Справа № К/9991/69274/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2014 року
м. Київ К/9991/69274/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Маслія В.І.
Чумаченко Т.А.провівши попередній
розгляд адміністративної справи за
касаційною скаргою Арбітражного
керуючого ОСОБА_4 на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 07 вересня
2011 року у справі №2а-1747/11/1270 за позовом
Арбітражного керуючого ОСОБА_4 до
Відділу з питань банкрутства у
Луганській області Державного
департаменту з питань банкрутства про
скасування розпорядження,

ВСТАНОВИЛА:

Арбітражний керуючий ОСОБА_4
звернулась з позовом до Відділу з
питань банкрутства у Луганській
області Державного департаменту з
питань банкрутства про скасування
розпорядження від 18.01.2011 року № 02 про
усунення порушень ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
арбітражного керуючого.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4
зазначила, що розпорядження від 18.01.2011
року № 02 не відповідає вимогам статті 6
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», оскільки
було видано за результатами проведення
позапланової перевірки, яка була
проведена без дотримання обов'язкової
умови для проведення позапланової
перевірки за зверненням фізичних та
юридичних осіб, встановленою абзацом 5
частини 1 статті 6 цього Закону, а саме -
без отримання згоди центрального
органу виконавчої влади - Міністерства
економіки України.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 30 травня 2011
року позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано
розпорядження Відділу з питань
банкрутства у Луганській області
Державного департаменту з питань
банкрутства від 18 січня 2011 року №02 про
усунення порушень ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
арбітражного керуючого ОСОБА_4 у справі
№9/120б про банкрутство ВАТ «Брянківське
АТП 10963» (Луганська область, м.Брянка).

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 07 вересня
2011 року постанову суду першої
інстанції скасовано, в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції Арбітражний
керуючий ОСОБА_4 звернулась з
касаційною скаргою, у якій просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, та залишити в силі судове
рішення суду першої інстанції,
посилаючись на те, що при прийнятті
зазначеного судового рішення було
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 виконує
повноваження керуючого санацією
Відкритого акціонерного товариства
«Брянківське АТП №10963»» (Луганська
область, м. Брянка) з 19 вересня 2008 року
згідно ухвали Господарського суду
Луганської області від 19.09.2008 року у
справі №9/120б про банкрутство
Відкритого акціонерного товариства
«Брянківське АТП №10963». Арбітражний
керуючий ОСОБА_4 здійснює діяльність на
підставі ліцензії серії НОМЕР_1 від
20.04.2007 року, виданої Державним
департаментом з питань банкрутства.

На підставі доручення Державного
департаменту з питань банкрутства від
18.11.2010 року №216-50-15/4701, відповідно до
наказу Відділу з питань банкрутства у
Луганській області від 14.12.2010 року №82
проведено позапланову перевірку
додержання ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
арбітражним керуючим ОСОБА_4 при
виконанні обов'язків керуючого
санацією у справі №9/120б про
банкрутство ВАТ «Брянківське АТП 10963»
за період з 19 вересня 2008 року по 28
грудня 2010 року, за результатами якої
складено Акт № 01 від 11 січня 2011 року.

Вказаною перевіркою встановлено
порушення арбітражним керуючим ОСОБА_4
вимог п 3.1 Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів),
затверджених наказом
Держкомпідприємництва та Міністерства
економіки України від 04 травня 2001 року
№72/49, а саме: ч. 6 ст.3-1 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
відповідно до якої при реалізації
своїх прав та обов'язків арбітражний
керуючий зобов'язаний діяти сумлінно
та розумно з урахуванням інтересів
боржника та його кредиторів; абз. 2
ч.9.ст. 17 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
відповідно до якої значні угоди та
угоди щодо яких є заінтересованість,
укладаються керуючим санацією тільки
за згодою комітету кредиторів, якщо
інше не передбачене Законом або планом
санації.

18 січня 2011 року Відділом з питань
банкрутства у Луганській області було
видане розпорядження про усунення
порушень ліцензійних умов провадження
господарської діяльності арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора) №02,
відповідно до якого попереджено
арбітражного керуючого ОСОБА_4 про
недопустимість у подальшій діяльності
порушень вимог ч.6 ст. 3-1, абз.2 ч.9 ст.17
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», п 3.1
Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів),
затверджених наказом
Держкомпідприємництва та Міністерства
економіки України від 04 травня 2001 року
№72/49.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того,
Відділом з питань банкрутства у
Луганській області для здійснення
позапланової перевірки додержання
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності арбітражним
керуючим ОСОБА_4 не було отримано згоду
Міністерства економіки України як
центрального органу виконавчої влади,
а тому відповідно до абзацу 4 частини 1
статті 6 Закону України від 05 квітня 2007
року №877-V «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» у
відповідача не виникло право на
проведення позапланової перевірки, та,
як наслідок, оскаржуване рішення є
протиправним.

Між тим, суд апеляційної інстанції,
скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, виходив з того, що відповідач не
повинен був отримувати згоду
Міністерства економіки на проведення
позапланової перевірки, оскільки
законодавством визначена
обов'язковість погодження ведення
заходів з контролю за додержанням
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності арбітражними
керуючими з Департаментом, який
виконує повноваження центрального
органу виконавчої влади - Мінекономіки
України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
обґрунтованим висновок суду
апеляційного інстанції про відмову в
задоволенні позову, враховуючи
наступне.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначає Закон України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності».

Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» підставою
для здійснення позапланових заходів є
звернення фізичних та юридичних осіб
про порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства. Позаплановий
захід у цьому разі здійснюється тільки
за наявності згоди центрального органу
виконавчої влади на його проведення.
Під час проведення позапланового
заходу з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань у
посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
(контролю).

Відповідно до ч.3 Положення про
Міністерство економіки України,
затвердженого Указом Президента
України від 23.10.2000 року № 1159/2000, одним з
основних завдань Міністерства
економіки України є проведення
державної політики щодо запобігання
банкрутству, забезпечення умов
реалізації процедур відновлення
платоспроможності боржників, визнання
боржників банкрутами.

Згідно ч.6 вказаного Положення,
Мінекономіки України здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
урядові органи державного управління,
що діють у складі Мінекономіки України,
та підпорядковані йому територіальні
органи.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.03.2006 року № 370 «Про утворення
Державного департаменту з питань
банкрутства» було утворено у складі
Міністерства економіки Державний
департамент з питань банкрутства як
урядовий орган державного управління.

Таким чином, повноваження Мінекономіки
України в сфері проведення державної
політики щодо запобігання банкрутству,
забезпечення умов реалізації процедур
відновлення платоспроможності
боржників, визнання боржників
банкрутами делеговано Державному
департаменту з питань банкрутства.

Відповідно п. 5 ч. 4 Положення про
Державний департамент з питань
банкрутства, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 19.04.2006
року №533, Департамент відповідно до
покладених на нього завдань, зокрема,
ліцензує діяльність арбітражних
керуючих.

Згідно п. 4-1 постанови Кабінету
Міністрів України № 1698 від 14.11.2000 року
«Про затвердження переліку органів
ліцензування», Державний департамент з
питань банкрутства здійснює
ліцензування діяльності арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів).

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновком апеляційного
суду, що Департамент це орган
ліцензування діяльності арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів), який
діє у складі Мінекономіки України та
виконує повноваження, делеговані йому
Мінекономіки України.

Також, згідно Положення про Відділ з
питань банкрутства у Луганській
області, затвердженого наказом
Державного департаменту з питань
банкрутства №167 від 25.09.2009 року, Відділ
підзвітний та підпорядкований
департаменту. Діяльність Відділу
спрямовується та координується
відповідними структурними
підрозділами центрального апарату
департаменту, зокрема, законодавством
визначена обов'язковість погодження
ведення заходів з контролю за
додержанням ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
арбітражними керуючими з
Департаментом, який виконує
повноваження центрального органу
виконавчої влади - Мінекономіки
України.

Як вірно зазначено судами попередніх
інстанцій, підставами для проведення
позапланової перевірки позивача стали
листи (звернення) до Державного
департаменту з питань банкрутства
Алчевської об'єднаної державної
податкової інспекції в Луганській
області від 11.03.2010 року №7950/240 та лист
Служби безпеки України від 04.06.2010 року
№8/1/1-5015 на дії арбітражного керуючого
ОСОБА_4, керуючого санацією ВАТ
«Брянківське АТП №10963», з клопотанням
про проведення перевірки діяльності
арбітражного керуючого ОСОБА_4

Листом від 18.11.2010 року №216-50-15/4701
Державним департаментом з питань
банкрутства доручено Відділу з питань
банкрутства у Луганській області
провести позапланову перевірку
додержання керуючим санацією ВАТ
«Брянківське АТП 10962» ОСОБА_4
ліцензійних умов та вжити в рамках
наданої компетенції відповідних
заходів реагування.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції, що для
проведення позапланової перевірки
додержання керуючим санацією ВАТ
«Брянківське АТП 10962» ОСОБА_4
ліцензійних умов, Відділу з питань
банкрутства у Луганській області не
потрібно було отримувати згоду
Міністерства економіки України.

Отже, відповідач при видачі
розпорядження від 18.01.2011 року №02 діяв в
межах своїх повноважень та відповідно
до вимог чинного законодавства.

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку, що судом апеляційної
інстанції повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Арбітражного
керуючого ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 07 вересня
2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: