Справа № 812/728/14
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 лютого 2014 рокуЛуганськСправа № 812/728/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді:
Кисельової Є.О.,

при секретарі: Гришиній
О.Ю.,

у відсутність представників сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луганська
адміністративну справу за позовом
управління Пенсійного фонду України в
м. Антрациті та Антрацитівському
районі Луганської області до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Фавор - 12» про
стягнення суми заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених за списком №1 за червень -
листопад 2013 року в сумі 189171,39 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2014 року позивач - управління
Пенсійного фонду України в м. Антрациті
та Антрацитівському районі Луганської
області звернувся до Луганського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Фавор - 12» про
стягнення суми заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених за списком №1 за червень -
листопад 2013 року в сумі 189171,39 грн., в
якому послався на наступне.

В червні - листопаді 2013 року
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Антрациті та Антрацитівському
районі Луганської області пред'явлено
для відшкодування товариству з
обмеженою відповідальністю «Фірма
«Фавор - 12» фактичні витрати на виплату
та доставку пільгових пенсій,
призначених ч. 2 Розділу ХУ «Прикінцеві
положення» ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в
частині пенсій, призначених відповідно
до п. «а» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», тобто за списком №1 на
суму 189171,39 грн. за період з червня по
листопад 2013 року, що відображено в
картці особового рахунку товариства з
обмеженою відповідальністю «Фірма
«Фавор - 12». Жоден з розрахунків
відповідачем не оскаржено. Надходжень
коштів від відповідача в рахунок
відшкодування витрат за цей період не
було.

Позивач не забезпечив явку свого
представника у судове засідання, про
час та місце слухання справи
повідомлявся належним чином. Від
позивача на адресу суду надійшла заява
в котрій він зазначив, що просить
розглянути справу без участі його
представника.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, про час та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином, причини неявки суду не
повідомив.

У встановлений судом строк
відповідачем не подано ані заперечень
проти позову, ані заяви про визнання
позовних вимог.

Відповідно до частини 6 статті 71 та
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України суд вирішує справу
за відсутності представників сторін на
підставі наявних в матеріалах справи
доказів.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог статей 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню
повністю, з таких підстав.

Частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Справи за участю управлінь Пенсійного
фонду України є адміністративними,
оскільки відповідають вимогам пункту 1
частини 1 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
стосовно визначення адміністративної
справи.

Пункт 5 частини 2 статті 17 КАС України
визначає, що до юрисдикції
адміністративних судів відносяться
спори за зверненнями суб'єкта владних
повноважень у випадах, встановлених
Конституцією та законами України.

Окрім того, такі справи не підпадають
під перелік публічно-правових справ,
визначених частиною 3 статті 17 Кодексу
адміністративного судовчинства
України, на які не поширюється
юрисдикція адміністративних судів.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Спеціальним законом, який визначає
принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом, а також
регулює порядок формування
Накопичувального пенсійного фонду та
фінансування за рахунок його коштів
видатків на оплату договорів
страхування довічних пенсій або
одноразових виплат застрахованим
особам, членам їхніх сімей та іншим
особам є Закон України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Спеціальним законом, який гарантує
всім непрацездатним громадянам
України право на матеріальне
забезпечення за рахунок суспільних
фондів споживання шляхом надання
трудових і соціальних пенсій є Закон
України "Про пенсійне забезпечення" від
05 листопада 1991 року № 1788-XII.

Поняття платника страхових внесків,
порядок реєстрації страхувальників і
застрахованих осіб та облік платників
страхових внесків, розміри та порядок
нарахування й сплати страхових внесків
на загальнообовязкове державне
пенсійне страхування, порядок
стягнення заборгованості зі
страхувальників та інше
врегульовується Інструкцією про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої Постановою
Правління Пенсійного фонду України
від 19.12.2003 р. №221-1.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком №1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

У відповідності до п. 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058 від 09.07.2003 року
передбачено, що підприємства та
організації з грошових коштів, які
призначені на оплату праці, вносять до
Пенсійного Фонду України плату, яка
покриває витрати на доставку та
виплату пільгових пенсій, у тому числі,
призначених згідно до ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
при цьому зберігається порядок
покриття цих витрат, який діяв до
набрання чинності Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Порядок покриття витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій встановлено
Інструкцією "Про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України", затвердженої Постановою
Правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року №21-1 і зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16 січня
2004 року за №64/8663.

