Справа № 2а-1325/10/1170
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/8751/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Черпіцької Л.Т.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імпорт" до
Бориспільської митниці, Головного
управління Державного казначейства
України у Київській області, Головного
управління Державного казначейства
України у м. Києві про визнання
протиправними та нечинними рішень,
зобов'язання повернути надмірно
сплачені митні платежі та відшкодувати
безпідставно витрачені кошти за
касаційною скаргою Київської обласної
митниці Державної митної служби
України на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 28
квітня 2011 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2010 року позивач звернувся в
суд із позовом до Бориспільської
митниці, Головного управління
Державного казначейства України у
Київській області, Головного
управління Державного казначейства
України у м. Києві про визнання
протиправними та нечинними рішень,
зобов'язання повернути надмірно
сплачені митні платежі та відшкодувати
безпідставно витрачені кошти.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2011
року позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано
рішення Бориспільської митниці про
визначення коду товару №КТ-122-1129-09 від
31.12.2009р., рішення Бориспільської
митниці про визначення митної вартості
товару №/2010/000197/1 від 03.02.2010р., в
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, відповідач звернувся
зі скаргою до суду апеляційної
інстанції щодо скасування зазначеного
вище рішення.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28 березня 2012 року апеляційну скаргу
відповідач залишено без задоволення,
постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

Не погоджуючись із постановою суду
першої та ухвалою суду апеляційної
інстанцій, відповідач звернувся із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
ухваливши нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю "Імпорт"
(надалі - ТОВ "Імпорт") з 12.05.08
зареєстровано як юридична особа
виконавчим комітетом Кіровоградської
міської ради, є суб»єктом
зовнішньоекономічної діяльності,
перебуває на обліку у Кіровоградській
митниці та Кіровоградській об»єднаній
державній податковій інспекції як
платник податків (а.с. 193, т.1)

Між ТОВ "Імпорт" (покупець) та компанією
Vitas LLC (USA) (продавець) 20.08.08 укладено
контракт №6, за умовами якого продавець
продає, а покупець купує товар,
найменування, кількість та асортимент
якого визначається у специфікаціях до
даного контракту, котрі є його
невід»ємною частиною (а.с. 111-112, т.1).

Відповідно до Специфікації №3 від 24.09.09,
яка є додатком до Контракту №6 від 20.08.08,
покупець зобов»язується поставити, а
покупець прийняти та оплатити на
умовах СРТ - Київ (Україна) товар:
частини до побутових цифрових
супутникових кабельних приймачів,
зокрема головні плати для побутових
цифрових супутникових кабельних
приймачів (main board for DVВ-S, DVB-С receiver) в
кількості 2650 штук, по ціні 9,78 дол.
США/шт. загальною вартістю 25917 дол. США.
(а.с.115, т.1).

За вказаним зовнішньоекономічним
контрактом ТОВ "Імпорт" було
імпортовано на митну територію України
партію товару - частини до побутових
цифрових, супутникових кабельних
приймачів (електронні модулі
оброблення телесигналу) головні плати
(main board for DVВ-S, DVB-С receiver) в кількості 2570
штук на загальну суму 25134, 60 дол. США.
Вказаний товар доставлено 15.12.09 до
відділу митного оформлення №6
Бориспільської митниці.

Для митного оформлення товару 15.12.09
року до Бориспільської митниці
позивачем була подана вантажно-митна
декларація №122000106/2009/024599 із
супровідними документами, в графі 31
(маркування та кількість) якої
зазначено товар №1 - частини до
побутових цифрових, супутникових
кабельних приймачів (електронні модулі
оброблення телесигналу) - головні плати
(main board for DVВ-S, DVB-С receiver) 2570 шт., виробник
"ZHEN NING JIA TAI IMPO RTS & EXPORTS CO., LTD", торгівельна
марка "HI NING JIA", країна виробництва -CN, з
визначенням в графі 33 коду товару -
. (а.с. 172-173, т.1)

Відділом митного оформлення №6
проведено митний огляд товарів, про що
складено акт про проведення митного
огляду товарів, що переміщуються за ВМД
№122000106/2008/024599 від 15.12.09 (а.с. 8, т.2), за
результатами якого прийняте рішення
про направлення запиту до відділу
контролю митної вартості та
номенклатури з метою перевірки
класифікації згідно з товарною
номенклатурою Митного тарифу України
товару №1, заявленого у ВМД
№122000106/2009/024599, у звязку із спірним
питанням (а.с.56, т.2)

Відділом контролю митної вартості та
номенклатури для підтвердження
заявленого коду товару 15.12.09
запропоновано ТОВ "Імпорт" надати
додаткову технічну документацію на
товар, що знаходиться на митному
оформленні, а саме: інструкцію (опис),
технічний паспорт на приймач DVВ-C/S Set-Top
Box , інформацію про наявність на платі
тюнеру, функції плати (а. с. 56 зв., т.2).

ТОВ "Імпорт" листами №01/1612 від 16.12.09,
№02/1612 від 16.12.09 надано до митниці
калькуляцію вартості DVB-C/S тюнера,
пояснення стосовно неможливості
класифікації імпортованого товару -
головних плат до DVB-C/S приймача, як
готового виробу. (а.с.18-19, 20, 51, т.2, ). Також
у листі №02/1612 від 16.12.09 позивач просив
митницю вирішити питання з
підтвердження заявленого коду
самостійно або здійснити відбір
зразків та направити їх до митної
лабораторії для підтвердження
заявленого коду ТН ЗЕД.

Посадовою особою митного органу
відібрано зразки товару - головні плати
(main board for DVВ-S, DVB-С receiver) в кількості 2 шт.,
про що складено акт взяття проб і
зразків для митного оформлення від
18.12.09 (а.с.50, т.2), які разом з запитом про
проведення досліджень від 18.12.09 та
товаросупровідними документами
направлені до Центрального митного
управління лабораторних досліджень та
експертної роботи Державної митної
служби України для проведення
експертизи товару з метою його
ідентифікації та встановлення
відповідності задекларованих у ВМД
характеристик товару, визначальних для
його класифікації згідно з УКТЗЕД (а.с.
48-49, т. 2).

Висновок експерта Центрального
митного управління лабораторних
досліджень та експертної роботи
Державної митної служби України
(ЦМУЛДЕР ДМСУ) №12.3-527 від 28.12.09
супровідним листом 28.12.09 №29/7-12.3/6459-В
направлений до Бориспільської митниці.
(а.с. 62-68, т.2).

Відділом контролю митної вартості та
номенклатури Бориспільської митниці
на підставі висновку ЦМУЛДЕР №12.3-527 від
28.12.09 прийнято рішення про визначення
коду товару №КТ-122-1129-09 від 31.12.09, яким
змінено назву та опис товару,
задекларованого позивачем у ВМД
№122000106/2009/024599 (графа 31 ВМД): основна
електронна плата до побутового
цифрового телевізійного кабельного
приймача, що виконує функції прийому
цифрового сигналу; декодування;
виділення звукової складової та відео
складової сигналу; перетворення
цифрового сигналу в аналоговий.
Основна електронна плата містить у
своєму складі приймальний модуль
(частота 54,25 859,25 МГц, модуляція COFDM,
вихідні розніми 6хRCA, S/PDIF, RS 232, RS 232, LOOP).
Виробник: "SHEN ZHEN NING JIA TAI IMPO RTS & EXPORTS CO., LTD"
торгівельна марка "SHINING JIA", країна
виробництва CN, та змінено код товару
(графа 33 ВМД ) на (а.с. 8, т.1).

