Справа № 822/129/14
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/129/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний
адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіМатущака В.В.
при секретаріКоновчук Т.В. за
участі:представника позивача: ОСОБА_3,
представника відповідача: Яцюк
Н.В.розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 до
Красилівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів,
Старокостянтинівське відділення
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5
звернулася до суду з адміністративним
позовом до Старокостянтинівського
відділення Красилівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів, у
якому просить визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення Красилівської
об'єднаної державної податкової
інспекції (Старокостянтинівське
відділення) форми «Р» № від 25.10.2013
року та форми «В4» № 25.10.2013 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку з
питань дотримання норм податковою
законодавства, достовірності
формування показників податкової
декларації з ПДВ, правильності
нарахування суми від'ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту за липень 2013 року, результати
якої оформлені Актом №350/1702/НОМЕР_3 від
10.10.2013 року.

На підставі вищевказаного акту
перевірки Старокостянтинівським
відділенням Красилівської ОДПІ 25.10.2013
року прийнято податкове
повідомлення-рішення форми "Р" №,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання з ПДВ на загальну суму
26454,00 грн., в тому числі за основним
платежем на суму 21163,00 грн. та за
штрафними санкціями у розмірі 5291,00 грн.
та податкове повідомлення-рішення
форми «В4» №, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми ПДВ у розмірі
176442,00 грн.

Позивач вважає, що дані рішення є
протиправними, такими, що прийняті
всупереч вимогам чинного
законодавства, а відповідно підлягають
скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав. З
підстав, викладених у позовній заяві,
просив адміністративний позов
задовольнити.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнала, подала суду письмові
заперечення, в яких зазначила, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, оскільки у ФОП ОСОБА_5
відсутні реальні можливості для
здійснення господарської діяльності з
надання послуг із збирання зернових,
проводилося лише документальне
оформлення окремих операцій з поставки
послуг за збирання врожаю.

Зазначає також, що податкова накладна
№11 від 17.01.2013 року, на підставі якої
сформовано податковий кредит не
підлягає віднесенню до складу
податкового кредиту, оскільки 17.01.22013
року контрагентами не проводилися
операції ні по перерахуванню коштів ні
по відвантаженню товару, чим порушено
вимоги п.198.2 ст.198 Податкового кодексу
України.

З підстав, наведених в письмових
запереченнях представник відповідача
просила у задоволенні позову відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно,
повно та об'єктивно дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку про задоволення позовних
вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_5
(і.н.-НОМЕР_3) зареєстрована як фізична
особа - підприємець виконавчим
комітетом Старокостянтинівської
міської ради Хмельницької області.

Відповідно до наказу Красилівської
ОДПІ від 16.09.13 року №266, повідомлення
від 16.09.13 року №14, була призначена
позапланова невиїзна документальна
перевірка ФОП ОСОБА_5, яка проводилась
на підставі з 30.09.2013 року по 04.10.2013 року
пп.78 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу
України. Копії вказаних документів
вручено 16.09.2013 року під розписку
особисто ФОП ОСОБА_5

За результатами проведеної перевірки
складено Акт №350/1702/НОМЕР_3 від 10.10.2013
року, в якому зафіксовані в ході
перевірки порушення позивачем пп.198.3
ст.198 Податкового кодексу України,
завищено податковий кредит з податку
на додану вартість за липень 2013 року в
сумі 197605,00 грн., в результаті чого
завищено від'ємне значення (р.19) липня
2013 року в сумі 176442,00 грн. та пп.200.1 ст.200
Податкового кодексу України, занижено
суму податку на додану вартість, що
підлягає сплаті до бюджету в розмірі
21163,00 грн.

Як наслідок, Старокостянтинівським
відділенням Красилівської ОДПІ 25.10.2013
року прийнято податкове
повідомлення-рішення форми "Р" №,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання з ПДВ на загальну суму
26454,00 грн., в тому числі за основним
платежем на суму 21163,00 грн. та за
штрафними санкціями у розмірі 5291,00 грн.
та податкове повідомлення-рішення
форми «В4» №, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми ПДВ у розмірі
176442,00 грн.

За результатами адміністративного
оскарження рішенням про результати
розгляду первинної скарги Головним
управлінням Міндоходів у Хмельницькій
області від 31.12.2013 року за
№10122/Д/10/22-01-10-03-14 вищевказані податкові
повідомлення-рішення залишено без
змін, а скаргу без задоволення.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд не погоджується з доводами
відповідача про безпідставність
адміністративного позову з огляду на
нижченаведене.

Відповідно до договору купівлі-продажу
сільськогосподарської техніки № 03-12/59
від 12012 року ОСОБА_5 придбала у ТОВ
"Мінінтех" зернозбиральний комбайн New
Holland CX6090 вартістю 1580967,50 грн.