Відповідно до Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
Правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 р. № 21-1 (зареєстровано в Мінюсті
України 16 січня 2004 року за № 64/8663),
плату Пенсійному фонду на покриття
фактичних витрат на виплату пенсій за
віком на пільгових умовах вносять
підприємства незалежно від форм
власності та господарювання.
Несвоєчасно перераховані суми витрат
на виплату і доставку пенсій
вважаються боргом (недоїмкою).

Відповідно до п. 6.1. вказаної Інсрукції
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 "Прикінцевих положень" Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в таких розмірах:

для платників, зазначених у підпункті
2.1.1 пункту 2.1 цієї Iнструкції (крім тих,
які є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку), -
також 100 відсотків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до абзацу першого частини 2
Прикінцевих положень Закону
застрахованим особам, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах;

для платників, зазначених у підпункті
2.1.1 пункту 2.1 цієї Iнструкції, - фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
працівникам, зайнятим повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженим Кабінетом
Міністрів України, крім працівників, що
були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, у таких розмірах: 20 відсотків
від фактичних витрат на виплату і
доставку цих пенсій, призначених та/або
виплачених у 2004 році; 30 відсотків від
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій, призначених та/або
виплачених у 2005 році; 40 відсотків від
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій, призначених та/або
виплачених у 2006 році; 50 відсотків від
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій, призначених та/або
виплачених у 2007 році; 60 відсотків від
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій, призначених та/або
виплачених у 2008 році; 70 відсотків від
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій, призначених та/або
виплачених у 2009 році.

Пунктом 6.4. Інструкції визначено, що
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
"Прикінцевих положень" Закону (згідно з
додатками 6 та 7), які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Отже, підприємство зобов'язане
відшкодовувати фактичні витрати на
виплату і доставку пільгових пенсій.

Згідно з п.6.8 вказаної Інструкції,
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або
настання обставин, які впливають на
суму відшкодування (смерть пенсіонера,
зміна місця проживання та ін.), органи
Пенсійного фонду повідомляють про це
підприємства в місячний термін з
моменту виникнення цих обставин. Суми
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за період з
дати призначення пенсії до дати
складання розрахунку фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, призначених відповідно до
частини 2 "Прикінцевих положень"Закону
(1058-IV), сплачуються одночасно із оплатою
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за перший
поточний місяць.

Виходячи зі змісту вказаних норм
законодавства, підставою для
відшкодування підприємством органам
Пенсійного фонду витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій є розрахунки
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за
відповідний період.

Судом встановлено, що товариство з
обмеженою відповідальністю «Фірма
«Фавор-12» зареєстровано виконавчим
комітетом Антрацитівської міської
ради Луганської області 23.04.1993.(а.с.7).

Позивач здійснював доставку та виплату
пільгових пенсій працівникам
відповідача, що підтверджується
розрахунками, копії яких перебувають в
матеріалах справи (арк.. справи 9-55).

Наданими доказами підтверджується, що
заборгованість відповідача перед УПФУ
в м. Антрациті та Антрацитівському
районі Луганської області по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до п. "а" ст.13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" за списком №1 за період з
червня по листопад 2013 року складає
189171,39 грн. (а.с.9-55).

Отримавши розрахунки фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, призначених відповідно до
частини 2 Прикінцевих положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" в
частині пенсій, призначених відповідно
до пункту "а"ст.13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", про що свідчить
особистий підпис уповноваженої особи
на наявному в матеріалах справи
рекомендованому повідомлені про
вручення поштового відправлення (а.с.56),
не надавши на них до позивача
заперечень та не оскарживши розрахунки
в суді, відповідач фактично узгодив
такі розрахунки. Відтак, визначена в
розрахунках сума до відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій підлягає
сплаті відповідачем.

Враховуючи, що позовні вимоги
документально обґрунтовані,
підтверджені матеріалами справи та
відповідають чинному законодавству
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
не передбачено їх стягнення у даних
випадках.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України в м. Антрациті
та Антрацитівському районі Луганської
області до товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Фавор - 12» про
стягнення суми заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених за списком №1 за червень -
листопад 2013 року в сумі 189171,39 грн.,-
задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Фавор - 12»
(ідентифікаційний код 20160674,
місцезнаходження: 94613 Луганська
область, м. Антрацит, вул. Леніна, 12) на
користь управління Пенсійного фонду
України в м. Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області () борг з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених за списком №1 за червень -
листопад 2013 року у сумі 189171,39 грн. (сто
вісімдесят дев'ять тисяч сто сімдесят
одна гривня 39 копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
та підписано 03 березня 2014 року.

Суддя
Є.О. Кисельова