Справа № 9101/185149/2012
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2013-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2013 р. справа № 0417/2а-3302/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Мельника В.В.

суддів: Нагорної Л.М.
Юхименка О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Індустріальної у
місті ради на постанову
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 25.08.2011 року у
справі № 2-а-3302/2011 за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Індустріальної у
місті ради про визнання дій
неправомірними та стягнення
недотриманої суми одноразової
допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Індустріальної у місті ради (далі по
тексту - відповідач), в якому просив
визнати дії відповідача протиправними
щодо виплати не в повному обсязі
допомоги на оздоровлення учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС за 2011 рік;
зобов'язати відповідача зробити
перерахунок та виплати щорічну
допомогу на оздоровлення згідно ст. 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за 2011 рік в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Постановою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 25.08.2011 року
у справі № 2а-3302/2012 адміністративний
позов задоволено; визнано
протиправними дії відповідача щодо
нарахування та виплати у 2011 році
позивачу допомоги на оздоровлення у
розмірі меншому, ніж встановлено
статтею 48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»; зобов'язати відповідача
здійснити нарахування позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення за 2011
рік згідно ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
виплатити донараховані суми.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 25.08.2011 року у
справі № 2-а-3302/2011 скасувати та
прийняти нову постанову, якою
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог.

Дана адміністративна справа
розглянута апеляційним судом
відповідно до ст. 197 КАС України в
порядку письмового провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
та матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
матеріалами страви підтверджено, що
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЄС
та має 2 категорію.

Відповідно до ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» для осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, віднесеним
до 2 категорії щорічна допомоги на
оздоровлення виплачується у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Посилання відповідача в обґрунтування
своїх дій на редакцію ст.48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з
урахуванням змін, внесених Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28.12.2007,
є неправомірним, оскільки рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
№ 10-рп/2008 положення вказаного Закону
визнано таким, що не відповідають
Конституції України, а тому дія ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
відновлена з 22.05.2008.

Статтею 70 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2010 рік" надано право
Кабінету Міністрів України у 2010 році
встановлювати розмір соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Проте в 2010 році нормативних актів
Кабінету Міністрів України з приводу
встановлення розмірів виплат
одноразової допомоги на оздоровлення
особам, визначеним ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", не
приймалося.

Застосування відповідачем положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.05 № 562 при нарахуванні
одноразової допомоги на оздоровлення є
неправомірним, оскільки означена
постанова суперечить положенням
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та не може бути віднесена до реалізації
права, встановленого ст.70 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2010 рік".

Відсутність грошових коштів на виплату
допомоги на оздоровлення в даному
випадку не позбавляє позивача, як
особу, що має статус особи, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, права на отримання цієї
допомоги. Закон України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" не обмежує таке право
наявністю фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу
допомогу на оздоровлення у розмірі
передбаченому ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та поклала
виконання цього обов'язку на органи
соціального захисту населення за
місцем проживання позивача, але вони не
вчинили жодної дії для нарахування цих
коштів та їх виплати, колегія суддів
вважає, що вони не виконали своїх
повноважень без поважних причини.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

у х в а л и В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Індустріальної у місті ради - залишити
без задоволення.

Постанову Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 25.08.2011 року
у справі № 2-а-3302/2011- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвала суду є остаточною і
оскарженню не підлягає відповідно до
ст. 183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
О.В. Юхименко