Справа № 406/5385/13-а; 2а/406/145/13
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/48059/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

Головуючого
Рецебуринського Ю.Й.,

Суддів
Ємельянової В.І.,

Олексієнка М.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Алчевського міського суду
Луганської області від 2 серпня 2013 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 вересня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Алчевської міської
ради Луганської області (далі -
Управління) про перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
неправомірними дії Управління з
виплати щорічної разової грошової
допомоги на оздоровлення за 2012 року у
зменшеному розмірі та відмови у
виплаті невиплаченої щорічної разової
допомоги на оздоровлення як інваліду 2
групи за 2013 рік згідно статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ (далі -
Закон №796-ХІІ) та стягнути допомогу на
оздоровлення за 2012, 2013 роки в сумі 11350
грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначав, що є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1
категорії, інвалідом 2 групи; вважає
відмову відповідача у виплаті
одноразової компенсації відповідно до
статті 48 Закону №796-ХІІ неправомірною
та такою, що порушує його право на
отримання щорічної допомоги на
оздоровлення.

Постановою Алчевського міського
суду Луганської області від 2 серпня
2013 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 вересня
2013 року, відмовлено в задоволенні
позову.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалені ними судові
рішення та постановити нове рішення
про задоволення позовних вимог.

Справа вирішується в порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами відповідно до статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України, оскільки відсутні клопотання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю.

З'ясувавши обставини справи,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального процесуального
права, колегія суддів приходить до
наступних висновків.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 має статус
особи, яка постраждала внаслідок
аварії на ЧАЕС 1 категорії, 2 групи, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1, перебуває на обліку в
Управлінні, має право на пільги,
передбачені Законом №796-ХІІ.

У червні 2013 року звернувся до
Управління із заявою про виплату
щорічної допомоги на оздоровлення за
2012, 2013 роки у розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат згідно статті 48 Закону
№796-ХІІ.

Відповідач листом від 26 червня 2013
року №4893 повідомив позивача про
нарахування щорічної допомоги на
оздоровлення відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 12 липня
2005 року №562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 120 грн.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі №796-ХІІ.

Статтею 48 вказаного Закону
передбачено виплату щорічної допомоги
на оздоровлення інвалідам І і ІІ групи
у розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат.

Пунктом 3 Прикінцевих положень
Закону України «Про державний бюджет
на 2012 рік» встановлено, що у 2012 році
норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31,
37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2012 рік.

Пунктом 4 Прикінцевих положень
Закону України «Про державний бюджет
на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році
норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31,
37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік. Зазначені норми Закону не визнані
неконституційними.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 12 липня 2005 року № 562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
установлено громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи - інвалідам I і II групи,
розмір щорічної допомоги на
оздоровлення - 120 грн.

Вищезазначені положення
Законів України «Про державний бюджет
України на 2012 рік» та «Про державний
бюджет України на 2013 рік», прийняті
пізніше ніж Закон №796-XII,
неконституційними не визнавалися,
положення постанови Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року
№562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є чинними.

З огляду на викладене, колегія
суддів, приходить до висновку щодо
правомірності нарахування позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі, встановленому постановою
Кабінету Міністрів України від 12 липня
2005 року №562.

Доводи касаційної скарги
висновків судів першої та апеляційної
інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної
інстанцій повно і всебічно встановили
обставини справи, дали їм належну
юридичну оцінку, правильно застосували
норми матеріального і процесуального
права, тому відсутні підстави для
скасування або зміни прийнятих ними
рішень.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И
В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Алчевського міського суду
Луганської області від 2 серпня
2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 11 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ю.Й.
Рецебуринський

Судді
В.І. Ємельянова

М.М. Олексієнко