Справа № 809/163/14
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"18" лютого 2014 р.
Справа № 809/163/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Лучко О.О.

за участю секретаря Жовнірович
О.С.

за участю сторін:

представників позивача: Блищак О.В.,
Тарасенко В.М.

представника відповідача: Охрімця С.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: заступника
Коломийського міжрайонного прокурора
Івано-Франківської області

до відповідача: Коломийської
районної ради Івано-Франківської
області

про визнання протиправним та
скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник Коломийського міжрайонного
прокурора Івано-Франківської області
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Коломийської районної ради
Івано-Франківської області про
визнання протиправним та скасування
рішення №492-ХХІ/13 від 11.12.2013 р.

Представники позивача в судовому
засіданні позов підтримали, суду
пояснили, що вважають оскаржуване
рішення Коломийської районної ради
незаконним та таким, що суперечить
вимогам чинного законодавства,
оскільки Коломийська районна рада,
вийшла за межі своїх повноважень та
вирішила питання, які не належать до її
компетенції. На підставі наведеного
просили позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечив з мотивів, викладених у
письмовому запереченні. Суду пояснив,
що рішення ради не є актом
нормативно-правового характеру, а має
лише декларативний характер, є
обговоренням суспільно-політичної
ситуації, яка склалась у районі.
Зазначив, що оскаржуване рішення не є
таким, що підлягає обов'язковому
виконанню. На підставі наведеного
просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши позовну заяву, заперечення
проти позову, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши та
оцінивши подані докази, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Коломийською
районною радою Івано-Франківської
області шостого демократичного
скликання (двадцять перша сесія) 11.12.2013
р. прийнято рішення №492- ХХІ/13 "Про
суспільно-політичну ситуацію, яка
склалася 11.12.2013р. у м.Києві", яким
вирішено:

1. Звернутись до дипломатичних місій в
Україні з проханням негайно ввести
санкції щодо Президента України,
представників уряду, а також осіб, які
безпосередньо причетні до
застосування сили щодо мирних
демонстрантів на Євромайдані 30
листопада, 1 та 11 грудня 2013 року.

2. Закликаємо громадян України вийти на
майдани, розпочати акції громадянської
непокори заради відстоювання
демократичних цінностей і
незалежності України.

3. Закликаємо представників
правоохоронних та силових органів не
виконувати злочинні накази і стати на
захист українського народу, якому вони
присягли на вірність.

4. Рішення оприлюднити в засобах
масової інформації району та
офіційному сайті районної ради (а.с.13).

Дане рішення було опубліковане у
газеті "Вільний голос" №52 від 12.12.2013
року та оприлюднено на офіційному
сайті Коломийської районної ради
(а.с.87).

Здійснюючи нагляд за додержанням
законів, прокурор оскаржив дане
рішення з тих підстав, що Коломийська
районна рада вирішила питання, які не
належать до питань місцевого значення,
а тому вийшла за межі своїх
повноважень.

Вирішуючи спір, суд виходив з
наступного нормативного регулювання
спірних правовідносин.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
прокуратуру" прокурорський нагляд за
додержанням і правильним
застосуванням законів Кабінетом
Міністрів України, міністерствами та
іншими центральними органами
виконавчої влади, органами державного
і господарського управління та
контролю, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевими Радами, їх
виконавчими органами, військовими
частинами, політичними партіями,
громадськими організаціями, масовими
рухами, підприємствами, установами і
організаціями, незалежно від форм
власності, підпорядкованості та
приналежності, посадовими особами та
громадянами здійснюється Генеральним
прокурором України і підпорядкованими
йому прокурорами.

Згідно із п.1 ч.1 та ч.2 ст.19 Закону
України "Про прокуратуру" предметом
нагляду за додержанням і застосуванням
законів, є, зокрема, відповідність
актів, які видаються всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним
законам.