ТОВ "Імпорт" листом №01/2901 від 29.01.10
повідомило відповідача про незгоду з
винесеним рішенням про визначення коду
товару №КТ-122-1129-09 від 31.12.09 та про
залишення за ним права на його
оскарження в судовому порядку після
митного оформлення товару (а.с.199, т.1).

Зокрема, декларантом ТОВ "Імпорт" 29.01.10
до Бориспільської митниці подано
вантажну митну декларацію
№122000113/2009/001555, заповнену з урахуванням
рішення про визначення коду товару, в
якій ним за кодом задекларовано
товар - основна електронна плата до
побутового цифрового телевізійного
кабельного приймача, що виконує
функції прийому цифрового сигналу;
декодування; виділення звукової
складової та відео складової сигналу;
перетворення цифрового сигналу в
аналоговий. Основна електронна плата
містить у своєму складі приймальний
модуль (частота 54,25 859,25 МГц, модуляція
COFDM, вихідні розніми 6хRCA, S/PDIF, RS 232, RS 232,
LOOP)- головні плати (main board for DVВ-S, DVB-С
receiver) - 2570 шт. виробник "ZHEN NING JIA TAI IMPO RTS &
EXPORTS CO., LTD", торгівельна марка "HI NING JIA",
країна виробництва -CN (а.с. 168-171, т.1).

Одночасно з вантажною митною
декларацією декларантом подано
декларацію митної вартості ДМВ-1
№122000113/2009/001555 (а.с. 204-205, т.1), згідно з
якою митна вартість товару визначена
відповідно до 1 методу у розмірі 201106, 96
грн. (25134,60 дол. США) та супровідні
документи: авіаційна транспортна
накладна (Air Waуbill) №235-6538 1536 від 04.12.09 (а.с.
117, т.1), рахунок-фактура (інвойс)
№MRW/VTS1008/06/08 від 24.09.09 (а.с. 116, т.1),
зовнішньоекономічний договір №6 від
20.08.08 (а.с. 111-112, т.1), додаткове узгодження
№1 від 20.08.08 (а.с. 113, т.1), специфікація №3
до контракту від 24.09.09 (а.с.115, т.1), ВМД
№122000106/2009/024599 від 15.12.09 (172-174, т.1); рішення
про визначення коду товару №КТ-122-1129-09
від 31.12.09 (а.с. 8, т.1); акт про проведення
митного огляду товарів (а.с. 8, т.2), інші
документи.

При цьому, до митних платежів,
сплачених при митному оформленні
товару за ВМД №122000106/2009/024599 від 15.12.09,
додатково сплачено митних платежів у
сумі 12202, 05 грн.

Здійснюючи контроль за правильністю
визначення митної вартості
задекларованого товару, інспектором
підрозділу митного оформлення на ДМВ-1
№122000113/2009/001555 зроблено запис про
необхідність подання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів, яким у декларанта
додатково витребувано за переліком:
експертну декларацію, прайс виробника,
документи щодо взаємозалежності
(наявність чи відсутність), інші цінові
документи, що можуть підтвердити
заявлену митну вартість (а.с. 219, т.1).

Листом №01/2901 від 29.01.10 ТОВ "Імпорт" надав
митному органу пояснення стосовно
витребуваних документів (а.с.230. т.1), а
03.02.10 подав додатково калькуляцію №01/1612
від 16.12.09 (а.с. 231, т.1); лист-підтвердження
про відсутність експертної декларації
(а.с.235, т.1); копію ВМД №90100002/2008/008367 від
12.12.08 (а.с. 237-240, т.1); цінову інформацію,
роздруковану з мережі Інтернет (а.с.
232-233, т.1), про що зазначено на зворотному
боці ДМВ №122000113/2009/001555 (а.с. 219 зв., т.1)

На підставі цінової інформації,
отриманої з ЄАІС ДМСУ (ВМД №702000001/2009/7244
від 09.10.09) (а.с.217, т.1) Бориспільською
митницею, прийнято рішення про
визначення митної вартості товару
№122000106/2010/000197/1 від 03.02.10, яким визначено
суму вартості за одиницю товару у
розмірі 20,95 дол. США, загальна сума
товару у кількості 2570 шт. визначена у
53841,50 дол. США. При визначенні митної
вартості товару митним органом
застосовано резервний метод
визначення митної вартості №6. (а.с. 9,
т.1)

Також, Бориспільською митницею 03.02.10
оформлено картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№122000106/0/000108, відповідно до якої митна
декларація не може бути прийнята
(товари не підлягають митному
оформленню, товари не підлягають
пропуску через митний кордон України у
звязку з винесенням рішення щодо
визначення митної вартості. Висунуто
вимоги здійснити митне оформлення
товарів відповідно до винесеного
рішення ВКМВН (а.с. 206, т.1).

У зв'язку з цим, ТОВ "Імпорт" 03.02.10 до
підрозділу митного оформлення подано
вантажна митна декларація
№122000113/2010/001878 разом з декларацією
митної вартості ДМВ-2 №122000113/2010/001878,
згідно з якими митна вартість товару
визначена відповідно до резервного
методу у розмірі 430753, 54 грн. (53841,50 дол.
США.) (а.с. 17-19, 200-201, т.1). При цьому, до
митних платежів, сплачених при митному
оформленні товару за ВМД №122000113/2009/001555
від 29.01.10, позивачем додатково сплачено
митних платежів у сумі 73486, 51 грн.

Пунктами 14 та 15 статті 1 Митного кодексу
України (надалі МК України) визначено,
що митне оформлення це виконання
митним органом дій (процедур), які
пов'язані із закріпленням результатів
митного контролю товарів і
транспортних засобів, що переміщуються
через митний кордон України, і мають
юридичне значення для подальшого
використання цих товарів і
транспортних засобів; митний контроль
це сукупність заходів, що здійснюються
митними органами в межах своєї
компетенції з метою забезпечення
додержання норм цього Кодексу, законів
та інших нормативно-правових актів з
питань митної справи, міжнародних
договорів України, укладених в
установленому законом порядку.

Відповідно до ст.. 40 МК України усі
товари і транспортні засоби, що
переміщуються через митний кордон
України, підлягають митному контролю.
Митний контроль передбачає проведення
митними органами мінімуму митних
процедур, необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань митної справи. Обсяг таких
процедур та порядок їх застосування
визначаються відповідно до Митного
Кодексу, інших нормативно-правових
актів, а також міжнародних договорів
України, укладених в установленому
законом порядку.

