Справа № 9101/98249/2011
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2012-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2012 р. справа № 2а-1110/10/1170

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Юхименка О.В.

суддів: Нагорної Л.М.
Мельника В.В.

за участю секретаря судового
засідання: Бембінек Я.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду

від 18 лютого 2011 року

у справі № 2а-1110/10/1170

за позовом ОСОБА_1,

АДРЕСА_1;

до відповідача Відділу
Державної виконавчої служби

Устинівського
районного управління юстиції,

вул. К. Маркса, 1,
смт. Устинівка, 28600;

до відповідача Державного
казначейства України,

вул. Бастіонна,
6, м. Київ, 01601;

про визнання
незаконною бездіяльності та стягнення
шкоди, -

встановив: ОСОБА_1 подав позов про
визнання незаконною бездіяльності
Відділу Державної виконавчої служби
Устинівського районного управління
юстиції та стягнення 21.142,54 грн.
моральної шкоди.

Кіровоградський окружний
адміністративний суд (головуючий суддя
Хилько Л.І.) своєю постановою від 18
лютого 2011 року у задоволенні позову
відмовив.

Постанова суду вмотивована пропуском
строку звернення до суду.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим актом, у поданій апеляційній
скарзі ОСОБА_1, Позивач, вказує на
порушення норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
книга реєстрації вихідної
кореспонденції не може бути належним
доказом направлення Позивачу будь-яких
документів, та, відповідно, підставою
для застосування наслідків пропуску
строку звернення до суду.

Просить постанову окружного
адміністративного суду скасувати та
прийняти нову постанову. Позов
задовольнити.

Процесуальним правом на участь
представника в судовому засіданні
сторони не скористались. Про дату, час
та місце судового розгляду
повідомлялись у встановленому порядку.

З огляду на приписи статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Обставини справи: Кіровський районний
суд міста Кіровограда своїм рішенням
від 03 грудня 2004 року у справі № 2-4553-04
позов ОСОБА_1 задовольнив. Стягнув з
громадянина ОСОБА_3 на користь Позивача
21.142,54 грн.

Як з'ясовано в ході судового розгляду, 06
квітня 2005 року до Відділу Державної
виконавчої служби Устинівського
районного управління юстиції надійшов
виконавчий лист № 2-4553, виданий 23 лютого
2005 року Кіровським районним судом
міста Кіровограда.

За змістом позову, з квітня 2005 року
ОСОБА_1, окрім постанови про відкриття
виконавчого провадження, не отримував
жодних повідомлень від Відділу
Державної виконавчої служби
Устинівського районного управління
юстиції.

Визнання незаконною бездіяльності
Відділу Державної виконавчої служби
Устинівського районного управління
юстиції та стягнення 21.142,54 грн.
моральної шкоди стали предметом
судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при винесені оскарженої
постанови, виходить з наступного.

Судом першої інстанції, про що
зазначено вище, відмовлено у позові з
огляду на приписи частини першої
статті 100 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Так, відповідно до вимог частини другої
статті 181 Кодексу адміністративного
судочинства України «Особливості
провадження у справах з приводу рішень,
дій або бездіяльності державної
виконавчої служби» позовну заяву може
бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав, свобод чи інтересів.

Проте, відповідно до вимог частини
другої статті 5 цього Кодексу
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

І в силу статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
в чинній на час прийняття рішення
редакції (із змінами, внесеними згідно
із Законом України від 07.07.2010р. N 2453-VI)
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, мав бути залишений без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Отже, очевидним є неправильне
застосування норм процесуального
права.

В той же час, підставою для скасування
постанови суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Так, згідно до статті 11 Закону України
«Про державну виконавчу службу» від 24
березня 1998 року202/98-ВР, шкода, заподіяна
державним виконавцем фізичним чи
юридичним особам під час виконання
рішення, підлягає відшкодуванню у
порядку, передбаченому законом, за
рахунок держави.

Однак, бездіяльність, протиправність
якої була предметом позову, це пасивна
поведінка суб'єкта, нездійснення
посадовою особою (державним
виконавцем) певних обов'язків, які
особа зобов'язана була і могла вчинити.

Принципами здійснення правосуддя в
адміністративних судах є змагальність
сторін, диспозитивність та офіційне
з'ясування всіх обставин у справі.

Змагальність є різновидом активності
зацікавленої особи. Особи, що беруть
участь у справі, вправі вільно
розпоряджатися своїми матеріальними і
процесуальними правами й активно
впливати на процес з метою захисту прав
і охоронюваних законом інтересів.

Щодо принципу диспозитивності, слід
зазначити, що дії адміністративного
суду залежать від вимог позивача і
заперечень відповідача,
адміністративний суд вирішує справу в
обсязі заявлених сторонами вимог.

Принцип диспозитивності, як
процесуальний принцип, передбачає
самостійність сторін у розпорядженні
своїми вимогами (заявляють, визнають
або відмовляються від них), тобто
свободу дій учасників процесу.

Згідно з цим принципом,
адміністративний суд має розглядати
адміністративні справи не інакше, як за
волевиявленням зацікавленої сторони і
не повинен виходити за межі заявлених
вимог.

Отже, щодо бездіяльності, слід
з'ясувати, що на Відповідача був
покладений обов'язок діяти, і діяти
саме так при конкретних обставинах.

Будь-яких конкретних відомостей щодо
цього, окрім декларування завдань
державної виконавчої служби, Позивач
не наводив.

До листопада 2008 року, на що вказує заява
про надання інформації, про
нездійснення посадовою особою
(державним виконавцем) певних
обов'язків, покладених на неї законом,
Позивач не інтересувався.

А Акт від 04 липня 2008 року (а. с. 61 - 62)
свідчить про знищення виконавчих
проваджень відділу ДВС Устинівського
РУЮ у зв'язку з закінченням терміну
зберігання.

Отже, відсутність повідомлень та
відповідей на особисті звернення
ОСОБА_1 не є беззаперечною ознакою
бездіяльності ДВС з примусового
виконання рішення.

А сама теза про бездіяльність
недоведеним належними засобами
доказування твердженням.

Зазначаючи у позові про стягнення
моральної шкоди, ОСОБА_1 мав би надати
документальне підтвердження нанесення
морального збитку, наприклад, але не
виключно, - надати довідки з медичних
установ, фіксовані підтвердження
витрат на медичні препарати та інші
свідчення перенесених моральних
страждань.

Крім цього, в позовній заяві мало бути
чітко визначено взаємозв'язок між дією
(бездіяльністю) відповідача і, власне,
нанесенням моральної шкоди позивачеві.

В той же час, у позовній заяві в частині
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, окрім заяви про її заподіяння, не
зазначено, в чому полягає ця шкода, з
яких міркувань виходив Позивач,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.

Хоча розмір такого відшкодування може
бути тільки умовним, Позивач, не довів а
ні факту завдання такої шкоди, а ні
розміру моральної шкоди.

В межах апеляційної скарги підстави
для скасування або зміни правильного
по суті рішення суду першої інстанції
відсутні.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 18 лютого 2011
року у справі № 2а-1110/10/1170 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції у порядку та
у строки, визначені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
В.В. Мельник