В порядку здійснення нагляду за
додержанням і застосуванням законів
відповідно до ч.5 ст.23 Закону України
"Про прокуратуру" прокурор може
звернутися до суду, зокрема, щодо
визнання протиправним рішення чи
окремих його положень і щодо
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень.

Відтак, прокурорський нагляд є видом
державної діяльності прокурора, а тому
право на звернення прокурора до суду з
підстав, визначених ст.23 Закону України
"Про прокуратуру", передбачає наявність
у нього адміністративної
процесуальної дієздатності та згідно з
правилами предметної підсудності дана
справа підсудна окружному
адміністративному суду.

В ст.5 Конституції України визначено, що
народ здійснює владу безпосередньо і
через органи державної влади та органи
місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.140 Конституції України
місцеве самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України. Місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи. Органами місцевого
самоврядування, що представляють
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ та міст, є районні та
обласні ради.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Виключний перелік питань, які
вирішуються на пленарних засіданнях
районної ради, визначено в ст.43 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні".

Районна рада в межах повноважень,
визначених законом, приймає на
пленарних засіданнях нормативні та
інші акти у формі рішень, які є
обов'язковими до виконання на
відповідній території (ст.144
Конституції України та ст.59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні").

З цього приводу слід зазначити, що
Конституційний Суд України в рішенні
від 26 березня 2002 року № 6-рп/2002 у справі
за конституційним поданням
Міністерства внутрішніх справ України
щодо офіційного тлумачення положення
частини другої статті 28 Закону
України "Про статус депутатів місцевих
Рад народних депутатів" дав тлумачення
політико-правовій природі органів
місцевого самоврядування, зазначивши,
що останні є представницькими
органами, через які здійснюється право
територіальної громади самостійно
вирішувати не будь-які питання
суспільного життя, а питання саме
місцевого значення, тобто такі, які
пов'язані передусім з життєдіяльністю
територіальних громад і перелік яких
визначено у Конституції України і
законах України.

Гарантоване державою місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи і передбачає правову,
організаційну та
матеріально-фінансову самостійність,
яка має певні конституційно-правові
межі, встановлені, зокрема, приписами
статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону
України. З аналізу вказаних
конституційних положень вбачається, що
ці органи місцевого самоврядування,
здійснюючи владу і самостійно
вирішуючи питання місцевого значення,
віднесені законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Такі ж положення закріплені у
статті 4 Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу; повноваження, якими
наділяються органи місцевого
самоврядування, як правило, мають бути
повними і виключними. Дана правова
позиція висвітлена в рішенні
Конституційного Суду України від 16
квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування).

Таким чином, до повноважень
Коломийської районної ради належить
вирішення питань місцевого значення,
тобто тих, що пов'язані, передусім, із
життєдіяльністю територіальних громад
сіл, селищ, міст Коломийського району
Івано-Франківської області.

Відтак, з врахуванням наведеного суд
дійшов висновку, що у переліку
виключної компетенції районних рад
відсутні такі питання, як розгляд,
вирішення та прийняття рішення по
правовідносинах, пов'язаних із
зверненням до представників
дипломатичних місій про введення
санкцій до Президента України,
представників уряду, осіб, які причетні
до застосування сили щодо мирних
демонстрантів; закликом до виходу на
майдани, до початку акцій
громадянської непокори; закликом до
правоохоронних та силових органів не
виконувати злочинні накази і стати на
захист українського народу тощо.

Суд звертає увагу на те, що ні
Конституцією України, ні Законом
України ''Про місцеве самоврядування в
Україні' та жодним іншим
нормативно-правовим актом районним
радам не надано повноважень вирішувати
питання, порушені у пунктах 1-3
оскаржуваного рішення ради.

Так, під дипломатичною місією як формою
міждержавного спілкування розуміється
тимчасова закордонна установа
зовнішніх зносин держави, розміщена на
території іншої держави.

