Справа № 760/18408/13-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Українець
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

18 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка
А.Г.,

суддів - Кузьменка
В.В., Шурка О.І.

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду у
Солом'янському районі м. Києва на
прийняту в порядку скороченого
провадження постанову Солом'янського
районного суду м. Києва від 23 вересня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду у Солом'янському
районі м. Києва про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2.) звернувся до Солом'янського
районного суду м. Києва з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Солом'янському районі м. Києва (далі -
Відповідач, УПФ України у
Солом'янському районі м. Києва) про:
визнання протиправними дій
Відповідача щодо відмови в перерахунку
та виплаті пенсії з врахуванням
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань;
зобов'язання УПФ України у
Солом'янському районі м. Києва
здійснити перерахунок пенсії Позивача
з 02.04.2013 року включивши в суму
заробітної плати для обчислення пенсії
суми виплаченої матеріальної допомоги
на оздоровлення та матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань;
зобов'язання Відповідача виплатити
заборгованість в частині
донарахованої пенсії з 02.04.2013 року;
врахувати при черговому перерахунку
пенсії суми виплаченої матеріальної
допомоги на оздоровлення та
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань.

Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 23.09.2013 року
адміністративний позов задоволено
повністю. При цьому суд першої
інстанції виходив з того, що при
вирішенні даного спору перевагу мають
спеціальні норми Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Закону України «Про
пенсійне забезпечення», якими
визначаються виплати (доходи) для
обчислення пенсії, передбаченої
Законом України «Про державну службу».

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову від 23.09.2013 року та прийняти
нову, якою у задоволенні позовних вимог
відмовити у повному обсязі. При цьому
звертає увагу на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду першої інстанції - без змін.

Як встановлено судом першої інстанції,
з 02.04.2013 року ОСОБА_2 призначена пенсія
державного службовця, в яку включено:
надбавки за використання в роботі
іноземної мови , надбавки за виконання
особливо важливої роботи, премії,
премії до державних свят, посадовий
оклад, надбавки за ранг, надбавки за
вислугу років. Дані обставини
сторонами не оспорюються.

01.07.2013 року Позивач звернувся до
Відповідача із заявою про перерахунок
пенсії з врахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення та
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань.

18.07.2013 року Відповідачем відмовлено у
задоволенні заяви ОСОБА_2 від 01.07.2013
року на підставі того, що такі виплати,
як матеріальна допомога на
оздоровлення та для вирішення
соціально-побутових питань не
включаються до заробітної плати
державного службовця при обчисленні
пенсії.

На підставі встановлених вище
обставин, виходячи з системного
аналізу приписів ст. ст. 37, 46, 49 Закону
України «Про державну службу», ст. 66
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», ст. 41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі - Закон),
суд першої інстанції дійшов висновку
про неправомірність відмови УПФ
України у Солом'янському районі м.
Києва у перерахунку пенсії Позивача з
урахуванням сум матеріальної допомоги
на оздоровлення та для вирішення
соціально-побутових питань, оскільки
згідно приписів пенсійного
законодавства суми вказаних виплат
повинні враховуватися в заробіток для
обчислення пенсії.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна не погодитися з
огляду на наступне.

Згідно ст.37 Закону України «Про
державну службу» (у редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин) на
одержання пенсії державних службовців
мають право чоловіки, які досягли віку
62 роки, та жінки, які досягли пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", за
наявності страхового стажу,
необхідного для призначення пенсії за
віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Приписами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» встановлено, що
заробітна плата це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Положеннями ст. 2 Закону України «Про
оплату праці» визначено структуру
заробітної плати, до якої входить:
основна та додаткова заробітна плата, а
також заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України
«Про державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналізуючи вищевикладені положення
колегія суддів дійшла висновку, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та допомога для вирішення
соціально-побутових питань входила до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, приписами ст. 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно ч. 1 ст. 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до заробітку
для обчислення пенсії включаються всі
види оплати праці (виплат, доходу), на
які відповідно до Закону України "Про
збір на обовязкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Приписами ст. 41 Закону закріплено, що до
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються: суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові внески
в межах встановленої законодавством
максимальної величини заробітної
плати (доходу), з якої сплачуються
страхові внески, а після набрання
чинності Законом України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" - максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначеної
відповідно до закону; суми виплат
(доходу), отримуваних застрахованою
особою до набрання чинності цим
Законом, у межах сум, на які відповідно
до законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, а за періоди до
запровадження обмеження максимального
розміру заробітної плати (доходу), з
якої сплачувалися зазначені внески
(збір), - у межах сум, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
включалися до заробітної плати, з якої
обчислювалася пенсія відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», і не перевищують 5,6
розміру середньої заробітної плати в
Україні на день отримання зазначених
сум.

Отже, з огляду на вищезазначене,
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла до висновку, що матеріальна
допомога, на яку нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, однак, яка не включається
до складу заробітної плати державного
службовця згідно Закону України «Про
державну службу», повинна
враховуватися Відповідачем при
обчисленні розміру його пенсії.

Аналогічна позиція викладена у Рішенні
Верховного Суду України від 20.02.2012 року
у справі № 21-430а11.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції про
те, що норми Закону України «Про
державну службу» щодо спірних відносин
є загальними, у той час як перевагу
мають спеціальні норми Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
якими визначаються виплати (доходи) для
обчислення пенсії.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205,
206 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду у Солом'янському
районі м. Києва - залишити без
задоволення.

Постанову Солом'янського районного
суду м. Києва від 23 вересня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
у Солом'янському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, - залишити без
змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає у відповідності до ч. 10 ст. 183-2
КАС України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.