Справа № 2-а-7873/2011
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Іванов А.А.
Суддя-доповідач: Степанюк
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: -
Степанюка А.Г.,

суддів: -
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за апеляційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Уманської міської ради Черкаської
області на постанову Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 15.08.2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення Уманської міської
ради Черкаської області про визнання
дій протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2011 року ОСОБА_4 (далі - Позивач,
ОСОБА_4.) звернувся до Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області з позовом до Управління праці
та соціального захисту населення
Уманської міської ради Черкаської
області (далі - Відповідач, УПСЗН
Уманської міської ради) про
зобов'язання Відповідача: зробити
перерахунок щорічної одноразової
грошової допомоги на оздоровлення,
передбаченої ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»; стягнути з
УПСЗН Уманської міської ради
недонараховану і невиплачену суму
щорічної одноразової грошової
допомоги на оздоровлення з урахуванням
коефіцієнтів індексації за період з 2002
року по 2011 рік; керуватися Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою суду від 15.08.2011 року позов
задоволено: визнано протиправними дії
Відповідача та стягнуто щорічну
грошову допомогу на оздоровлення в
порядку ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 2002 року
по 2008 рік у розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат, з 2009 року
по 2011 рік у розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат з урахуванням
коефіцієнтів індексації.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
Відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову. При цьому посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи в судове
засідання не з'явились, а тому справа
розглядалась за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивач 22.02.2011 року звернувся до
Відповідача із заявою про перерахунок
належних йому виплат щорічної грошової
допомоги на оздоровлення відповідно до
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 2002 року по 2011
рік.

Листом УПСЗН Уманської міської ради
від 10.03.2011 року № 679/11 повідомлено
Позивача про те, що йому проведені
виплати вищезазначеної допомоги у
відповідності до постанови Кабінету
Міністрів України «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005
року № 562 (далі - Постанова КМУ № 562) та
постанови Кабінету Міністрів України
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26.07.1996 року № 836 (далі -
Постанова КМУ № 836).

На підставі встановлених вище
обставин, виходячи з системного
аналізу приписів ст. ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
ст. 76 Закону України «Про використання
ядерної енергії та радіаційну
безпеку», Постанови КМУ № 836 та
Постанови КМУ № 562, суд першої
інстанції дійшов висновку про
протиправність дій Відповідача,
оскільки, по-перше, норми Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
мають пріоритет над положеннями
підзаконних актів Кабінету Міністрів
України, по-друге, право на подання
позову про відшкодування ядерної
шкоди, заподіяної життю і здоров'ю
особи, не обмежується строком давності.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна повністю погодитися
з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2001
році позивачу встановлено 3 групу
інвалідності, а з 24.11.2008 року - 2 групу
інвалідності від захворювання,
пов'язаного з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС.

Тобто, з дня встановлення 2 групи
інвалідності Позивач набув право на
виплату одноразової компенсації у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України, в редакції,
що діяла на час виникнення спірних
правовідносин, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 звернувся
до Відповідача із заявою про
проведення йому перерахунку та виплати
відповідної допомоги тільки 22.02.2011
року, то саме з цього моменту він вчинив
дії, спрямовані на реалізацію своїх
прав. Разом з тим, про їх порушення
Відповідачем Позивач дізнався з
моменту отримання листа від 10.03.2011 року.

Крім того, необхідно зауважити, що
допомога на оздоровлення має
одноразовий характер, а її виплата
проводиться один раз на рік.

Таким чином, ОСОБА_4 має право на
здійснення виплат, передбачених ч. 4 ст.
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» лише за 2010 рік та 2011 рік.

Поряд з цим, колегія суддів критично
оцінює висновки суду першої інстанції
про те, що право на подання позову про
відшкодування ядерної шкоди в силу
приписів ст. 76 Закону України «Про
використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку» (далі - Закон) не
обмежується строком давності, з огляду
на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 76 Закону право на подання
позову про відшкодування ядерної
шкоди, заподіяної життю і здоров'ю
особи, не обмежується строком давності.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів дійшла висновку, що приписами
Закону не встановлюється строк
звернення до адміністративного суду
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, оскільки
відповідно до статті 90 цього Закону всі
вимоги згаданого Закону
застосовуються щодо будь-якого
ядерного інциденту, що може статися на
території України, після набрання цим
Законом чинності, тобто починаючи з
21.03.1995 року.

Аналогічна позиція викладена у
постанові Пленуму Вищого
адміністративного суду України «Про
судову практику вирішення
адміністративними судами спорів, що
виникають у зв'язку із застосуванням
статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 16.03.2012
року №4.

Крім того, необхідно звернути увагу на
те, що у порядку адміністративного
судочинства вирішуються спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності, а тому,
враховуючи те, що даний позов подано до
суб'єкта владних повноважень - УПСЗН
Уманської міської ради, то при розгляді
вищезазначених спорів повинні
застосовуватися положення КАС України,
як нормативно-правового акта, який
прийнятий пізніше та містить
процесуальні норми, якими регулюється
порядок вирішення відповідних спорів.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає необґрунтованим
висновок суду першої інстанції про
задоволення позовних вимог за період з
2002 року по 2009 рік, оскільки Позивачем
пропущеного строк позовної давності.

За таких обставин, позовні вимоги за
період з 2002 року по 2009 рік підлягають
залишенню без розгляду.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог за 2010 рік та 2011 рік, з огляду на
наступне.

Згідно ст. 48 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі - Закон), у редакції,
чинній на час вирішення спору,
одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи виплачується в таких
розмірах: інвалідам 3 групи - 4
мінімальних заробітних плати,
інвалідам 2 групи - 5 мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону, виплати,
зазначені в цій статті, провадяться
протягом одного місяця з дня
встановлення інвалідності чи смерті
потерпілого.

Всупереч ст. 48 вказаного Закону,
Відповідач здійснював виплату у
розмірі, визначеному постановою КМ
України № 562 від 12.07.2005 року, що менші за
розміри, встановлені Законом. Тому,
враховуючи викладене, УПСЗН Уманської
міської ради неправомірно виплачувало
допомогу на оздоровлення відповідно до
постанови КМ України від 12.07.2005 року №
562 в меншому розмірі, ніж це передбачено
Законом.

Отже, позовні вимоги про зобов'язання
стягнути з Відповідача недонараховану
і невиплачену суму щорічної
одноразової грошової допомоги на
оздоровлення за 2010 рік та 2011 рік є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи,
проте ухвалив судове рішення з
помилковим застосуванням норм
процесуального права.

Згідно приписів ст. 198 КАС України суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - задовольнити
частково, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206
КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Уманської міської ради Черкаської
області - задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Управління
праці та соціального захисту населення
Уманської міської ради Черкаської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання здійснити перерахунок
та виплату щорічної грошової допомоги
на оздоровлення відповідно до ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 2002 року по 2009
рік - залишити без розгляду.

Постанову Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 15.08.2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Уманської міської ради Черкаської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання здійснити перерахунок
та виплату щорічної грошової допомоги
на оздоровлення відповідно до ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається у порядку та
строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.