Статтею 41 МК України передбачено, що
митний контроль здійснюється
безпосередньо посадовими особами
митних органів шляхом: 1) перевірки
документів та відомостей, необхідних
для такого контролю; 2) митного огляду
(огляду та переогляду товарів і
транспортних засобів, особистого
огляду громадян); 3) обліку товарів і
транспортних засобів, що переміщуються
через митний кордон України; 4) усного
опитування громадян та посадових осіб
підприємств; 5) перевірки системи
звітності та обліку товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, а також своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів, які
відповідно до законів справляються при
переміщенні товарів через митний
кордон України; 6) огляду територій та
приміщень складів тимчасового
зберігання, митних ліцензійних
складів, спеціальних митних зон,
магазинів безмитної торгівлі та інших
місць, де знаходяться або можуть
знаходитися товари і транспортні
засоби, що підлягають митному контролю,
чи провадиться діяльність, контроль за
якою покладено на митні органи законом;
7) використання інших форм,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами України з питань митної
справи. Порядок здійснення митного
контролю визначається Кабінетом
Міністрів України відповідно до норм
цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 70 МК України, метою
митного оформлення є засвідчення
відомостей, одержаних під час митного
контролю товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, та оформлення
результатів такого контролю.

Відповідно до ст.. 72 МК України, митне
оформлення розпочинається після
подання митному органу митної
декларації, а також усіх необхідних для
здійснення митного контролю та
оформлення документів, відомостей щодо
товарів і транспортних засобів, які
підлягають митному оформленню.
Засвідчення митним органом прийняття
товарів, транспортних засобів та
документів на них до митного контролю
та митного оформлення здійснюється
шляхом проставлення відповідних
відміток на митній декларації та
товаросупровідних документах.

Підпунктами 16, 25 пункту 3 Порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення товарів із застосуванням
вантажної митної декларації,
затвердженого наказом Державної
митної служби України №314 від 20.04.05,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 27.04.05 за №439/10719 ( в редакції, яка
діяла на час виникнення спірних
правовідносин), передбачено, що під час
митного контролю здійснюється зокрема,
перевірка правильності класифікації
та кодування товарів; ініціювання
проведення митного огляду, якщо
документів, поданих декларантом,
недостатньо для прийняття рішення про
повноту та/або достовірність
відомостей, що перевіряються, або
результати перевірки правильності
класифікації та кодування товарів,
визначення країни походження тощо
потребують проведення такого огляду.
Так, акт про проведення митного огляду
товарів, що переміщуються за ВМД,
обов'язково складається в разі
вирішення спірних і складних питань
класифікації та кодування товарів.

Статтею 313 МК України встановлено, що
митні органи класифікують товари,
тобто відносять товари до
класифікаційних групувань, зазначених
в УКТЗЕД. Рішення митних органів щодо
класифікації товарів для митних цілей
є обов»язковими для підприємств та
громадян.

При цьому, згідно зі статтею 311 МК
України українська класифікація
товарів зовнішньоекономічної
діяльності (далі - УКТЗЕД) складається
на основі Гармонізованої системи опису
та кодування товарів. В УКТЗЕД товари
систематизовано за розділами, групами,
товарними позиціями, товарними
підпозиціями, найменування і цифрові
коди яких уніфіковано з Гармонізованою
системою опису та кодування товарів.
Для докладнішої товарної класифікації
використовується сьомий, восьмий,
дев'ятий та десятий знаки цифрового
коду. Структура десятизнакового
цифрового кодового позначення товарів
в УКТЗЕД включає код групи (перші два
знаки), товарної позиції (перші чотири
знаки), товарної підпозиції (перші
шість знаків), товарної категорії
(перші вісім знаків), товарної
підкатегорії (десять знаків).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12.12.02 №1863 затверджено Порядок
ведення Української класифікації
товарів зовнішньоекономічної
діяльності, відповідно до якого УКТЗЕД
є товарною номенклатурою Митного
тарифу, затвердженого Законом України
"Про Митний тариф України", що
використовується для цілей тарифного
та інших видів регулювання
зовнішньоекономічної діяльності,
ведення статистики зовнішньої
торгівлі, здійснення митного
оформлення товарів. УКТЗЕД складається
на основі Гармонізованої системи опису
та кодування товарів і Комбінованої
номенклатури Європейського Союзу.

Згідно приамбули Закону України "Про
Митний тариф України" (тут і надалі - у
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних взаємовідносин) Митний тариф
України - це систематизований згідно з
Українською класифікацією товарів
зовнішньоекономічної діяльності
перелік ставок ввізного мита, яке
справляється з товарів, що ввозяться на
митну територію України. Товарною
номенклатурою Митного тарифу України є
Українська класифікація товарів
зовнішньоекономічної діяльності
(УКТЗЕД), яка базується на
Гармонізованій системі опису та
кодування товарів.

Наказом Державної митної служби
України від 07.08.07 №667, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 21.08.07 за
№968/14235, затверджено Порядок роботи
відділу номенклатури та класифікації
товарів регіональної митниці, митниці,
відділу контролю митної вартості та
номенклатури регіональної митниці,
митниці при вирішенні питань
класифікації товарів, що переміщуються
через митний кордон України (надалі -
Порядок №667).

Цей Порядок визначає завдання, функції
відділів номенклатури та класифікації
товарів регіональної митниці, митниці
(далі - ВНКТ) і відділів контролю митної
вартості та номенклатури регіональної
митниці, митниці (далі - ВКМВН) під час
здійснення контролю за правильністю
класифікації товарів, прийнятті рішень
про визначення коду товару та порядок
взаємодії з іншими структурними
підрозділами регіональної митниці,
митниці при вирішенні питань
класифікації товарів, що переміщуються
через митний кордон України (далі -
товари), а також порядок ведення обліку,
звітності та інші питання роботи ВНКТ
(ВКМВН) у напрямі класифікації товарів
згідно з Українською класифікацією
товарів зовнішньоекономічної
діяльності (далі - УКТЗЕД).

Відповідно до п. 1 розділу II Порядку №667,
до компетенції ВНКТ і ВКМВН згідно із
напрямом діяльності та цим Порядком
належить виконання зокрема таких
завдань: вирішення складних і спірних
питань класифікації товарів, які
виникають при здійсненні їх митного
контролю і не можуть бути вирішені в
підрозділі митного органу (ПМО);
прийняття рішення про визначення коду
товару (далі - Рішення), тобто
віднесення товарів до класифікаційних
групувань, зазначених в УКТЗЕД тощо.

Пунктами 4, 5, 6 Розділу III Порядку №667
передбачено, що контроль правильності
визначення коду товару згідно з УКТЗЕД
під час митного контролю та митного
оформлення здійснюється шляхом:
перевірки повноти опису товару в
митній декларації згідно з
установленими вимогами, у тому числі
опису його упаковки; перевірки
відповідності відомостей про товар,
заявлених у митній декларації,
відомостям про товар (найменування,
опис, визначальні характеристики тощо),
зазначеним у наданих для митного
контролю документах; визначення
завдань для перевірки характеристик
товару з метою його ідентифікації та
класифікації згідно з УКТЗЕД у разі
ініціювання проведення митного огляду
посадовими особами ВНКТ (ВКМВН) або
вповноваженими особами ПМО.

Посадові особи ВНКТ (ВКМВН) здійснюють
класифікацію товарів за запитами
підрозділу митного оформлення при
вирішенні складних і спірних питань
класифікації товарів.

Вирішення питань класифікації товарів
здійснюється посадовими особами ВНКТ
(ВКМВН) згідно із законодавством
України на основі поданих до митного
контролю та митного оформлення
документів, які передаються до ВНКТ
(ВКМВН) разом із запитом.

Запит до ВНКТ (ВКМВН) має бути
обґрунтований. Зокрема, у ньому
зазначаються: причина направлення
запиту до ВНКТ (ВКМВН), позиція ПМО з
відповідного питання класифікації
товару та пропозиції щодо його
можливого вирішення, у тому числі
запропонований код товару згідно з
УКТЗЕД.

Разом із запитом до ВНКТ (ВКМВН)
передаються завірені штампом "Під
митним контролем" оригінали або копії:
митної декларації, згідно з якою
заявлено товар до митного контролю та
митного оформлення; контракту та
товаросупровідних документів на даний
товар; документів, наданих разом з
митною декларацією, які повинні
включати всю документальну інформацію
про характеристики товару, визначальні
для його класифікації. Наприклад,
паспорт виробу, інструкція
користувача, фотознімки (зі зворотного
боку засвідчуються особистою номерною
печаткою посадової особи ПМО з
посиланням на відповідний
реєстраційний номер митної
декларації), креслення, специфікації та
інші документи або будь-яка інша
інформація про товар, необхідна для
ідентифікації товару та прийняття
Рішення; акта про проведення митного
огляду товарів, форма якого
встановлюється Держмитслужбою
України. При цьому до акта про
проведення митного огляду товарів
мають бути внесені встановлені за
результатами митного огляду відомості
про товар, які дають змогу однозначно
ідентифікувати його (зовнішній вигляд;
ступінь оброблення; розміри; матеріал,
з якого вироблено товар; вид упаковки;
маркування тощо), та інформація, що є
визначальною для класифікації товару
згідно з УКТЗЕД (наприклад, функції
товару, його комплектність,
призначення, а також технічні, фізичні,
споживчі та інші характеристики
товару); акта відбору проб (зразків)
товару (оригінал і копія) разом із
зразками (в разі необхідності).

Пунктом 15 Розділу III Порядку №667
передбачено, що при розгляді складних
та спірних питань класифікації
декларант зобов'язаний протягом 15
календарних днів з дня надходження
документів до ВНКТ (ВКМВН) надати
митному органу, згідно з пунктом 8
розділу III, додаткові документи і
відомості, що містять визначальні
характеристики, необхідні для
визначення коду товару згідно з УКТЗЕД.
Про необхідність надання додаткових
документів посадова особа ВНКТ (ВКМВН)
на зворотному боці запиту ПМО робить
відповідний запис, зазначає дату і
прізвище та ставить свій підпис.
Декларант ознайомлюється з таким
записом, зазначає під ним дату,
прізвище і ставить свій підпис. Строк
розгляду запиту у ВНКТ (ВКМВН) після
отримання всіх необхідних документів
не повинен перевищувати 15 календарних
днів. Якщо декларантом не подано в
установлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, ВНКТ (ВКМВН) приймає Рішення
на підставі наявних документів та
відомостей (результати митного огляду,
експертні висновки, інформація з
мережі Інтернет, каталоги тощо). У разі
необхідності направлення запиту до
експертного підрозділу, митного органу
вищого рівня або до незалежної
експертної організації час з моменту
направлення запиту та одержання
відповіді не включається до строку
розгляду питання класифікації ВНКТ
(ВКМВН). До моменту прийняття Рішення
ВНКТ (ВКМВН) декларант має право
звернутися до митного органу із заявою
про випуск товарів, що декларуються, у
вільний обіг у спрощеному порядку із
застосуванням тимчасової чи неповної
декларації. Загальний строк розгляду
запиту про класифікацію товару не
повинен перевищувати двох місяців.

Відповідно до п. 1, 2 розділу IV Порядку
№667, якщо для вирішення питання
класифікації товару виникає потреба в
проведенні експертизи товару, то
митний орган може звернутися до
експертного підрозділу у визначеному
порядку. Залучення експертних
підрозділів для вирішення питань
класифікації товарів здійснюється,
зокрема, у разі виникнення складних
питань при класифікації товарів згідно
з УКТЗЕД.

Судом встановлено, що підставою для
ініціювання проведення митного огляду
товару, що переміщувався за ВМД
№122000106/2009/024599 (частини до побутових
цифрових, супутникових кабельних
приймачів (електронні модулі
оброблення телесигналу) - головні плати
(main board for DVВ-S, DVB-С receiver), виробник "NING JIA TAI
IMPO RTS & EXPORTS CO., LTD", торгівельна марка "NING
JIA", країна виробництва ), та направлення
ВМО №6 запиту №1195 від 15.12.09 до ВКМВН
стало вирішення спірного питання
класифікації товару згідно з УКТЗЕД,
задекларованого позивачем за кодом 8529
90 72 10, тоді як ВМО №6 у запиті
запропонований код товару - 8528 12 94 00.
(а.с. 56, т.2)

Також, зі справи вбачається, що у запиті
ВКМВН від 18.12.09 до експертного
підрозділу викладені такі завдання для
дослідження: 1) ідентифікувати товар; 2)
визначити функцію товару; 3) визначити,
чи є даний товар відеотюнером цифровим,
приймачем супутникового телевізійного
мовлення або пристроєм, що просто
виділяє високочастотні телевізійні
сигнали; 4) визначити, чи є товар
некомплектним чи незавершеним виробом,
що має основну властивість
комплектного чи завершеного виробу.
(а.с. 48-49, т.2).

Згідно з висновком експерта ЦМУЛДЕР
ДМСУ№12.3-527 від 28.12.09 (а.с. 100-103, т.2):

1) надані на дослідження плати є платами
цифрових кабельних приймачів "DVB-C";

2) враховуючи архітектуру наданих на
дослідження плат, можливо припустити,
що вони призначені для виконання
наступних функцій, а саме: прийом
цифрового сигналу; декодування;
виділення звукової складової та відео
складової сигналу; перетворення
цифрового сигналу в аналоговий;

3)виходячи з опису наданого на
дослідження товару, представлені плати
не можуть працювати в складі цифрових
супутникових приймачів, а зважаючи на
функції, які можуть виконувати надані
на дослідження плати, вони не є
пристроями, що просто виділяють
високочастотні сигнали;

4) відповісти на питання щодо
належності наданого на дослідження
товару до некомплектних чи
незавершених виробів не
представляється можливим з причин,
вказаних в дослідній частині.

Як вбачається зі змісту дослідної
частини вказаного висновку, на
дослідження будь-якої технічної
документації виробника не надано,
відсутні схеми, специфікації, відсутня
інформація про те, до якого пристрою
надані на дослідження плати
призначені. Для відповіді на питання
щодо належності наданого на
дослідження товару до некомплектних чи
незавершених виробів як мінімум треба
знати комплектність готового виробу,
тобто марку, модель пристрою та
специфікацію на нього. Без
вищезазначеної інформації відповісти
на дане питання неможливо. Воднораз,
вказано, що, як правило, цифровий
кабельний приймач оснащений
материнською платою, блоком живлення,
панеллю керування, в більшості
випадків картоприймачем, а в деяких
випадках і вінчестером (жорстким
диском), зєднаних між особою шлейфами
та розміщені з корпусі. До цифрових
кабельних приймачів, що надходять до
мережі роздрібної торгівлі, до
комплекту також входять
багатофункціональний пульт
дистанційного керування, комплект
зєднувальних кабелів, інструкція.

Вказаний висновок експерта став
підставою для прийняття відповідачем
оскаржуваного рішення про визначення
коду товару №КТ-122-1129-09 від 31.12.09, згідно
з яким відповідач класифікував товар
як: "основна електронна плата до
побутового цифрового телевізійного
кабельного приймача, що виконує
функції прийому цифрового сигналу;
декодування; виділення звукової
складової та відео складової сигналу;
перетворення цифрового сигналу в
аналоговий. Основна електронна плата
містить у своєму складі приймальний
модуль (частота 54,25 859,25 МГц, модуляція
COFDM, вихідні розніми 6хRCA, S/PDIF, RS 232, RS 232,
LOOP). Виробник: "SHEN ZHEN NING JIA TAI IMPO RTS & EXPORTS CO.,
LTD" торгівельна марка "SHINING JIA", країна
виробництва CN," за кодом УКТЗЕД.

Пунктами 1, 6 Розділу "Основні правила
інтерпретації УКТЗЕД" додатку до
Закону України "Про Митний тариф
України" встановлено, що для юридичних
цілей класифікація товарів в УКТЗЕД
здійснюється виходячи з назв товарних
позицій і відповідних приміток до
розділів чи груп. Для юридичних цілей
класифікація товарів у товарних
підпозиціях, товарних категоріях і
товарних підкатегоріях здійснюється
відповідно до назви останніх, а також
приміток, які їх стосуються, з
урахуванням певних застережень,
положень вищенаведених правил за
умови, що порівнювати можна лише назви
одного рівня деталізації. Для цілей
цього правила також можуть
застосовуватися відповідні примітки
до розділів і груп, якщо в контексті не
зазначено інше.

Згідно п. 2 (a) Розділу "Основні правила
інтерпретації УКТЗЕД" додатку до
Закону України "Про Митний тариф
України" будь-яке посилання в назві
товарної позиції на будь-який виріб
стосується також некомплектного чи
незавершеного виробу за умови, що він
має основну властивість комплектного
чи завершеного виробу. Це правило
стосується також комплектного чи
завершеного виробу (або такого, що
класифікується як комплектний чи
завершений згідно з цим правилом),
незібраного чи розібраного.

Пунктом 4 Розділу "Основні правила
інтерпретації УКТЗЕД" додатку до
Закону України "Про Митний тариф
України" передбачено, що товар, який не
може бути класифікований згідно з
вищенаведеними правилами,
класифікується в товарній позиції, яка
відповідає товарам, що найбільше
подібні до тих, що розглядаються.

Згідно з вимогами УКТЗЕД до товарної
позиції 8529, заявленої позивачем у ВМД
№122000106/2009/024599 від 15.12.09, відносяться: "8529
- Частини, призначені виключно або
головним чином для апаратури товарних
позицій 8525 - 8528", а за товарною
підкатегорією 8529 90 72 10 класифікуються "
Частини, призначені виключно або
головним чином для апаратури товарних
позицій 8525 8528: - інші: -- інші: --- інші: ----
електронні модулі: ----- модуль
оброблення телесигналу".

Між тим, до товарної позиції 8528,
визначеної митним органом,
відносяться: "8528 - приймальна апаратура
телевізійна, поєднана чи не поєднана з
радіомовним приймачем або пристроєм,
який записує чи відтворює звук або
зображення; відеомонітори та
відеопроектори", а за товарною
підкатегорією 8528 12 94 00 класифікується
«приймальна апаратура телевізійна,
поєднана чи не поєднана з радіомовним
приймачем або пристроєм, який записує
чи відтворює звук або зображення; --
кольорова: --- інша: ----- без екрана: ------
відеотюнери: ------- інша: -------- цифрова
(включаючи змішану цифрову та
аналогову)".

Згідно з пунктами 10, 11, 12 Розділу III
Порядку №667 рішення приймається ВНКТ
(ВКМВН) на підставі встановлених
характеристик товару, які є
визначальними для класифікації товару
згідно з вимогами УКТЗЕД.

У пункті 4 "Висновок" Рішення
зазначаються опис товару та
встановлений десятизначний код товару
згідно з УКТЗЕД, які мають міститись у
відповідних графах митної декларації
згідно з вимогами нормативно-правових
актів Держмитслужби. Рішення
доводиться до ПМО і є обов'язковим для
виконання при митному оформленні
товару.

Якщо ВНКТ (ВКМВН) приймається Рішення,
яке не відповідає інформації,
заявленій декларантом у митній
декларації, то ця митна декларація не
може використовуватися для митного
оформлення класифікованого товару.

Пункт 6 Розділу IV Порядку №667 вказує на
те, що пропозиції експертних
підрозділів щодо класифікації товару,
викладені у висновках експертів, не є
визначальними для класифікації товару
та мають інформаційний (довідковий)
характер.

Суд зазначив, що зміна коду УКТЗЕД
митним органом повинна бути
обґрунтованою та підтверджуватись
встановленими характеристиками
товару, які є визначальними для
класифікації товару згідно з вимогами
УКТЗЕД. Тобто, рішення ВНКТ (ВКМВН) не
може базуватись виключно на висновку
митної лабораторії, оскільки повинно
бути прийняте з урахуванням всіх
документів та доказів в їх сукупності.

Обираючи висновок експерта ЦМУЛДЕР
№12.3-527 від 28.12.09 як підґрунтя для
прийняття рішення про зміну коду
товару, відповідач не звернув увагу на
неоднозначність цього висновку для
правильного встановлення
характеристик товару, які є
визначальними для класифікації товару
згідно з вимогами УКТЗЕД.

Товарна підкатегорія за УКТЗЕД 8528 12 94 00
включає в себе приймальну апаратуру
телевізійну, поєднану чи не поєднану з
радіомовним приймачем або пристроєм,
який записує чи відтворює звук або
зображення; кольорову; без екрана;
відеотюнери; цифрові (включаючи
змішану цифрову та аналогову). Тобто,
така апаратура може працювати без
окремого управління, спеціального
програмного забезпечення, не потребує
конструкцій для монтажу панелі
керування.

Разом з тим, плати цифрових кабельних
приймачів DVB-C не можуть працювати без
корпусу приймача, пульту дистанційного
управління, блоку та кабелів живлення,
спеціального програмного забезпечення
та потребують конструкцій для монтажу
панелі керування, а відтак є лише
частинами, призначеними для апаратури
товарної позиції 8528 за УКТЗЕД, а отже
повинні класифікуватися за товарною
позицією 8529 за УКТЗЕД.

Пояснення до Української класифікації
товарів зовнішньоекономічної
діяльності, на які посилався
відповідач-1 у запереченнях, розроблені
з метою забезпечення однакового
тлумачення термінів класифікації та на
виконання постанови Кабінету
Міністрів України від 12.12.02 №1863 "Про
затвердження Порядку ведення
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності", в
силу абз.5 п. 4 цієї постанови мають
рекомендаційний характер.

Суд, у своєму рішенні правильно
зазначив про необґрунтованість
віднесення Бориспільською митницею
товару, задекларованого позивачем у
ВМД №122000106/2009/024599, до товарної позиції
8528 та класифікації його за кодом УКТЗЕД
, а відтак - про протиправність
оскаржуваного рішення про визначення
коду товару №КТ-122-1129-09 від 31.12.09.

Статтею 259 МК України визначено, що
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є їх ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, обчислена відповідно до
положень цього Кодексу.

Відповідно до статті 260 МК України
митна вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до положень цього Кодексу.
Для цілей визначення митної вартості
використовується інформація,
підготовлена у спосіб, сумісний з
принципами бухгалтерського обліку,
прийнятими у відповідній країні і
доцільними для певного методу
визначення митної вартості. Методи
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та умови їх застосування
встановлюються цим Кодексом.

Статтею 261 МК України передбачено, що
відомості про митну вартість товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, використовуються для
нарахування податків і зборів
(обов'язкових платежів), ведення митної
статистики, а також у відповідних
випадках для розрахунків у разі
застосування штрафів, інших санкцій та
стягнень, встановлених законами
України.

Згідно ч. 1 ст. 262 МК України, митна
вартість товарів і метод її визначення
заявляються (декларуються) митному
органу декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості.

Порядок та умови декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
встановлюються Кабінетом Міністрів
України, а порядок заповнення
декларацій митної вартості -
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи ( ч.2 ст.262 МК України).

Частинами 1 та 2 ст. 264 МК України
передбачено, що заявлена декларантом
митна вартість товарів і подані ним
відомості про її визначення повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню. У разі потреби у
підтвердженні заявленої митної
вартості товарів декларант
зобов'язаний подати митному органу
необхідні для цього відомості та
забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.06 №1766 затверджено Порядок
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження (надалі - Порядок №1766).

Пунктом 7 Порядку №1766 встановлено, що
для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товарів
декларант зобов'язаний подати:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу; банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

Згідно п. 10 Порядку №1766 відомості, на
підставі яких декларантом визначено та
заявлено (задекларовано) митну
вартість товарів, повинні базуватися
на об'єктивних даних, що підлягають
обчисленню та перевірці відповідно до
вимог Митного кодексу України.
Декларант має право на доведення у
передбачений законодавством строк
митному органові правильності
визначення ним митної вартості
товарів.

Відповідно до ст.. 265 МК України, митний
орган здійснює контроль правильності
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями цього Кодексу.
Такий контроль може здійснюватися в
установленому порядку із
застосуванням різних форм, у тому числі
відповідно до статей 60 і 69 цього
Кодексу, після закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску через митний кордон України
товарів і транспортних засобів.
Порядок контролю правильності
визначення митної вартості товарів
після закінчення операції митного
контролю, оформлення та пропуску через
митний кордон України товарів і
транспортних засобів та донарахування
обов'язкових платежів визначається
Кабінетом Міністрів України. Митний
орган має право упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи декларації, поданої
для цілей визначення митної вартості.
Якщо митний орган дійшов висновку, що
визначена декларантом митна вартість
нижча, ніж прямі витрати на виробництво
цього товару, в тому числі сировини,
матеріалів та/або комплектуючих, які
входять до складу товару, митний орган
має право зобов'язати декларанта
визначити митну вартість іншим
способом, ніж він використав для її
визначення.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 09.04.08 №339 затверджено Порядок
здійснення контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів,
який установлює процедуру здійснення
митними органами контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів під час проведення і
після закінчення операцій їх митного
контролю, митного оформлення та
пропуску через митний кордон України, а
також донарахування обов'язкових
платежів.

Згідно п.2 цього Порядку, контроль за
правильністю визначення митної
вартості товарів під час проведення
операцій їх митного контролю і митного
оформлення здійснюється митним
органом відповідно до статті 41 Митного
кодексу України шляхом: 1) проведення:
перевірки документів, поданих для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів, і відомостей, що
необхідні для здійснення митного
контролю, згідно з Порядком
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.06 №1766; усного опитування
посадових осіб підприємств і громадян,
а також консультацій з декларантом з
метою обміну інформацією, що
стосується певної
зовнішньоекономічної операції та
впливає на вартість товарів; митного
огляду товарів для визначення
характеристик, які впливають на рівень
їх митної вартості; 2) порівняння рівня
заявленої митної вартості товарів з:
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено; наявною
у митного органу інформацією про
рівень цін на такі товари або вартість
прямих витрат на їх виробництво, у тому
числі сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів; 3) застосування інших
передбачених Митним кодексом України
та законами з питань митної справи форм
контролю. Послідовність дій посадових
осіб митного органу під час здійснення
передбаченого цим пунктом контролю
визначається Держмитслужбою.

Відповідно до пункту 11 Порядку №1766 для
підтвердження митної вартості товарів
на вимогу митного органу декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи. Для підтвердження заявленої
декларантом митної вартості
оцінюваних товарів можуть подаватися:
договір з третіми особами, що
пов'язаний з договором (контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця; рахунки про сплату
комісійних, брокерських
(посередницьких) послуг, пов'язаних з
виконанням умов договору (контракту);
відповідна бухгалтерська
документація; ліцензійний чи
авторський договір (контракт);
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) фірми - виробника товару;
калькуляція фірми - виробника товару;
копія вантажної митної декларації
країни відправлення, а в разі, коли в
такій країні товар розміщувався в
митному режимі, яким не передбачено
сплату податків і відповідно до якого
товар перебував під митним контролем,
копія вантажної митної декларації,
оформленої в попередній експорту
митний режим; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, що мають
відповідні повноваження згідно із
законодавством; сертифікат про
походження товару; відомості про
якісні характеристики товару;
інформація зовнішньоторговельних та
біржових організацій про вартість
товару та/або сировини.

Пунктом 13 Порядку №1766 передбачено, що
декларант зобов'язаний подати
додаткові документи, визначені у
пункті 11 цього Порядку, протягом 10
календарних днів після ознайомлення із
записом митного органу про їх подання.
За вмотивованою заявою декларанта
такий строк продовжується. У разі
відмови подати додаткові документи
декларант робить відповідний запис із
зазначенням дати, прізвища та
проставлення свого підпису на
зворотному боці основного аркуша
декларації митної вартості.

Відповідно до пункту 14 Порядку №1766,
якщо декларантом не подано в
установлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, митну вартість товарів
визначає митний орган на підставі
наявних відомостей згідно із
законодавством.

Зміст вказаних норм свідчить про те, що
вони не зобов'язують позивача надати
повний перелік документів відповідно
до пункту 11 Порядку №1766. При цьому
формулювання вказаної норми - "можуть
подаватися", вказує на те, що
витребовування таких документів може
мати місце у випадку наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей.

Разом з тим, перевіряючи надані
декларантом документи для
підтвердження заявленої митної
вартості товару, імпортованого
позивачем, відповідач-1додатково
витребував перелік документів, при
цьому не зазначив, які саме обставини
ці документи повинні підтвердити.

Методи визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну, та
порядок їх застосування
регламентовані главою 47 МК України.

Відповідно до ст.. 266 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну,
здійснюється за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного. Основним є
метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору щодо товарів,
які імпортуються (вартість операції).
Якщо митна вартість не може бути
визначена за методом 1 згідно з
положеннями статті 267 Митного Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 268 і 269 цього
Кодексу. У ході таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності. У разі
неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, відповідно до вимог статей 268 і
269 цього Кодексу за основу може братися
або ціна, за якою оцінювані ідентичні
або подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному з
продавцем покупцю відповідно до вимог
статті 271, або обчислена відповідно до
вимог статті 272 цього Кодексу вартість
товарів. При цьому кожний наступний
метод застосовується, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу. Методи на основі
віднімання та додавання вартості
(обчислена вартість) можуть
застосовуватися у будь-якій
послідовності на розсуд декларанта. У
разі якщо неможливо застосувати жоден
із зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, установлених
статтею 273 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст.267 МК України, митною
вартістю за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, є вартість
операції, тобто ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за товари,
якщо вони продаються на експорт в
Україну, скоригована в разі потреби
відповідно до частини другої цієї
статті. Ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті, - це загальна сума
всіх платежів, які були здійснені або
які повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів на користь продавця
та/або на користь продавця через третіх
осіб, та/або на пов'язаних з продавцем
осіб. Такі платежі можуть бути
здійснені прямо або опосередковано
шляхом переказу грошей, акредитиву,
інкасування або за допомогою інших
розрахунків (вексель, передача цінних
документів тощо).

Відповідно до ч. 4 ст.267 МК України, метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартості операції),
використовується в разі, якщо: 1) немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів; 2) стосовно продажу оцінюваних
товарів або їх ціни відсутні будь-які
умови або застереження, що
унеможливлюють визначення вартості
цих товарів; 3) жодна частина виручки
від будь-якого подальшого перепродажу,
розпорядження або використання
товарів покупцем не надійде прямо чи
опосередковано продавцеві, якщо тільки
не може бути зроблено відповідне
коригування відповідно до положень
частини другої цієї статті; 4) покупець
і продавець не є пов'язаними між собою
особами або хоч і є пов'язаними між
собою особами, але ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Судом встановлено, що Бориспільська
митниця не надала доказів наявності
обмежень, передбачених частиною 4
статті 267 МК України, які виключають
використання першого методу.

Статтею 273 МК України, якою
регламентовані умови використання
останнього методу №6 ("резервного"),
застосованого відповідачем-1 при
прийнятті спірного рішення про
визначення митної вартості товарів,
передбачено, що у разі якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 267-272 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (ГАТТ). Митна
вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
щонайбільшою мірою ґрунтуватися на
раніше визначеній за методами 1-6 митній
вартості, однак при визначенні митної
вартості відповідно до цієї статті
допускається гнучкість при
застосуванні цих методів. Митна
вартість імпортних товарів не
визначається згідно з положеннями цієї
статті на підставі: 1) ціни товарів
українського походження на
внутрішньому ринку України; 2) системи,
яка передбачає прийняття для митних
цілей вищої з двох альтернативних
вартостей; 3) ціни товарів на
внутрішньому ринку країни-експортера;
4) вартості виробництва, іншої, ніж
обчислена вартість, визначена для
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів відповідно до положень статті
272 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що
поставляються з країни-експортера до
третіх країн; 6) мінімальної митної
вартості; 7) довільної чи фіктивної
вартості.

Згідно ч. 5 ст. 266 МК України, кожний
наступний метод застосовується, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу.

Отже, митним органам надано право
застосування резервного методу у
випадках, коли вони аргументовано
вважають, що інші п'ять методів не
можуть бути використані та не
дозволять об'єктивно та максимально
точно встановити вартість оцінюваних
товарів.

Між тим, Бориспільською митницею, яким
визначено митну вартість товару на
підставі резервного методу, не надано
суду доказів того, що ним до
застосування цього методу послідовно
застосовувались інші методи
визначення митної вартості.

Пунктом 7 Порядку передбачено, що
роботи посадових осіб митного органу
при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
затвердженого наказом Державної
митної служби №602 від 24.06.09,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 21.07.09 за №669/16685, якщо за
результатами контролю митної вартості
вона не може бути визначена з
використанням методу за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції) згідно з
положеннями статті 267 Митного кодексу
України, посадовою особою, що здійснює
контроль за правильністю визначення
митної вартості, виконуються заходи,
передбачені частинами третьою - сьомою
статті 266 Митного кодексу України.

Згідно п. 8 вказаного Порядку, митний
орган визначає митну вартість товарів
на підставі наявних відомостей згідно
із законодавством з оформленням
рішення про визначення митної вартості
товарів за формою та у порядку,
встановленими наказом Державної
митної служби України від 29.05.09 №506 "Про
затвердження форми рішення про
визначення митної вартості товарів,
Порядку його заповнення та
Класифікатора додаткових складових до
ціни договору", зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 18.06.2009 за N
534/16550, у випадках, якщо:

- митний орган дійшов висновку, що
визначена декларантом митна вартість
нижча, ніж прямі витрати на виробництво
цього товару, в тому числі сировини,
матеріалів та/або комплектуючих, які
входять до складу товару;

- декларант відмовився від пропозиції
митного органу визначити митну
вартість іншим способом, ніж він
використав для її визначення;

- декларантом не подано або подано з
порушенням строку встановленого
пунктом 13 Порядку декларування
додаткові документи, необхідні для
підтвердження митної вартості товарів;

- у поданих декларантом документах
відсутні необхідні відомості та/або за
підсумками здійснення контролю
виявлені неточності у відомостях, що
містяться у поданих документах та/або
виникають сумніви стосовно їх
достовірності, а також наявні умови, що
унеможливлюють використання
декларантом обраного методу
визначення митної вартості.

Суд зауважує, що митним органом при
здійсненні митного контролю не
зазначалося про недостовірність
документів, поданих для підтвердження
заявленої митної вартості.
Бориспільською митницею не доведено,
що визначена ТОВ "Імпорт" митна
вартість товару за ціною договору,
обрахована в 9,78 дол. США за одиницю, є
недостовірною та такою, що
документально не підтверджується.

Відмовляючи позивачу в застосуванні
першого основного методу визначення
митної вартості імпортованого товару,
Бориспільська митниця в оскаржуваному
рішенні №122000106/2010/000197/1 від 03.02.10
послався на цінову інформацію ЄАІС
ДМСУ - Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Державної
митної служби України, та визначив її з
суми 20,95 дол. США за одиницю.

З роздруківки з бази даних ЄАІС ДМСУ
вбачається, вона містить лише одну
позицію товару - основна плата
побутового цифрового ефірного DBV-T
приймача - за ВМД №702000001/2009/7244 від 09.10.09.
Дана роздруківка не містить чітких
відомостей про вартість товару з
ідентичними характеристиками за
одиницю (а.с. 217, т.1).

Зі справи вбачається, що позивач вже
ввозив головні плати до побутових
цифрових супутникових приймачів, які
входили до комплекту побутового
цифрового супутникового DVB-S приймача,
за зовнішньоекономічним контрактом №6
від 20.08.08, декларуючи його у складі
готового виробу, за митною вартістю,
визначеною у розмірі 9,78 дол. США за
одиницю (ВМД №90100002/2008/008367 від 12.12.08) (а.с.
125-139).

Наявними в справі доказами
підтверджується правомірність поданих
позивачем документів для визначення
митної вартості товарів. Натомість
Бориспільською митницею не надано
доказів, які б переконливо свідчили про
заниження позивачем митної вартості
імпортованих товарів та законність
відмови в митному оформленні товару за
першим методом.

Судом також встановлено, що
Бориспільською митницею були порушені
приписи чинного законодавства щодо
порядку митного оформлення та
застосування методів визначення
митної вартості товару.

Оскільки, у ході судового розгляду
встановлено невідповідність
оспорюваного позивачем рішення
Кіровоградської митниці про
визначення митної вартості товару від
№122000106/2010/000197/1 від 03.02.10 критеріям,
зазначеним у ч.3 ст.2 КАС України, а
відповідачем правомірність цього
рішення не доведена, суд погоджується з
доводами про протиправність вказаного
рішення.

Зі змісту даної норми вбачається, що
встановлені способи захисту
порушеного права носять обмежений
характер і не можуть бути застосовані
при виникненні будь-якого спору у сфері
публічних правовідносин. Так, вимога
про визнання нечинним акта може
стосуватися лише нормативно-правового
акта, а про визнання протиправним та
скасування - індивідуального акта.

Таким чином, враховуючи, що предметом
оскарження у даному спорі є правові
акти індивідуальної дії, наслідком
задоволення позовних вимог за
правилами Кодексу адміністративного
судочинства може бути лише визнання
протиправними та скасування таких
актів.

Вирішуючи позовну вимогу про
зобов»язання Державного казначейства
України повернути суму надмірно
сплачених митних платежів в сумі 85 673, 57
грн. у зв»язку з неправомірною зміною
коду товару та незаконним збільшенням
митної вартості, суд вірно керувався
ч.ч. 3, 6 ст.264 МК України, якими
встановлено, що у разі виникнення
потреби в уточненні заявленої митної
вартості товарів або в разі незгоди
декларанта з митною вартістю,
визначеною митним органом, декларант
має право звернутися до митного органу
з проханням випустити товари, що
декларуються, у вільний обіг під
гарантію уповноваженого банку або
сплатити податки і збори (обов'язкові
платежі) згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною митним органом. У
разі якщо після сплати декларантом
податків і зборів (обов'язкових
платежів) згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
буде прийнято рішення про застосування
митної вартості, заявленої
декларантом, сума надміру сплачених
податків і зборів (обов'язкових
платежів) повертається декларанту у
місячний термін з дня прийняття
рішення, у порядку, передбаченому
законодавством.

Пунктом 9 Порядку здійснення контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№393 від 09.04.08, передбачено, що
повернення помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету податків і
зборів (обов'язкових платежів),
контроль за справлянням яких покладено
на митні органи, здійснюється в
установленому законодавством порядку.

Наказом Державної митної служби
України від 20.07.07 №618, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 25.09.07 за
№1097/14364, затверджено Порядок
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами (надалі - Порядок).

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Порядку
повернення з Державного бюджету
України митних та інших платежів,
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою. Заява може бути подана не
пізніше 1095-го дня, наступного за днем
зарахування коштів до Державного
бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передається
до Відділу для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум. (пункт 2 розділу ІІІ Порядку).

Відділ перевіряє факт перерахування
митних та інших платежів з
відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати. (пункт 3 розділу ІІІ Порядку).

Для підготовки висновку про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи (далі - Висновок про повернення),
форма якого наведена в додатку 1 до
Порядку взаємодії митних органів з
органами Державного казначейства
України в процесі повернення з
Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, затвердженого наказом
Державної митної служби України та
Державного казначейства України від
20.07.07 №611/147, керівництвом Відділу за
потреби ініціюється проведення
перевірки в митному органі щодо
правильності митного оформлення із
залученням відповідних підрозділів
митного органу (п.4 розділу ІІІ Порядку).

Керівник (заступник керівника) митного
органу на підставі результатів
перевірки (у разі її проведення)
підписує Висновок про повернення,
Реєстр висновків про повернення та
супровідний лист, адресований органу
Державного казначейства України (далі -
пакет документів на повернення коштів).
Пакет документів на повернення коштів
передається до Загального відділу для
реєстрації та відправки до органу
Державного казначейства України. (п.6
розділу ІІІ Порядку).

Згідно п.7 Порядку взаємодії митних
органів з органами Державного
казначейства України в процесі
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи,
затвердженого наказом Державної
митної служби України та Державного
казначейства України від 20.07.07 №611/147,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 25.09.07 за №1095/14362, на підставі
отриманого Висновку про повернення
відповідний орган Державного
казначейства України готує платіжні
документи на перерахування коштів з
рахунку з обліку доходів державного
бюджету на рахунок, зазначений у
Висновку про повернення, та протягом
п'яти робочих днів від дати отримання
Висновку про повернення здійснює
повернення коштів з бюджету.

Як встановлено у судовому засіданні,
позивач не звертався до Бориспільської
митниці у встановленому порядку із
заявою про повернення з Державного
бюджету України митних платежів,
надмірно сплачених до бюджету, а тому
рішення з цього питання митницею не
приймалося.

Таким чином, спір щодо права позивача
на отримання з Державного бюджету
України 85673,57 грн. надмірно сплачених
митних платежів відсутній, позивачем
не доведено порушення його прав у цій
частині з боку відповідачів, а тому суд
не вбачає підстав для зобов'язання
Державного казначейства України
повернути цю суму та відмовляє у позові
в цій частині.

Щодо позовної вимоги про зобов»язання
Бориспільської митниці відшкодувати
ТОВ "Імпорт" безпідставно витрачені
кошти - додаткові витрати в сумі 22 402
грн., суд зазначив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КАС України,
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно - правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно - правовий спір.

Відповідно до ст..1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.. 1173 ЦК України, шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Стосовно витрат, пов'язаних із
зберіганням товару на митному складі,
суд зазначив наступне.

Статтею 99 МК України передбачено, що
товари і транспортні засоби з моменту
пред'явлення митному органу і до їх
випуску відповідно до обраного митного
режиму можуть перебувати на
тимчасовому зберіганні під митним
контролем. Такі товари і транспортні
засоби до завершення митного
оформлення з дозволу відповідного
митного органу розміщуються на складах
тимчасового зберігання.

Ухвалюючи рішення, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку про те, що відповідачем
рішення №КТ-122-1 129-09 від 31.12.2009р про
визначення коду товару та про
визначення опису товару прийнято на
підставі висновку 12.3-527 від 28.12.2009р. який
ґрунтується на припущеннях, рішення
№112000106/2010/000і97/1 від 03.02.2010р. про
визначення митної вартості було
прийнято за кодом УКТЗЕД та описом
товару, які були визначені рішенням
№КТ-122-1129-09 від 31.12.2009р. та за ціновою
інформацією ЄАІС ДМСУ, прийняті з
порушенням вищезазначених норм
законодавства.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Київської обласної
митниці Державної митної служби
України залишити без задоволення,
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2011
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 28 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді