Справа № 358/2077/13-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Якутюк В.С.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області на постанову Богуславського
районного суду Київської області від
26.12.2013 у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії,-

встановив:

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив:
визнати неправомірною відмову
управління Пенсійного фонду України у
Богуславському районі щодо врахування
при обчисленні йому пенсії довідки про
його доходи за час роботи у зоні
відчуження, виданої ПАТ «Богуславський
райагротехсервіс» під № 41 від 01.10.2013 на
підставі рішення Богуславського
районного суду № 358/1353/13-ц; зобов'язати
управління Пенсійного фонду України у
Богуславському районі врахувати при
обчисленні йому пенсії довідку про
його доходи за час роботи у зоні
відчуження, видану ПАТ «Богуславський
райагротехсервіс» під № 41 від 01.10.2013 на
підставі рішення Богуславського
районного суду № 358/1353/13-ц.

Постановою Богуславського районного
суду Київської області від 26.12.2013 позов
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій він просить оскаржувану
постанову скасувати як таку, що
постановлена із порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач перебуває на обліку в УПФ
України у Богуславському районі
Київської області і отримує пенсію по
інвалідності.

Також, позивач є особою, віднесеною до 1
категорії громадян, потерпілих
внаслідок аварії на ЧАЕС і являється
учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, що підтверджується копією
відповідного посвідчення.

В січні 2012 року позивач, дізнавшись, що
при нарахуванні пенсії починаючи з
січня 2012 року йому буде нараховуватися
мінімальна пенсія для відповідної
категорії пенсіонерів.

З метою отримання від роботодавця
довідки про доходи, отримані в зоні
відчуження під час ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, позивач
звернувся до Богуславського районного
суду, який своїм рішенням від 04.09.2013
зобов'язав ПАТ «Богуславський
райагротехсервіс» видати йому
відповідну довідку. На виконання
вищевказаного рішення суду ПАТ
«Богуславський райагротехсервіс»
видало йому довідку № 41 від 10.01.2013 року,
в якій вказано його доходи за час
роботи в зоні відчуження.

На заяву позивача про нарахування та
виплату йому пенсії з урахуванням
вищевказаної довідки УПФ України у
Богуславському районі Київської
області надало йому відмову.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що УПФ України у
Богуславському районі Київської
області протиправно відмовило
позивачу у здійсненні перерахунок та
виплати пенсії, оскільки у пенсійній
справі знаходилась довідка про
заробітну плату за роботу в зоні
відчуження, видана ПАТ «Богуславський
райагротехсервіс», де зазначено
фактично отриманий заробіток ОСОБА_2 у
період його роботи у зоні відчуження,
відповідно до якої обчислюється
пенсія.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що УПФ
України у Богуславському районі
Київської області відмовляючи у
перерахунку та виплаті пенсії діяло на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Колегія суддів вважає доводи апелянта
необґрунтованими та погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством.

Згідно з ст. 57 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» обчислення
середньомісячного заробітку
проводиться відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету
Міністрів України «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 1210 від
23.11.2011, що набрала чинності 01.01.2012
Пенсійний фонд України забезпечує
здійснення перерахунку пенсій,
призначених особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
до набрання чинності цією постановою,
за матеріалами пенсійних справ.

Механізм обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідно до статей 54 і 57 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
визначено Порядком обчислення пенсій
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Згідно з п.п. 1, 2 вказаного Порядку
пенсії за бажанням осіб можуть
призначатися виходячи із заробітної
плати, одержаної за роботу в зоні
відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі
відшкодування фактичних збитків;
заробітна плата для обчислення пенсій
враховується за будь-які 12 місяців
підряд такої роботи.

Підпунктом 4 п. 3 Порядку встановлено, що
у разі коли особа пропрацювала у зоні
відчуження: менше календарного місяця
у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія
може обчислюватися виходячи із
заробітної плати, одержаної за роботу у
зоні відчуження, за весь фактично
відпрацьований час, в одному із
неповних календарних місяців роботи
протягом цих років, без додавання суми
заробітної плати за період роботи за
межами зони відчуження. У такому разі
заробітна плата за весь фактично
відпрацьований час ділиться на число
відпрацьованих днів, а одержана сума
множиться на 25,4. Якщо дні роботи
припали на вихідні і святкові дні,
розрахунок заробітної плати
проводиться у такому ж порядку, як і за
роботу у робочі дні, а доплата за
вихідні і святкові дні, нарахована за
фактично відпрацьований час, з
урахуванням установленої кратності
додається до суми обчисленої
заробітної плати.

Таким чином, призначення пенсії та її
розмір ставляться в залежність від
заробітку, фактично отриманого
працівником у період його роботи в зоні
відчуження.

Колегія суддів звертає увагу, що у
пенсійній справі знаходилась довідка,
про заробітну плату за роботу в зоні
відчуження, видана ПАТ «Богуславський
райагротехсервіс», де зазначено
фактично отриманий заробіток ОСОБА_2 у
період його роботи в зоні відчуження,
відповідно до якої обчислюється
пенсія, а тому відповідачем
протиправно нараховується та
виплачується державна та додаткова
пенсія без врахування показників даної
довідки.

Посилання апелянта на відсутність в
матеріалах пенсійної справи первинних
документів, згідно з якими проведено
оплату праці в зоні відчуження (табель
обліку робочого часу, маршрутний лист,
завірений організацією у складі якої
виконувалися роботи, тощо) є
безпідставними, оскільки факт роботи
позивача у ПАТ «Богуславський
райагротехсервіс» встановлено
рішенням Богуславського районного
суду від 04.09.2013, а відповідно до ч. 1 ст. 72
КАС України обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області - залишити без задоволення, а
постанову Богуславського районного
суду Київської області від 26.12.2013 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.