результатами
проведеної камеральної перевірки та
встановленої невірної класифікації
позивачем при їх митному оформленні.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 13 червня 2013 року скасовано
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27 травня 2010
року, постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 01 грудня 2009
року залишено в силі.

Постановою Верховного Суду України від
10 грудня 2013 року ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 13
червня 2013 року скасовано, справу
направлено на новий касаційний
розгляд.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, з 19 листопада 2008 року по 31
грудня 2008 року Харківською митницею
проведено позапланову документальну
виїзну перевірку Приватної фірми
«Кібела» щодо правильності визначення
митної вартості товару «моніторів
рідкокристалічних», оформлених за
вантажно-митними деклараціями від 16
липня 2007 року №802000001/7/007580, від 30 липня
2007 року № 802000001/7/008580, від 06 серпня 2007
року № 802000001/7/008878 (далі - ВМД), з метою
встановлення сум недоборів митних
платежів та розрахунку податкового
зобов'язання.

Підставою для проведення позапланової
документальної виїзної перевірки були
факти порушення митного законодавства,
виявлені в ході проведення
співробітниками Харківської митниці
камеральної перевірки відповідно до
вимог листа Державної митної служби
України від 19 серпня 2008 року №1-12/358-ЕП
«Про виявлені випадки невірної
класифікації товарів».

За результатами перевірки 29 грудня 2008
року складено акт №0029/8/800000000/.

Вказаною перевіркою митним органом
встановлено, що інформація у графі 31
ВМД не дозволила правильно
ідентифікувати вказаний товар щодо
його технічних характеристик та
призначення. Інформація, що міститься у
доданій до ВМД технічній документації,
є неповною. Зокрема, відсутня
інформація про те, що цей тип моніторів
має вбудований ТВ тюнер. Обладнання
зазначених моніторів ТВ тюнером
зумовило класифікацію цих моніторів в
іншій товарній підкатегорії ,
) згідно з УКТ ЗЕД за ставкою
ввізного мита 14 %. Наведене, як
зазначено в акті перевірки, свідчить
про порушення Фірмою статті 267 Митного
кодексу України (чинного на час
виникнення спірних відносин; далі - МК)
у частині повноти визначення митної
вартості в результаті невірної
класифікації товарів, які імпортуються
в Україну, що у свою чергу спричинило
несплату до бюджету належних платежів
і податків у сумі 12557,68 грн., з яких:
митний збір за митне оформлення
товарів - 4,94 грн., мито - 10048,70 грн.,
податок на додану вартість - 2504,40 грн.

На підставі акту перевірки Харківською
митницею, з посиланням на Закон України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від 21
грудня 2000 року № 2181-ІІІ та Закону
України «Про єдиний митний тариф» від 05
лютого 1992 року №2097-ХІІ, прийнято
податкове повідомлення форми «Р» від 28
січня 2009 року №5, яким позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій) у розмірі 15073,05 грн., з яких 10048,70
грн. за основним платежем та 5024,35 грн. за
штрафними санкціями.

Відповідно до п.35 ст.1 Митного кодексу
України пропуск товарів і транспортних
засобів через митний кордон України -
це дозвіл митного органу на
переміщення товарів і транспортних
засобів через митний кордон України з
урахуванням заявленої мети такого
переміщення після проведення митних
процедур.

Згідно п.19 ст.1 Митного кодексу України
митні процедури - це операції, пов'язані
зі здійсненням митного контролю за
переміщенням товарів і транспортних
засобів через митний кордон України,
митного оформлення цих товарів і
транспортних засобів, а також зі
справлянням передбачених законом
податків і зборів.

Аналіз наведеного визначення дає
підстави вважати, що митні процедури
охоплюють митний контроль, митне
оформлення та справляння податків і
зборів. При цьому виконання митним
органом дій (процедур), які пов'язані із
закріпленням результатів митного
контролю товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, і мають юридичне
значення для подальшого використання
цих товарів і транспортних засобів, є
митним оформленням.

Митне оформлення вважається
завершеним після виконання митним
органом митних процедур, визначених
ним на підставі МК відповідно до
заявленого митного режиму.

Незалежно від закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску товарів і транспортних
засобів митний контроль за ними може
здійснюватися, якщо є достатні
підстави вважати, що мають місце
порушення законодавства України чи
міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи
(стаття 69 МК).

Аналіз положень наведених норм
свідчить про можливість митного
контролю після завершення митного
оформлення за умови обґрунтованої
підозри, що під час пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України було допущено порушення
законодавства України.

Статтею 265 Митного кодексу України
встановлено, що порядок контролю
правильності визначення митної
вартості товарів після закінчення
операцій митного контролю, оформлення
та пропуску через митний кордон
України товарів і транспортних засобів
та донарахування обов'язкових платежів
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з визначеною Порядком
здійснення контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів від 09 квітня 2008 року № 339 на
виконання вимог статті 265 МК, процедура
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів після
закінчення їх митного контролю,
митного оформлення та пропуску через
митний кордон України здійснюється
митними органами, зокрема, шляхом
проведення камеральної перевірки. У
разі коли в результаті здійснення
такого контролю виявлено обставини, що
вплинули на рівень задекларованої
митної вартості таких товарів, митний
орган приймає рішення про визначення
їх митної вартості за встановленою
ДМСУ формою. У разі заниження
податкового зобов'язання та його
непогашення протягом 10 днів з дати
надходження рішення митного органу про
визначення митної вартості товару
зазначений орган самостійно вживає
заходів для донарахування сум податків
і зборів (обов'язкових платежів) у
встановленому Законом № 2181-ІІІ
порядку.

Наведені норми права дають підстави
вважати, що за наслідками перевірки
правильності визначення митної
вартості товарів можуть бути
донараховані обов'язкові платежі.

Відповідно до п.2.4 ст.2 Закону України
«Про податок на додану вартість»
(чинного на час виникнення спірних
правовідносин) платником податку є
будь-яка особа, що імпортує товари
(супутні послуги) на митну територію
України для їх використання або
споживання на митній території
України.

Згідно пп.«б» п.10.1 ст.10 Закону України
«Про податок на додану вартість» при
справлянні податку з осіб, визначених у
п.2.4 ст.2 цього Закону, особою,
відповідальною за нарахування,
утримання та сплату (перерахування)
податку до бюджету, є митний орган.

Як встановлено п.10.3 ст.10 Закону України
«Про податок на додану вартість»
платники податку, визначені у п.2.4 ст.2
цього Закону, відповідають за
дотримання правил надання інформації
для розрахунку бази оподаткування
(суми податку, належного до сплати)
особі, визначеній у пп.«б» п.10.1 цієї
статті.

У відповідності до пп.«г» пп.4.2.2 п.4.2 ст.4
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (чинного на час виникнення
спірних правовідносин) контролюючий
орган зобов'язаний самостійно
визначити суму податкового
зобов'язання платника податків у разі
якщо згідно з законами з питань
оподаткування особою, відповідальною
за нарахування окремого податку або
збору (обов'язкового платежу), є
контролюючий орган.

Згідно пп.4.2.1 п.4.2 ст.4 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» якщо
згідно з нормами цього пункту сума
податкового зобов'язання
розраховується контролюючим органом,
платник податків не несе
відповідальності за своєчасність,
достовірність та повноту нарахування
такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне і повне
погашення нарахованого податкового
зобов'язання та має право на оскарження
цієї суми у порядку, встановленому цим
Законом.

Згідно з цим підпунктом контролюючий
орган зобов'язаний самостійно
визначити суму податкового
зобов'язання платника податків у разі,
якщо внаслідок проведення камеральної
перевірки виявляє арифметичні або
методологічні помилки у поданій
платником податків податковій
декларації, які призвели до заниження
або завищення суми податкового
зобов'язання.

Відповідно до ст.88 Митного кодексу
України на декларанта покладено
обов'язок надати митному органу
передбачені законодавством документи
і відомості, необхідні для виконання
митних процедур.

Таким чином, якщо митні органи,
приймаючи вантажну митну декларацію,
віднесли товар до певного коду
товарної номенклатури та пропустили
товар на митну територію України (після
сплати імпортером передбачених
законом податків і зборів), то в
подальшому вони не мають правових
підстав для прийняття податкових
повідомлень про донарахування
податкових зобов'язань у зв'язку з
виявленням помилки стосовно
класифікації товару, за виключенням
випадку коли така помилка була
наслідком протиправних дій імпортера,
зокрема, зазначення у вантажній митній
декларації недостовірних відомостей.

З матеріалів справи вбачається, що за
наслідками камеральної та
позапланової документальної перевірок
було встановлено факти невірної
класифікації коду товарної
номенклатури моніторів
рідкокристалічних, ввезених позивачем
на митну територію України, у зв'язку з
відсутністю у доданій до ВМД технічній
документації та у графі 31 ВМД
інформації про обладнання цього типу
моніторів ТВ тюнером, а від його
наявності залежить класифікація
товару згідно з УКТ ЗЕД та, відповідно,
рівень оподаткування.

Наведене свідчить, що оспорюване
податкове повідомлення митниця
прийняла у зв'язку із виявленням
методологічної помилки визначення
коду товарної номенклатури через
зазначення у ВМД недостовірних
відомостей щодо технічних
характеристик ввезеного позивачем на
митну територію України товару.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що посадові особи Харківської
митниці при прийнятті оскаржуваного
податкового повідомлення діяли у
спосіб і порядок, передбачений чинним
законодавством України, у зв'язку з чим
відсутні підстави для задоволення
позову.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків суду
апеляційної інстанції не спростовують
та не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватної фірми
«Кібела» відхилити.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27 травня 2010
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
ухвалення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та в порядку, передбачених
статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді