Справа № 823/3275/13-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
823/3275/13-а Головуючий у 1-й
інстанції: Каліновська А.В.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевич М.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Умані та Уманському районі
Черкаської області на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України в м. Умані та Уманському районі
Черкаської області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, управління Пенсійного фонду
України в м. Умані та Уманському районі
Черкаської області, звернулося до суду
з позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 про стягнення заборгованостіь
зі сплати страхових внесків за ІІІ
квартал 2010р. у розмірі 834 грн. 06 коп.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2013 року в задоволені позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням
представником позивача подана
апеляційна скарга, в якій просить
скасувати незаконну, на його думку,
постанову суду першої інстанції та
постановити нову, якою позовні вимоги
задовольнити повністю. В своїй
апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
матеріального права, що є підставою для
скасування судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.197 КАС України
апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції - скасуванню з ухваленням
нового рішення з таких підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідач - фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності виконавчим
комітетом Уманської міської ради
Черкаської області 07.05.2004р. та
перебуває на обліку як платник
страхових внесків.

Згідно вимоги про сплату боргу № Ф-1185
від 11.11.2010 р., заборгованість фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 зі сплати
страхових внесків за ІІІ квартал 2010 р.
становить 834 грн. 06 коп.

Посилаючись на те, що відповідачем не
сплачено недоїмку за страховими
внесками до Пенсійного фонду у сумі 834
грн. 06 коп., донараховану згідно з
вимогою від 11.11.2010р. №Ф-1185., позивач
просить стягнути вказані кошти в
судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, судом першої
інстанції прийшов до висновку про
відсутність підстав для задоволення
адміністративного позову.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції та
зазначає наступне.

Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

Відповідно до п.7 розділу VІІІ Закону
України «Про збір та облік єдиного
внесу на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.14 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»
страхувальниками відповідно до цього
Закону є фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності та інші
особи (включаючи юридичних та фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований
податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент),
які використовують працю фізичних осіб
на умовах трудового договору (контакту)
або і інших умовах передбачених
законодавством.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.17 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» страхувальники
зобов'язані нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Як зазначено у ч.ч.3, 4 ст.18 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
страхові внески є цільовим
загальнообов'язковим платежем, який
справляється на всій території України
в порядку, встановленому цим Законом.
Страхові внески не включаються до
складу податків, інших обов'язкових
платежів, що складають систему
оподаткування. На ці внески не
поширюється податкове законодавство.

Відповідно до п.п.4 п.8 розділу XV
Прикінцеві положення Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (у чинній на
момент виникнення спірної
заборгованості редакції) фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок), та члени сімей
зазначених осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих
актів з питань особливого способу
оподаткування сплачують страхові
внески в порядку, визначеному цим
Законом. Сума страхового внеску
встановлюється зазначеними особами
самостійно для себе та членів їх сімей,
які беруть участь у провадженні такими
особами підприємницької діяльності та
не перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що обов'язок сплачувати
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування не
залежить від статусу платника податків
як суб'єкта підприємницької
діяльності. При цьому, сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького ладу, оподатковуваного
доходу (прибутку), загального
оподатковуваного доходу, з якої
сплачуються страхові внески.

Тобто, якщо частина фіксованого або
єдиного податку, що перерахована до
Пенсійного фонду є меншою ніж
мінімальний страховий внесок, фізична
особа-підприємець повинна самостійно
обчислити та здійснити доплату до
мінімального страхового внеску.

Враховуючи викладене колегія суддів
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог щодо
стягнення з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 заборгованості зі сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за 2010 рік у розмірі 834 грн.
06 коп.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що посилання позивача у
позовній заяві щодо направлення
вищезазначеної вимоги на адресу
відповідача не можуть прийняті до
уваги як належний доказ з огляду на те,
що з наданої до позовної заяви копії
конверта та доданої до нього довідки не
вбачається найменування відправника,
оскільки, відповідно до п.п. «а» п. 8.2 ч. 8
Інструкції № 21-1 органи Пенсійного
фонду надсилають страхувальникам
вимогу про сплату недоїмки в таких
випадках, зокрема, якщо страхувальник
має на кінець звітного базового
періоду недоїмку зі сплати страхових
внесків.

Вимога вважається надісланою
(врученою) фізичній особі, якщо її
вручено особисто такій фізичній особі
або її законному представникові чи
надіслано листом на її адресу за місцем
проживання або останнього відомого
місця її знаходження з повідомленням
про вручення за порядком оформлення
зазначених поштових відправлень,
установленим Кабінетом Міністрів
України (п. 8.3 Інструкції № 21-1).

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про обґрунтованість
позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду, якою в задоволені
позову відмовити повністю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Умані та
Уманському районі Черкаської області -
задовольнити.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 22 листопада
2013 року - скасувати.

Позов Управління Пенсійного фонду
України в м. Умані та Уманському районі
Черкаської області до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про
зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 заборгованість зі
сплати страхових внесків у розмірі 834
(вісімсот тридцять чотири) грн. 06 коп. на
користь Управління Пенсійного фонду
України в м. Умані та Уманському районі
Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення копій особам,
які беруть участь у справі (ч. 5 статті
254 КАС України). Касаційна скарга на
судові рішення подається
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя

Земляна Г.В.

Судді:

Горбань Н.І.

Межевич М.В.