Справа № 826/14580/13-а
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого суддіПетрика
І.Й.СуддівСобківа Я.М., Сорочко Є.О.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Профмет» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Виробниче
підприємство «Профмет» пред'явило
позов до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів та, з урахуванням
уточнення позовних вимог, просить суд
скасувати рішення про коригування
митної вартості № 100250000/2013/000004/2 від
22.07.2013.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 31
жовтня 2013 року позовні вимоги
задоволено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
з апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким у задоволені позовних вимог
позивачу відмовити. В обґрунтування
апеляційної скарги апелянт вказує, що
судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, судове рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ТОВ «Профмет» згідно вантажної митної
декларації № 100250000/2013/016140 від 11 липня
2013 року був заявлений в режимі імпорту
товар - засоби кріплення. Митна
вартість була визначена за основним
методом - ціною контракту і становить
300511,30 грн. Розмір митних платежів
становив 78132,93грн (мито 15025,56грн., ПДВ
63108,37 грн.)

Київською регіональною митницею
державної митної служби України було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів № 100250000/2013/000004/2
від 22.07.2013 року (далі - оскаржуване
рішення). За наслідком такого
коригування різниця у митних платежах
становить 52307,51 грн. в сторону
збільшення.

Позивач не погоджується з оскаржуваним
рішення та просить скасувати його.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, беручи до уваги ту
обставину, що обґрунтованість та
законність прийняття рішення
відповідачем суду не доведена, суд
першої інстанції дійшов висновку про
задоволення позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої
інстанції колегія суддів може
погодитись із огляду на наступне.

У відповідності до положень ч.1. ст. 51 та
ч.1. ст.52 Митного кодексу України (№
4495-VI від 13.03.2012, далі - МКУ) митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу. Заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ, документами,
які підтверджують митну вартість
товарів, є: 1) декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Уразі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи.

У разі надання декларантом або
уповноваженою ним особою додаткових
документів орган доходів і зборів
розглядає подані додаткові документи і
протягом 5 робочих днів з дати їх
подання виносить письмове рішення щодо
визнання заявленої митної вартості та
скасовує рішення про коригування
заявленої митної вартості або надає
обґрунтовану відмову у визнанні
заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів. У
такому випадку надана фінансова
гарантія відповідно повертається
(вивільняється) або реалізується в
порядку та у строки, визначені цим
Кодексом (ч. 7, 8, 9 ст. 55 МКУ).

Як вбачається з графи 33 оскаржуваного
рішення метод визначення митної
вартості товарів за ціною контракту не
застосовувався, оскільки надані
документи для підтвердження митної
вартості містять розбіжності та не
містять всіх даних відповідно до
обраного декларантом методу
визначення митної вартості.

Так в оскаржуваному рішенні
зазначається про суперечності в
контракті від 19.06.2012 № 19/2012 у редакції
додаткової угоди від 22.04.2013 року № 2 п.5
«право власності на товар переходить
від продавця до Покупця з моменту
вивантаження в порту призначення.»

З вказаного відповідачем зроблено
висновок, що портом призначення є м.
Одеса, що суперечить умовам поставки
товару FOB «Шанхай». З таким тлумачення
умов контракту колегія суддів не
погоджується, оскільки відповідно до
пункту 5 додаткової угоди № 2 до
договору № 19/2012 «… всі відповідні
ризики, в тому числі ризик пошкоджень
та втрати товару на території Китаю та
до порту призначення, несе
відповідальність Продавець, а за
територією Китаю несе
відповідальність Покупець». З
вказаного випливає, що портом
призначення з огляду на умови поставки
FOB «Шанхай» є не порт м. Одеси, а порт
міста Шанхай. При цьому порт
призначення м. Одеса є територією
України і не включається до території
Китаю. Таким чином, трактування
вказаних вище положень контракту
зводиться до того, що право власності
переходить до позивача після
вивантаження китайським продавцем
товару в порту Шанхая - міста Китаю.

Також в оскаржуваному рішенні
зазначається, що оскільки згідно
інвойсу від 13.05.2013 року № 13CY030038 ціна
товару зазначена на умовах FOB «Шанхай»,
у митного органу відсутня інформація
щодо додаткових складових на
страхування.

Поряд з цим в порядку ч.8 ст. 55 МКУ
позивачем відповідачу було подано
разом з супровідним листом вих. № 71 від
19.08.2013 року (про отримання якого
свідчить посилання у листі відповідача
від 27.08.2013р № 14.1/4-24/3810) документи та
пояснення, згідно яких страхування
товару контрактом не передбачалось і
позивачем не здійснювалось, в ціні
перевезення відсутнє. Жодної оцінки
вказаній обставині відповідачем не
надано.

З огляду на це, вказані твердження
відповідача є необґрунтованими,
оскільки встановлені ч.10. ст.58 МКУ
складові митної вартості можуть
додаватися до ціни товару в тому разі,
якщо такі дійсно були понесені.
Відсутність таких витрат унеможливлює
їх нарахування чи включення до митної
вартості.

В оскаржуваному рішенні зазначається,
що підприємством не задекларовано
найменування PHILLIPS. Відомості щодо
використаної вказаної торгової марки
відсутні.

Вказані твердження відповідача щодо
використання позивачем торгової марки
PHILLIPS колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки в порядку
ч.8 ст. 55 МКУ позивачем відповідачу
було подано разом з супровідним листом
вих. № 71 від 19.08.2013 пояснення, згідно
якого в інвойсі від 13.05.2013 року № 13CY030038
вказано не торгову марку PHILLIPS, а
вказано вид голівки шурупа назва якого
співпадає з найменуванням відповідної
торгової марки, але жодного відношення
до неї немає. Так хрестоподібний шліц -
це поширений вид шліца різьбових
кріпильних виробів. Основні різновиди -
традиційний Філліпс і більш сучасний
Позідрів. На відміну від прямого шліца
забезпечує центрування та краще
утримання леза викрутки (інформація з
мережі Інтернет згідно адреси
http://uk.wikipedia.org/wiki/%D0%A5%D1%80%D0%B5%D1%81%D1%82%D0%BE%D0%BF%
D0%BE%D0%B4%D1%96%D0%B1%D0%BD%D0%B8%D0%B9_%D1%88%D0%BB%D1%96%D1%86).

Таким чином, посилання відповідача на
відсутність декларування торгової
марки PHILLIPS та визначення у зв'язку з цим
належної митної вартості товару є
безпідставними і необґрунтованими.

З доводами митниці щодо ненадання
договору на транспортне
експедирування товару та в зв'язку з
цим відсутності відомостей стосовно
переліку та вартості
транспортно-експедиційних послуг, що
унеможливлює перевірку врахування
всіх можливих складових вартості
перевезення, колегія суддів не
погоджується з огляду на наступне.

З урахуванням положень ч.8 ст. 55 МКУ
позивачем відповідачу було подано
разом з супровідним листом вих. № 71 від
19.08.2013 копію договору № 8/12/2011 на
транспортно-експедиторське
обслуговування з заявкою № 23 від 8
травня 2013 року, які містять усі
відомості щодо складових вартості
перевезення: вартість
вантажно-розвантажувальних робіт,
автотранспортні послуги,
експедиторська винагорода, морське
перевезення,
транспортно-експедиторське
обслуговування на території України.
Згідно довідки № 99770-1 від 17.07.2013 року
страхування вантажу контейнера №
PONU2047492/20 (з Шанхаю до Одеси) не
здійснювалось.

Декларанту 11.06.2013 було запропоновано
надати для підтвердження заявленої
митної вартості додаткові документи
згідно частини 3 ст.53 МКУ.

12.07.2013 декларантом було подано
прайс-лист виробника б/н від 11.02.2013р.,
видаткові накладні від 11.02.2013, митну
декларацію країни відправлення,
висновок КНДІСЕ від 10.07.2013 № 6590/13-54.

Як вбачається з оскаржуваного рішення,
оскільки всіх документів, які
стосуються поставки і передбачені
пунктом 3.ст. 53 МКУ не було надано, то
митну вартість було скориговано.

На думку колегії суддів, вказаний
висновок є необґрунтованим, оскільки,
перелік документів встановлений ч. 3
ст.53 МКУ, подається в повному обсязі за
їх наявності (згідно положень ч.3. ст.53
МКУ), а тому, відсутність певних
документів, передбачених ч.3. ст. 53 МКУ
чи їх ненадання в повному обсязі не
може кваліфікуватися як самостійна і
автоматична підстава для коригування
митної вартості товару.

Не є мотивованими і посилання
відповідача у листі від 27.08.2013 року №
14.1/4-24/3810 про те, що прайс-листи від
виробника не відповідають терміну
інвойсу від 13.05.2013 року.

Адже, аналіз положень ст.53 МКУ дає
підстави вважати, що відомості
прайс-листів повинні оцінюватися
комплексно з іншими документами, не
упереджено та розсудливо, в тій мірі і
межах, відносно наявних в них
відомостей, які потребують
забезпечення виконання функцій і
завдань державної митної справи.
Надавши прайс-листи від 21.12.2012 року та
від 12.06.2013 року позивач доводив факт як
достовірності відомостей щодо ціни
імпортованого товару, так і наявності
обставин їх зміни китайським
виробником згідно з світовими
тенденціями цін на ринку металів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач
як суб'єкт владних повноважень не надав
суду достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його заперечення, і не
довів правомірності винесення ним
спірного рішення.

З огляду на викладене, враховуючи той
факт, що позивачем були надані повні,
вичерпні і конкретні пояснення та їх
документальне підтвердження, як в
частині ціни товару, так і складових
митної вартості, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, то
колегія суддів апеляційної інстанції
підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 160, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
в порядку ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Петрик І.Й,

Судді:
Собків Я.М.

Сорочко Є.О.

.

Головуючий суддя
Петрик І.Й.

Судді:
Собків Я.М.

Сорочко Є.О.