Справа № 826/19996/13-а
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Смолія І.В., розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу:
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Енергетична
компанія «Імпульс»до Державної
податкової інспекції у Подільському
районі ГУ Міндоходів у м.
Києвіпровизнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішенняНа підставі ч.4 ст.
122 Кодексу адміністративного
судочинства України, Суд розглядає
справу у письмовому провадженні.
Обставини справи:
Позивач звернувся до Державної
податкової інспекції у Подільському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві (далі -
відповідач або податковий орган) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення .
В обґрунтування позивних вимог
позивачем вказується на
протиправність та необґрунтованість
спірного податкового
повідомлення-рішення, у зв'язку з чим
представник позивача просить позов
задовольнити. У судових засіданнях
позивач позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, змін та доповнень до
Представник відповідача в судовому
засіданні позов заперечив в повному
обсязі, в обґрунтування заперечень на
позов зіслався на обставини викладені
в письмових запереченнях на позов.
У судовому засіданні 23.01.14р. суд у
відповідності до вимог ч. 4 ст. 122 КАС
України перейшов до розгляду справи в
порядку письмового провадження.
Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва, -
Працівниками Державної податкової
інспекції у Подільському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергетична
компанія «Імпульс» з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
фінансово-господарським
взаємовідносинам з ТОВ «БК Плацо», МПП
«Фірма Андромеда», ТОВ «АРЛоцман», ТОВ
«Детемо», ТОВ «Скомп», ТОВ «Таурус
голд» та ТОВ «Спецагроресурс» за весь
За результатами перевірки складено акт
від 04.10.13р. за № 1409/26-56-22-03-09/37825664 (надалі
Проведеною перевіркою встановлено
допущення позивачем порушень п. 22.1 ст.
22, п. 44.1 ст. 44, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України в
результаті чого допущено занижено
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 926 142,00грн. у
тому числі по періодам: березень 2012
грн., липень 2012 року - 219 500,07 грн.,
вересень 2012 року - 227 568,01 грн., жовтень 2012
року-150 255,54 грн., листопад 2012 року - 70 490,09
грн. та грудень 2012 року - 50 471,06 грн.
У зв'язку із встановленням допущення
позивачем вказаних порушень
податкового законодавства Державною
податковою інспекцією у Подільському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві
яким позивачу донараховано
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 1 389 230,00грн. в тому
числі за основним платежем в сумі 926
142,00грн. та штрафні санкції в сумі 463
Позивач не погоджується з таким
рішенням податкового органу, вважає
його безпідставним та надуманим, а тому
звернувся до суду з позовом про
скасування такого.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд прийшов
до переконання про безпідставність
позовних вимог виходячи з наступних
міркувань.

Як вбачається з наявних матеріалів
справи підставою для збільшення
позивачу зобов'язань з податку на
прибуток та податку на додану вартість,
спірними податковими
повідомленнями-рішеннями, слугувало
встановлення перевіркою формування
позивачем валових витрат та
податкового кредиту за рахунок сум
сплачених при взаємовідносинах з ТОВ
«БК Плацо», МПП «Фірма Андромеда», ТОВ
«АРЛоцман», ТОВ «Детемо», ТОВ «Скомп»,
ТОВ «Таурус голд» та ТОВ
«Спецагроресурс»за правочинами які
укладено без мети настання реальних
наслідків.

В обґрунтування позову, представником
позивача зазначено, що податковим
органом зроблено хибний висновок про
порушення позивачем норм податкового
законодавства при здійсненні
господарської діяльності з ТОВ «БК
Плацо», МПП «Фірма Андромеда», ТОВ
«АРЛоцман», ТОВ «Детемо», ТОВ «Скомп»,
ТОВ «Таурус голд» та ТОВ
«Спецагроресурс», при цьому реальність
настання наслідків за правочином
укладеним з такими контрагентами на
переконання позивача у повній мірі
підтверджуються наданими як суду так і
до перевірки договорами та податковими
накладними.

Як вбачається з наявних матеріалів
справи між позивачем та ТОВ «Детемо»
укладено договір купівлі-продажу №02/23
від 01.02.2012 року, згідно якого Продавець
зобов'язується поставити, а Покупець
прийняти товар відповідно до
специфікації (комплект тимчасового
заземлення, затискачі, обмежувач
напруги, лічильники), які є невід'ємною
частиною даного Договору. Договір діє
до повного виконання сторонами
зобов'язань за договором.

Разом з тим з акту «Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «Детемо» () щодо підтвердження
господарських відносин із
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями за період з
16.02.2011 року по 28.02.2013 року» складеного
працівниками Ірпінської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області 22.05.2013р.
№165/22-4/37563821 вбачається, що товариство
відсутнє за юридичною адресою, а також
що у такого відсутні необхідні засоби
для здійснення господарської
діяльності та безпосередньо виконання
зобов'язань перед покупцями.

Крім того відповідно до службових
записок ВПМ ДПІ у Києво-Святошинському
р-ні скерованих до Ірпінської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області
вбачається, що ТОВ «Детемо» відповідно
до наявної інформації в 2011-2012 роках
підприємством імпортовано будівельні
матеріали, будівельне обладнання,
меблі, освітлювальне обладнання та
сільськогосподарське обладнання з
Китаю, Турції та Бангладешу, однак
імпортовані товари фактично
реалізуються за готівкові грошові
кошти без відповідного відображення в
податковій звітності та
бухгалтерському обліку, при цьому
підприємством безпідставно формується
податковий кредит для реально діючих
суб'єктів господарювання від яких
надходять безготівкові грошові кошти
за нібито отримані товари і послуги, з
наданням відповідних документів, які
слугують прикриттям «безтоварних»
операцій».

Також встановлено, що на рахунки
фіктивних СГД, задіяних в схемі
незаконної конвертації грошових
коштів, від реально діючих суб'єктів
господарювання надходили безготівкові
грошові кошти у вигляді оплати за
нібито отримані товари і послуги та в
подальшому перераховуються на рахунки
підприємств - імпортерів, якими
імпортований товар реалізується за
готівку. В той же час за документами та
наданою до податкових органів
реалізація товару відображається на
фіктивні підприємства. При цьому
«пересортиця ТМЦ» відбувається на СГД,
що входять до складу «конвертаційного
центру», а коригування балансу
податкових зобов'язань здійснюється за
рахунок експортних операцій (волоські
горіхи, країна отримувач - переважно
Туреччина), при проведенні яких
формується необхідна сума податкового
кредиту без виникнення податкових
зобов'язань.

У злочинній схемі використовувались
транзитні підприємства з ознаками
«фіктивності», а саме: МППФ
«Андромеда», ТОВ «Прімум Компані», ТОВ
«Скомп», ТОВ «Детемо» та ТОВ «Імортель
Груп».

За місцезнаходженням офісного
приміщення КЦ вилучено печатки МППФ
«Андромеда», ТОВ «Прімум Компані» , ТОВ
«Скомп», ТОВ «Детемо», ТОВ «Імортель
Груп», чорнові записи по обліку видачі
готівки замовникам «конвертаційного
центру», міжнародні договори з СГД -
нерезидентами. інвойси, вантажно-митні
декларації, по здійсненню імпортних
операцій МППФ «Андромеда», ТОВ «Прімум
Компані» , ТОВ «Скомп», ТОВ «Детемо»,
ТОВ «Імортель Груп», а також документи
на право здійснення діяльності від
імені СГД - нерезидентів, які є
засновниками МППФ «Андромеда-. ТОВ
«Прімум Компані» , ТОВ «Скомп», ТОВ
«Детемо», ТОВ «Імортель Груп».

Крім того, слідчим СВ ДПІ у
Солом'янському р-ні м. Києва ДПС надано
лист від 19.04.2013 року №1091/07-09/086, в якому
зазначено, що в провадженні слідчого
відділу ДПІ у Солом'янському р-ні м.
Києва ДПС перебувають матеріали
досудового розслідування, внесені до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за №00000086 від 26.03.2013
року.

Досудовим слідством по кримінальному
провадженню встановлено, що група осіб
у складі гр. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 тривалий час надавали послуги
по конвертації грошових коштів з
безготівкової форми в готівкову,
використовуючи реквізити СГД з
ознаками фіктивності, а саме: МППФ
«Андромеда», ТОВ «Прімум Компані», ТОВ
«БК «Палаццо», ТОВ «РА «Лоцман», ТОВ
«Новий Градь», ТОВ «Скомп», ТОВ
«Детемо», ТОВ «Імортель Груп» та інші

Також в ході проведення слідчих дій
було встановлено, що вищезазначені
підприємства за адресами реєстрації
фактично не знаходяться і ніколи не
знаходились.

Також між позивачем та МПП «Фірма
Андромеда» було укладено договір
поставки № 2 від 01.03.12р. Первинні
документи - видаткові накладні,
податкові накладні були підписані від
імені МПП «Фірма Андромеда» директором
Шурубенком Р.В.

В податковому обліку зазначені
податкові накладні проведено в складі
податкового кредиту на загальну суму
38293,22 грн., відповідно до реєстру
отриманих податкових накладних за
березень 2012р.

При цьому з акту «Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання МППФ «Андромеда» () щодо підтвердження
господарських відносин із
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями за період з
01.01.2011 року по 31.03.2013 року». складеного
працівниками Ірпінськаої ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області від
29.04.2013р. №146/22-4/14020271 вбачається, що
товариство відсутнє за юридичною
адресою, а також що у такого відсутні
необхідні засоби для здійснення
господарської діяльності та
безпосередньо виконання зобов'язань
перед покупцями.

Крім того судом встановлено, що
позивачем було укладено з ТОВ
«Спецагроресурс» договір поставки
№Сп-13И від 01.07.2012 року, згідно якого
Продавець зобов'язується поставити, а
Покупець прийняти товар відповідно до
специфікації (затискач, в'язка 80,
рубильник), які є невід'ємною частиною
даного Договору. Договір діє до повного
виконання сторонами зобов'язань за
договором.

Разом з тим з Довідки «про результати
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Спецагроресурс» () щодо
не підтвердження реальності
здійснення господарських відносин із
контрагентами, їх вид, обсяг, якість та
розрахунки за період липень, серпень 2012
року» складеної працівниками ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська надійшла Довідка
№145/224/38112611 від 12.10.12р. вбачається, що
товариство відсутнє за юридичною
адресою, а також що у такого відсутні
необхідні засоби для здійснення
господарської діяльності та
безпосередньо виконання зобов'язань
перед покупцями.

Також позивачем укладено договір
поставки №ТУ-07/12 від 01.07.2012 року з ТОВ
«Таурус голд». Відповідно до змісту
вказаного договору Продавець
зобов'язується поставити, а Покупець
прийняти товар відповідно до
специфікації (затискачі, мікросхеми,
стрічка стальна, зарядно-підзарядний
пристрій), які є невід'ємною частиною
даного Договору. Договір діє до повного
виконання сторонами зобов'язань за
договором. Місце складання договору - м.
Дніпропетровськ.

Договір підписано зі сторони Покупця, в
особі директора ТОВ «Енергетична
компанія «Імпульс» Глиняним С.К., та зі
сторони Продавця в особі директора ТОВ
«Таурус голд» Маліком І.А.

Разом з тим з Довідки «Про результати
зустрічної звірки ТОВ «Таурус Голд»
(код за ) щодо не
підтвердження реальності здійснення
господарських відносин з
контрагентами за липень, серпень 2012
року та повноти їх відображення в
податковому обліку» складеної
працівниками ДПІ у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська надійшла
Довідка №149/244/38112590 від 12.10.12р.
вбачається, що товариство відсутнє за
юридичною адресою, а також що у такого
відсутні необхідні засоби для
здійснення господарської діяльності
та безпосередньо виконання зобов'язань
перед покупцями.

Крім того судом встановлено, що між
позивачем та ТОВ «Скомп», було укладено
договір купівлі-продажу №279 від 27.09.2012
року, згідно якого Продавець
зобов'язується поставити, а Покупець
прийняти товар відповідно до
специфікації (кабеля, автоматичні
вимикачі, проводи, шайби, болти, гайки),
які є невід'ємною частиною даного
Договору. Договір діє до повного
виконання сторонами зобов'язань за
договором. Місце складання договору -
не зазначено.

При цьому з акту «Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «Скомп» () щодо підтвердження господарських
відносин із
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями за період з
30.05.2012 року по 31.05.2013 року.» складеного
працівниками Ірпінськаої ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області від
11.07.2013р. №248/22-4/38256357 вбачається, що
товариство відсутнє за юридичною
адресою, а також що у такого відсутні
необхідні засоби для здійснення
господарської діяльності та
безпосередньо виконання зобов'язань
перед покупцями.

Як зазначено Вищим адміністративним
судом України в інформаційному листі
від 20 липня 2010 року №1112/11/13-10 "Проблемні
питання застосування законодавства у
справах за участю органів державної
податкової служби", процесуальна
діяльність суду із встановлення
обґрунтованості права платника
податку на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість повинна включати такі
етапи: 1. Встановлення факту
здійснення господарської операції. 2.
Встановлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції. 3. Встановлення
зв'язку між фактом придбання товарів
(послуг) спорудженням основних фондів,
імпортом товарів (послуг) і
господарською діяльністю платника
податку. 4. Встановлення дотримання
платником податку спеціальних вимог
щодо документального підтвердження
сум податкового кредиту та/або
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Згідно зі статтею 198.1 вищезазначеного
кодексу, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Статтею 198.2 ПК України встановлено, що
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

У відповідності до п. 198.6 ст. 198 ПК
України, Не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу. У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу. У разі
якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної. Платники
податку, що застосовували касовий
метод до набрання чинності цим
Кодексом або застосовують касовий
метод, мають право на включення до
податкового кредиту сум податку на
підставі податкових накладних,
отриманих протягом 60 календарних днів
з дати списання коштів з банківського
рахунка платника податку. Для
банківських установ при одержанні ними
права власності на заставне майно з
метою подальшого продажу таке право
зберігається до моменту продажу такого
заставленого майна.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК
України, платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку.

З аналізу зазначених норм вбачається,
що визначальним фактором для
формування податкового кредиту
платником податку на додану вартість є
відповідність податкової накладної
порядку її заповнення та подальше
використання придбаних товарів
(основних фондів) в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Нормами Закону України «Про податок на
додану вартість», встановлювали
аналогічні вимоги щодо формування
податкового кредиту.

Як вбачається з обставин справи,
позивач в податкових деклараціях з
податку на додану вартість в складі
податкового кредиту відобразив суми
податку на додану вартість на підставі
податкових накладних, виписаних
контрагентами, у зв'язку з отриманням
послуг.

Суд звертає увагу, що навіть наявність
у покупця належно оформлених
документів, необхідних для віднесення
певних сум до податкового кредиту,
зокрема виданих продавцями податкових
накладних, не є безумовною підставою
формування податкового кредиту, у разі
не доведення реальності здійснених
господарських операцій та факту
використання придбаних товарів/послуг
в оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Під господарською діяльністю у
Господарському кодексі України (стаття
3) розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Разом з тим, надані позивачем
документи, не дають суду можливості
встановити реальність здійснених
операцій та факт використання в
господарській діяльності позивача, а
лише фіксують господарські операцій з
вищезазначеними контрагентом.

Враховуючи викладене, судом не
встановлено, а позивачем не доведено,
що здійснені ним господарські операції
з контрагентами носять реальний
характер, а отримані послуги (товар)
використані в межах господарської
діяльності.

Враховуючи, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, суд приходить до висновку,
що в позовній заяві наведені обставини,
які не підтверджуються достатніми
доказами, що свідчить про не
обґрунтованість позовних вимог, а отже,
податкові повідомлення-рішення
прийняті з урахуванням всіх обставин.

Статтею 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України.

Відповідно до ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові особи і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ч.1 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 69, 70 71, 158-163,167 КАС
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
Київський апеляційний
адміністративний суд через Окружний
адміністративний суд м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня її
проголошення, копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя

І.В. Смолій