Справа № 2а-463/08
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2014 р. м. Київ
К/9991/63784/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів:
Островича С.Е.

Степашка О.І.

секретар судового засідання
Волошин В.М.

за участю представників згідно журналу
судового засідання від 30.01.2014 (в
матеріалах справи)

розглянувши касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Черкаси на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від
18.03.2010 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 27.09.2012

у справі № 2а-463/08/2370

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової
інспекції у м. Черкаси

про визнання недійсним та
скасування податкового повідомлення -

рішення

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся до Черкаського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Черкаси про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № /0 від
26.09.2008.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 18.03.2010
позовні вимоги задоволені у повному
обсязі, скасовано податкове
повідомлення-рішення № /0 від
26.09.2008.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 27.09.2012
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 18.03.2010
залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції та ухвалою суду
апеляційної інстанції відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку.

В скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалу суду апеляційної інстанції
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга вмотивована тим,
що судами першої та апеляційної
інстанцій при вирішенні спору по даній
справі порушено норми матеріального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального права, юридичної
оцінки обставин справи, розглянувши
надані письмові докази в їх сукупності,
Вищий адміністративний суд України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем проведена
позапланова виїзна документальна
перевірка позивача з питань
достовірності нарахування бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість по податкових деклараціях з
податку на додану вартість за травень,
червень, липень, серпень, листопад та
грудень 2007 року, а також січень, лютий
2008 року та складено акт № 231/17-2111/НОМЕР_1
від 17.09.2008 року

За результатами перевірки
відповідачем прийняте податкове
повідомлення - рішення № /0 від
26.09.2008, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на 926133 грн.

Перевіркою встановлено несплату
позивачем податку на додану вартість в
ціні придбаного у ПП „Інтерторг"
товару та не проведення інспекцією
зустрічних перевірок, а також
посилалась на безтоварність
господарських операцій між позивачем і
ПП „Інтерторг".

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7
Закону України „Про податок на додану
вартість", податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8 1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

При цьому законодавцем
презумується реальність
оподатковуваних операцій та витрат
платника податку, достовірність
документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право
платника податку на включення сум
податку на додану вартість,
нарахованих у вартості товарів
(послуг), до податкового кредиту
обумовлено юридичним складом, до якого
входять такі юридичні факти, як
придбання платником податку у інших
платників цього податку товарів
(послуг) або основних фондів,
призначених для використання в
оподатковуваних операціях, що
відповідають цілям господарської
діяльності платника податку;
підтвердження податковою накладною,
виписаною постачальником - платником
податку, митною декларацією (іншими
подібними документами, перелік яких
встановлений пп. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону)
суми нарахованого (сплаченого) податку
в ціні придбання товару (послуг).

Судами попередніх інстанцій не
встановлено факт відсутності реальної
господарської діяльності з боку
контрагента позивача.

Таким чином, підтверджена
реальність операцій з поставки
позивачу цим контрагентом, а відтак
первинні бухгалтерські документи
підтверджують право на податковий
кредит.

Доставка насіння гарбузового і
горіхів волоських на склад позивача
підтверджується доданими копіями
видаткових накладних, підписаними
директором ПП „Інтерторг" і позивачем
та завіреними їх печатками, копіями
податкових накладних та актів
приймання - передачі товарів на складі
позивача.

Поставлені позивачу насіння
гарбузове та горіхи волоські реально
оприбутковувалися на його складі та
реально відпускалися з його складу для
поставки на експорт, про що свідчать
надані бухгалтерією оборотно-сальдові
відомості за кожен місяць. Про те, що
позивач дійсно отримував від ПП
„Інтерторг" насіння гарбузове та
горіхи волоські, свідчать також копії
доданих до позовної заяви вантажних
митних декларацій на поставку насіння
гарбузового і горіхів волоських на
експорт, з відміткою митниці про
вивезення товару за межі митної
території України.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність цього
висновку.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

З огляду на вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Черкаси на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від
18.03.2010 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 27.09.2012 у справі № 2а-463/08/2370 залишити
без задоволення, а судові рішення без
змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Черкаси залишити без
задоволення.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 18.03.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 27.09.2012 у
справі № 2а-463/08/2370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович О.І. Степашко