А формування та реалізація державної
політики у сфері зовнішніх зносин з
Україною, забезпечення провадження
зовнішньополітичної діяльності
держави, формування і реалізація
державної політики у сфері розвитку
дипломатичної служби та здійснення
функцій дипломатичного протоколу у
сфері здійснення зовнішніх зносин з
іншими державами та міжнародними
організаціями відноситься до завдань
Міністерства закордонних справ
України (п. 3 Положення про Міністерство
закордонних справ України,
затвердженого указом Президента
України №381 від 06.04.2011 року).

Міністерство закордонних справ
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через представництва
МЗС України на території України,
закордонні дипломатичні установи
України, підприємства, установи і
організації, що належать до сфери його
управління (п.6 даного Положення)..

Визначення засад внутрішньої та
зовнішньої політики відноситься до
повноважень Верховної Ради України
(ст.85 Конституції України).

А тому звернення до представників
дипломатичних місій з підстав,
зазначених у п.1 оскаржуваного рішення,
не відноситься до компетенції районної
ради, визначеної статею 43 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" та статтями 140 і 144 Конституції
України.

Щодо закликів до виходу громадян на
майдани, до початку акцій
громадянської непокори заради
відстоювання демократичних цінностей
і незалежності України, суд зазначає,
що в законодавчому аспекті відсутнє
визначення даного поняття. У вільній
енциклопедії (Вікіпедії) під
громадянською непокорою розуміється
умисна протиправна дія політичного
характеру, вчинена з метою залучення
громадськості до проблеми та вимоги до
законодавчих органів щодо внесення
змін у законодавстві, та являє собою
цивілізовану акцію протесту.

А в ст.39 Конституції України
передбачено право громадян збиратися
мирно, без зброї і проводити збори,
мітинги, походи і демонстрації, про
проведення яких завчасно сповіщаються
органи виконавчої влади чи органи
місцевого самоврядування.

В контексті зазначеного з урахуванням
вимог ст.43 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", статей 39, 140,
144 Конституції України у відповідача
відсутні повноваження щодо
організації акцій протесту, в тому
числі шляхом прийняття з даного
приводу рішень.

Стосовно звернення в п.3 оскаржуваного
рішення до правоохоронних та силових
органів не виконувати злочинні накази
і стати на захист українського народу
та направлення цього рішення для
виконання до Коломийського МВ УМВС в
Івано-Франківській області,
Коломийської міжрайонної прокуратури,
Коломийського МРВ УСБУ, суд зазначає,
що районна рада виключно на пленарному
засіданні може заслухати інформацію
прокурорів та керівників органів
внутрішніх справ про стан законності,
боротьби із злочинністю, охорони
громадського порядку та результати
діяльності на відповідній території
(п.36 ч.1 ст.43 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні").

Відтак, даний орган місцевого
самоврядування не уповноважений
вимагати вчиняти певні дії та давати
вказівки вказаним вище органам.

Крім того, відповідно до ст.7 Закону
України "Про прокуратуру" N 1789-XII від
05.11.1991р. втручання органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, посадових осіб,
засобів масової інформації,
громадсько-політичних організацій
(рухів) та їх представників у
діяльність прокуратури по нагляду за
додержанням законів або по
розслідуванню діянь, що містять ознаки
злочину, забороняється. Звернення
представників влади, інших посадових
осіб до прокурора з приводу конкретних
справ і матеріалів, що знаходяться у
провадженні прокуратури, не можуть
містити будь-яких вказівок або вимог
щодо результатів їх вирішення.

Законом України "Про міліцію" N 565-XII від
20.12.1990р. передбачено, що контроль за
діяльністю міліції здійснюють Кабінет
Міністрів України, Міністр внутрішніх
справ України і в межах своєї
компетенції ради. Місцеві ради,
здійснюючи контроль за роботою
міліції, не втручаються в її
оперативно-розшукову, кримінальну
процесуальну та адміністративну
діяльність (ст.26 Закону). Працівник
міліції при виконанні покладених на
нього обов'язків керується тільки
законом, діє в його межах і
підпорядковується своїм
безпосередньому і прямому начальникам.
Ніхто інший, за винятком уповноважених
службових осіб, у передбачених законом
випадках не вправі втручатися в
законну діяльність працівника міліції.
Втручання в діяльність міліції тягне
за собою відповідальність за законом
(ст.20 Закону).

В Законі України "Про Службу безпеки
України" N 2229-XII від 25.03.1992р. зазначено, що
постійний контроль за діяльністю
Служби безпеки України, дотриманням
нею законодавства здійснюється
Верховною Радою України; вищий нагляд
за додержанням і застосуванням законів
Службою безпеки України здійснює
Генеральний прокурор України та
уповноважені ним прокурори (ст.31, ст.34
Закону). Передбачена також
відповідальність за неправомірне
втручання в законну діяльність
співробітників Служби безпеки України
при виконанні ними службових
обов'язків (ст.36 Закону).

Аналізуючи дані нормативні акти, суд
дійшов висновку, що у Коломийської
районної ради як органу місцевого
самоврядування відсутні повноваження
звертатися із закликами, вимогами та
вказівками, оформленими у вигляді
рішень ради, до Коломийського МВ УМВС в
Івано-Франківській області,
Коломийської міжрайонної прокуратури,
Коломийського МРВ УСБУ, оскільки дані
питання не відносяться до компетенції
відповідача.

Стосовно посилань представника
відповідача на те, що рішення
Коломийської районної ради носить
декларативний характер, суд зазначає
наступне.

Районна рада в межах повноважень,
визначених законом, приймає нормативні
та інші акти у формі рішень на
пленарних засіданнях на основі
колективного і вільного обговорення та
голосування більшістю депутатів від
загального складу ради; її рішення є
обов'язковими до виконання на
відповідній території (ст. 144
Конституції України та ст. 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні").

В контексті зазначених норм рішення
Коломийської районної ради №492-ХХІ/13
від 11.12.2013 р. не має ознак нормативного
акту, а тому воно є іншим,
ненормативним, актом органу місцевого
самоврядування.

Депутати відповідної ради, як
представники певної громади, у
сесійній залі органу місцевого
самоврядування вправі висловлювати
думки, позиції та обговорювати їх,
однак такі декларативні звернення, в
даному випадку, не потребують
оформлення їх рішеннями рад, прийнятих
на пленарних засіданнях. У такий спосіб
відповідач намагався вчинити дії та
вплинути на діяльність відповідних
органів без належних на те повноважень.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З урахуванням відсутності у
відповідача повноважень на розгляд
питань, вирішених пунктами 1-3 рішення
№492-ХХІ/13 від 11.12.2013 р., відсутнє і право
районної ради оприлюднювати його в
засобах масової інформації,
розміщувати на офіційному сайті ради
(п.4 оскаржуваного рішення).

Відтак, суд дійшов висновку про
протиправність та скасування рішення
Коломийської районної ради
Івано-Франківської області шостого
демократичного скликання (двадцять
перша сесія) №492-ХХІ/13 від 11.12.2013 р. "Про
суспільно-політичну ситуацію, яка
склалася 11.12.2013р. у м.Києві", а тому позов
слід задовольнити.

На підставі ст. 124 Конституції
України, керуючись ст.ст. 2, 8-14, 86, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Коломийської районної ради
Івано-Франківської області шостого
демократичного скликання (двадцять
перша сесія) №492-ХХІ/13 від 11.12.2013 р. «Про
суспільно-політичну ситуацію, яка
склалася 11.12.2013р. у м.Києві».

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 КАС України, апеляційна
скарга подається до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Івано-Франківський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.254 КАС України
постанова набирає законної сили після
закінчення встановлених строків
подання апеляційної скарги, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя:
Лучко О.О.

Постанова складена в повному обсязі
03.03.2014 року.