Справа № 2а/057010761/12
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

26 лютого 2014 року м. Київ
В/800/762/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Лосєва А.М., Бившевої Л.І.,
Муравйова О.В., Нечитайла О.М., Федорова
М.О., перевіривши заяву Східної
митниці Міндоходів

про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
18.11.2013

у справі № 2а/0570/10761/2012 (№ К/800/8075/13 -
номер справи у Вищому
адміністративному суді України)

за позовом Приватного
акціонерного товариства «Зевс
Кераміка»

до Східної митниці Міндоходів

про визнання недійсним та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

Східна митниця Міндоходів звернулася
до Верховного Суду України із заявою
про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
18.11.2013 у названій справі.

Відповідно до статті 2391 Кодексу
адміністративного судочинства України
(зі змінами та доповненнями, внесеними
Законом України від 07.07.2010 № 2453-VІ «Про
судоустрій і статус суддів»), заява про
перегляд судових рішень подається до
Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України, який за
змістом статей 2392 та 240 Кодексу
адміністративного судочинства України
перевіряє відповідність заяви вимогам
цього Кодексу та вирішує питання про
допуск справи до провадження.

Згідно статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
18.11.2013 заявник посилається на
неоднакове застосування судами
касаційної інстанції норми
матеріального права, а саме статті 267
Митного кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копії: ухвали Вищого
адміністративного суду України від
28.02.2013 у справі № К/9991/36232/11 - номер
справи у Вищому адміністративному суді
України, ухвали Вищого
адміністративного суду України від
19.05.2011 у справі № 2а-828/08 (№ К-35200/10 - номер
справи у Вищому адміністративному суді
України), ухвали Вищого
адміністративного суду України від
14.12.2011 у справі № К-31192/10 - номер справи у
Вищому адміністративному суді України,
у яких, на його думку, згадана норма
матеріального права застосована
інакше, ніж у даній справі.

Між тим, як вбачається зі змісту заяви
Східної митниці Міндоходів та
додатків, доданих до неї, фактичні
обставини справи, що розглядаються, не
відмінні від тих, на які посилається
заявник як на обґрунтування наявності
підстав для перегляду справи.

Приписи статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначають виключними мотивами
подання заяви про перегляд судових
рішень неоднакове застосування судом
(судами) касаційної інстанції саме
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Зокрема, як вбачається з змісту рішення
касаційного суду, яке заявник просить
переглянути, спір виник щодо
визначення митної вартості товарів. На
думку митного органу транспортні
витрати та їх вартість мають бути
підтверджені виключно такими
первинними документами як акт
виконаних робіт та платіжні документи,
з обов'язковим відображенням, в
зазначених первинних документах,
розподілу транспортних витрат на
витрати до митного кордону та після.
Довідки про надані транспортні послуги
та довідки про вартість послуг з
транспортування не є первинними
документами, на підставі яких може
встановлюватись така вартість.

Суди не погодилися з такими висновками
органу та зазначили, що під час
розгляду справи було встановлено, що
витрати на транспортування після
ввезення товару на митну територію
України, про які йдеться у п. «б»
частини третьої статті 267 Митного
кодексу України, не були включені до
ціни товару, тобто є виділеними з ціни
товару, та є документально
підтвердженими довідками про вартість
перевезення до митного кордону, актами
виконаних робіт, піддаються
обчисленню, та, відповідно до частини
третьої статті 267 Митного кодексу
України, не включаються до митної
вартості товарів.

У зв'язку з цим, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
вказала, що усі документи, складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення, які за змістом та
формою відповідають наведеним вище
вимогам закону, належать до первинних
документів бухгалтерського обліку,
інформація в яких систематизується на
рахунках бухгалтерського обліку в
регістрах синтетичного та
аналітичного обліку шляхом подвійного
запису їх на взаємопов'язаних рахунках
бухгалтерського обліку.

Таким чином, суди дійшли висновку, що
податковий орган безпідставно не
врахував всіх первинних документів:
рахунків-фактур, актів, які
виставлялися перевізникові за
перевезення, які передбачають вартість
транспортних послуг, довідок про
надані транспортні послуги та про
вартість послуг з транспортування, які
за змістом та формою відповідають
вимогам закону, що висуваються до
первинних документів, та інформація в
яких складена у спосіб, сумісний з
принципами бухгалтерського «обліку,
формально пославшись лише на
відсутність первинних документів
(актів виконаних робіт та платіжних
документів) з розбивкою транспортних
витрат до та після перетину митного
кордону України.

Аналогічні висновки викладені і у
рішеннях касаційного суду від 28.02.2013 у
справі № К/9991/36232/11 - номер справи у
Вищому адміністративному суді України,
від 19.05.2011 у справі № 2а-828/08 (№ К-35200/10 -
номер справи у Вищому
адміністративному суді України), від
14.12.2011 у справі № К-31192/10 - номер справи у
Вищому адміністративному суді України,
на які посилається заявник, як приклад
різного застосування норм
матеріального права.

Так, у вказаних справах суд касаційної
інстанції мотивував свої рішення тим,
що надані позивачами первинні
документи (довідки перевізника, у своїй
сукупності) не підтверджують вартості
транспортних витрат, включених до
митної вартості. Тобто, касаційний суд,
оцінив довідки перевізника як одні з
первинних документів, які містять
необхідну, але недостатню інформацію
для підтвердження транспортних витрат.

Приписи статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначають виключними мотивами
подання заяви про перегляд судових
рішень неоднакове застосування судом
(судами) касаційної інстанції саме
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Зважаючи на викладене, підстав для
допуску справи до провадження для
перегляду судового рішення Верховним
Судом України у даній адміністративній
справі немає.

Керуючись ст.ст. 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Відмовити Східній митниці Міндоходів у
допуску справи № 2а/0570/10761/2012 (№ К/800/8075/13
- номер справи у Вищому
адміністративному суді України) до
провадження для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
18.11.2013.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:(підпис)А.М.
ЛосєвСудді(підпис)Л.І. Бившева
(підпис)О.В. Муравйов (підпис)О.М.
Нечитайло (підпис)М.О. Федоров