Факт придбання вищевказаної
сільськогосподарської техніки
підтверджується: податковими
накладними:

- №10 від 15.01.2013 року на суму 803336,45 грн.,

- №11 від 17.01.2013 року на суму 200903,50 грн.,

- №18 від 05.07.2013 року на суму 181390,00 грн.,

платіжними дорученнями:

- №39 від 15.01.2013 року на суму 803336,45 грн.,

- №25 від 05.12.2012 року на суму 200903,50 грн.,

- №50 від 05.07.2013 року на суму 181390,00 грн.,

видатковою накладною №274 від 27.09.2013
року на суму 1317472,92 грн. (в т.ч. ПДВ - 263494,58
грн.),

Згідно ст.51 Цивільного кодексу України
передбачено, що до підприємницької
діяльності фізичних осіб
застосовуються нормативно-правові
акти, що регулюють підприємницьку
діяльність юридичних осіб, якщо інше не
встановлено законом або не випливає із
суті відносин.

Згідно ст.325 ЦК України суб'єктами права
приватної власності є фізичні та
юридичні особи. Фізичні та юридичні
особи можуть бути власниками
будь-якого майна, за винятком окремих
видів майна, які відповідно до закону
не можуть їм належати.

У відповідності до ч.1 ст.52 ЦК України
фізична особа - підприємець відповідає
за зобов'язаннями пов'язаними з
підприємницькою діяльністю, усім своїм
майном, крім майна, на яке згідно із
законом не може бути звернено
стягнення.

Згідно ч.2 ст.128 ГК України
громадянин-підприємець відповідає за
своїми зобов'язаннями усім своїй
майном, на яке відповідно до закону
може бути звернено стягнення.

На підтвердження права власності на
зернозбиральний комбайн New Holland CX6090
вартістю 1580967,50 грн. в матеріалах справи
знаходиться свідоцтво про реєстрацію
машини Серії ЕА №052261 в якому власником
зазначена ОСОБА_5

Таким чином, оскільки позивач
являється власником транспортних
засобів, використовує їх у
підприємницькій діяльності, в
оподатковуваних операціях, тому має
право на включення до податкового
кредиту сум податку на додану вартість
по вказаних транспортних засобах.

Щодо використання вищевказаного
транспортного засобу - зернозбиральний
комбайн New Holland CX6090 вартістю 1580967,50 грн.,
суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в
подальшому ФОП ОСОБА_5 укладала
договори про надання послуг з:

- С(Ф)Г Сахно Ю.Ф. - договір №1 від 23.08.2013
року, згідно якого "Виконавець"
зобов'язується з використанням власної
сільськогосподарської техніки надати
замовнику послуги по збиранню
кукурудзи на умовах, визначеним
договором (115,40грн. з ПДВ за 1га);

- ДП "Сільськогосподарське
підприємство "Миколаївське" - договір
№76 від 20.09.2013 року, згідно якого
"Виконавець" зобов'язується з
використанням власної
сільськогосподарської техніки надати
замовнику послуги по збиранню
кукурудзи на площі 214 га на умовах,
визначеним договором (360,00 грн. з ПДВ за
1га);

- СВФ "Агросоюз" - договір №17 від 01.09.2013
року, згідно якого "Виконавець"
зобов'язується з використанням власної
сільськогосподарської техніки надати
замовнику послуги по збиранню
кукурудзи на умовах, визначеним
договором (350,00 грн. з ПДВ за 1га);

- ТОВ "Старокостянтинів Агро" - договір
№05/07/13 від 05.07.2013 року, згідно якого
"Виконавець" зобов'язується з
використанням власної
сільськогосподарської техніки надати
замовнику послуги по збиранню ріпаку,
озимої пшениці, озимого ячменю на
умовах, визначеним договором (збирання
ріпаку - 200 га по 350,00грн. з ПДВ за 1га;
збирання озимої пшениці, озимого
ячменю 700 га по 300,00грн. з ПДВ за 1га);

- ТОВ "Агро Стар 2006" - договір №05/07/13 від
05.07.2013 року, згідно якого "Виконавець"
зобов'язується з використанням власної
сільськогосподарської техніки надати
замовнику послуги по збиранню ріпаку,
пшениці, зерносуміші, ячменю на умовах,
визначеним договором (збирання ріпаку
-350,00грн. з ПДВ за 1га; збирання пшениці,
зерносуміші, ячменю 300,00грн. з ПДВ за
1га).

Також 01.07.2013 року був уклаладений
трудовий договір між працівником -
комбайнером ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
фізичною особою, яка використовує
найману працю - ОСОБА_5

Вищезазначене підтверджує
використання зернозбирального
комбайну New Holland CX6090 при здійснення
господарських операцій ФОП ОСОБА_5

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п. 1.2 п.1, п.п. 2.1
п. 2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88, згідно положень
яких первинні документи - письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Згідно п. 2.4 Положення первинні
документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ; назва документа
(форми); код форми; дата і місце
складання; зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі);
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даною
нормою, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Досліджуючи надані позивачем первинні
документи встановлено, що останні
містять всі необхідні реквізити,
наявність яких є необхідною умовою при
їх складанні.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 даної статті встановлено,
що датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (п. 198.3 ст. 198).

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними.

Форма та порядок заповнення податкової
накладної передбачені ст. 201 ПК України,
відповідно до п. 201.1 якої платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках
обов'язкові реквізити, перелік яких
наведений у даному пункті.

Згідно п. 201.4 ст. 201 ПК України податкова
накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (п. 201.6 ст. 201).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Як передбачено п.п. 200.1, 200.2, 200.3 ст. 200 ПК
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Таким чином Податковим кодексом
України визначено, що нарахування
податкового кредиту здійснюється на
підставі податкової накладної, яка
сама по собі є достатньою підставою для
нарахування податкового кредиту за
умови її відповідності вимогам
законодавства.

В судовому засіданні досліджені
податкові накладні №10 від 15.01.2013 року
на суму 803336,45 грн., №11 від 17.01.2013 року на
суму 200903,50 грн., №18 від 05.07.2013 року на
суму 181390,00 грн. та встановлено, що в
оформлених первинних бухгалтерських
документах а саме: видаткових
накладних, податкових накладних,
рахунках-фактурах відсутні порушення.

На основі отриманих податкових
накладних, суми ПДВ включені позивачем
до складу податкового кредиту та
відображені в деклараціях по податку
на додану вартість за відповідні
періоди.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що Податковий
кодекс України не ставить у залежність
виникнення у платника податку на
додану вартість права на податковий
кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншими
суб'єктами господарювання. Несплата
продавцем чи його контрагентом податку
на додану вартість до бюджету, у разі
фактичного здійснення господарської
операції, не впливає на формування
податкового кредиту покупцем та не є
підставою для позбавлення останнього
права на відшкодування цього податку,
якщо він виконав усі передбачені
законом умови отримання такого
відшкодування і має всі документальні
підтвердження розміру заявленого
податкового кредиту.

З приводу посилань відповідача на
нікчемність укладених договорів, суд
вважає на необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму. Статтею 656 ЦК
України обумовлено, що предметом
договору купівлі-продажу може бути
товар, який є у продавця на момент
укладення договору або буде створений
(придбаний, набутий) продавцем у
майбутньому.

Згідно ст. 662 ЦК України продавець
зобов'язаний передати покупцеві товар,
визначений договором купівлі-продажу.
Продавець повинен одночасно з товаром
передати покупцеві його приналежності
та документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.

З 01 січня 2011 року набули чинності зміни,
внесені до Цивільного кодексу України,
зокрема частину першу статті 203
викладено у новій редакції та
доповнено частиною третьою статтю 228.
Так, із набуттям чинності зазначеними
змінами, податкові органи не повинні
посилатися на нікчемність правочинів
та господарських зобов'язань платників
податків відповідно до частин 1 та 2
статті 228 ЦК України як на правову
підставу для донарахування податкових
зобов'язань.

За таких умов, органи державної
податкової служби зобов'язані виключно
у судовому порядку на підставі частини
3 статті 228 ЦК України чи статті 207
Господарського кодексу України
доводити недійсність правочинів, які,
на їх думку, укладені платниками
податку з метою, яка завідомо суперечна
інтересам держави та суспільства і
полягає в ухиленні від оподаткування.

Суд не приймає до уваги доводи
відповідача щодо нікчемності
укладених договорів, оскільки це не є
предметом розгляду справи щодо
визначення податковим органом сум
податкових зобов'язань.

Суд відхиляє як необґрунтовані доводи
відповідача щодо відсутності у
контрагентів позивача необхідних умов
для досягнення результатів
економічної діяльності у зв'язку з
відсутністю необхідних трудових
ресурсів, основних фондів, складських
приміщень, транспортних засобів,
оскільки, відповідач не довів, а суд не
встановив наявність будь яких
визначених нормативно-правовими
актами нормативів кількості працюючих,
необхідної для укладання та виконання
певних видів господарських договорів.

Натомість, досліджені судом докази
свідчать про те, що сторони договору:
позивач та його контрагенти не тільки
вчинили всі дії, необхідні для
забезпечення реального виконання
договору, а й виконали договори.
Зазначене підтверджується первинними
документами, оформленими з дотриманням
вимог ст.9 Закону №996-XIV .

Результати цих операції відображені
позивачем в бухгалтерському та
податковому обліку.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладені норми
відповідачем не доведено
правомірність спірних податкових
повідомлень-рішень форми "Р" № від
25.10.2013 року та "В4" № від 25.10.2013 року,
а отже позовні вимоги позивача про
визнання їх протиправними та
скасування слід задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 11, 158 - 163, 167 і 254 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Красилівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів
(Старокостянтинівське відділення)
форми "Р" № від 25.10.2013 року та "В4"
№ від 25.10.2013 року.

Присудити на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 судові витрати
в розмірі 405 (чотириста п'ять) грн. 80 коп.,
які підлягають обов'язковому стягненню
органами Державної казначейської
служби із Державного бюджету України
шляхом їх безспірного списання із
рахунків суб'єкта владних повноважень
відповідача.

Постанова суду може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Хмельницький окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 03
березня 2014 року

Суддя/підпис/В.В. Матущак"Згідно з
оригіналом" Суддя В.В. Матущак