Справа № 2а-2249/12/1370
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року Справа № 112213/12

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Кушнерика М.П.

суддів
Мікули О.І., Курильця А.Р.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Личаківському районі м.Львова
Львівської області ДПС на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 08.05.2012р. по
справі за позовом суб»єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Личаківському районі
м.Львова Львівської області ДПС про
визнання рішення недійсним,-

В С Т А
Н О В И Л А:

15.03.2012р. позивач звернувся до суду
із позовом в якому просить визнати
протиправними дії Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м.Львова щодо відмови у
застосуванні спрощеної системи
оподаткування на підставі її заяви від
26 січня 2012 року; скасувати рішення
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м.Львова,
викладене в листі №2042/10/17-1 від 30 січня
2012 року про надання відмови у
застосуванні спрощеної системи
оподаткування з 01 січня 2012 року;
зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Личаківському районі
м.Львова Львівської області Державної
податкової служби видати Свідоцтво
платника єдиного податку з 01 січня 2012
року на підставі її заяви про
застосування спрощеної системи
оподаткування від 25 січня 2012 року.

В обгрунтування позовних вимог
позивач покликається на те, що здійснює
роздрібну торгівлю годинниками та
ювелірними виробами, яка відносить до
підкласу 52.48.2 КВЕД ДК 009:2005, тому на неї
не поширюються обмеження на
застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності.

На підтвердження своїх доводів
посилається на Закон України «Про
регулювання видобутку, виробництва і
використання дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння та контроль за
операціями з ними» від 18.11.1997 року
№637/97-ВР, Закон України «Про митний
тариф» від 05.04.2001 року №2371, лист
Державної служби статистики України
від 30.12.2011 року №14/3-12/636, лист
Міністерства фінансів України від
19.01.2012 року №31-08160-10-18/1122, листи Комітету
Верховної Ради України з питань
фінансів,банківської діяльності,
податкової та митної політики № 04-39/12-58
від 19.01.2012 року та №04-39/10-83 від 27.01.2012
року. Зазначає, що законодавством
України допущено неоднозначне
(множинне) визначення поняття
«видобуток, виробництво, реалізація
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння», а відтак, в даному випаду,
наявний конфлікт інтересів, що
зобов'язує прийняти рішення на користь
платника податків.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 08.05.2012р.
позов задоволено.

ДПІ у Личаківському районі м.Львова
Львівської області ДПС просить
скасувати рішення суду з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права та прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що з 1 січня 2012 року набрав чинності
Закон України від 4 листопада 2011 року
N4014-VI "Про внесення змін до Податкового
кодексу України та деяких інших
законодавчих актів України щодо
спрощеної системи оподаткування
обліку та звітності" (далі - Закон N 4014).

Абзацом четвертим підпункту 291.5.1
пункту 291.5 статті 291 глави 1 розділу XIV
Кодексу (у редакції Закону N 4014)
встановлено, що суб'єкти
господарювання, які здійснюють
видобуток, виробництво, реалізацію
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння, у тому числі органогенного
утворення, не можуть бути платниками
єдиного податку.

У Кодексі поняття "видобуток,
виробництво, реалізація дорогоцінних
металів і дорогоцінного каміння" не
визначено. Терміни, що застосовуються у
Кодексі і не визначаються ним,
використовуються у значенні,
встановленому іншими законами (ст.5
Кодексу).

Законом, який визначає правові основи і
принципи державного регулювання
видобутку, виробництва, використання,
зберігання дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння та контролю за
операціями з ними, є Закон України від 18
листопада 1997 року №637/97-ВР "Про державне
регулювання видобутку, виробництва і
використання дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння та контроль за
операціями з ними" (далі - Закон №637).

Пунктом 1 статті 1 Закону №637
встановлено, що дорогоцінні метали - це
золото, срібло, платина і метали
платинової групи (паладій, іридій,
родій, осмій, рутеній) у будь-якому
вигляді та стані (сировина, сплави,
напівфабрикати, промислові продукти,
хімічні сполуки, вироби, відходи, брухт
тощо). Дорогоцінне каміння - це природні
та штучні (синтетичні) мінерали у
сировині, необробленому та обробленому
вигляді (виробах) (п. 2 ст. 1 Закону №637).

Поняття "вироби з дорогоцінного металу"
визначено в Інструкції про здійснення
державного експертно-пробірного
контролю за якістю ювелірних та
побутових виробів з дорогоцінних
металів, затвердженій наказом
Міністерства фінансів України від 20.10.99
N244 та зареєстрованій в Міністерстві
юстиції України 25.03.2004 року за N 369/8968.

Так, виріб з дорогоцінного металу - це
будь-який ювелірний (побутовий) виріб,
виготовлений зі сплавів дорогоцінних
металів (золота, срібла, платини,
паладію), який використовується як
прикраса або предмет побуту.

Крім того, пунктом 2 ст.4 Закону N637
визначено, що всі суб'єкти
підприємницької діяльності незалежно
від форм власності, що займаються
операціями з дорогоцінними металами,
дорогоцінним камінням органогенного
утворення та напівдорогоцінним
камінням, ювелірними виробами з них,
проводять їх облік за встановленими
формами і подають статистичну
звітність. Оперативний облік
видобутку, переробки, переміщення
дорогоцінних металів, дорогоцінного
каміння, дорогоцінного каміння
органогенного утворення та
напівдорогоцінного каміння, ювелірних
виробів з них ведеться суб'єктами
підприємницької діяльності окремо за
кожним видом операції з урахуванням
технології, виду утворених відходів та
виробничих втрат. Особливості обліку
дорогоцінних металів, дорогоцінного
каміння, дорогоцінного каміння
органогенного утворення та
напівдорогоцінного каміння
визначаються Міністерством фінансів
України.

Згідно ст.1 Закону N 637 суб'єкти
підприємницької діяльності, які
виготовляють ювелірні вироби та
побутові вироби з дорогоцінних
металів, зобов'язані мати іменник,
відбиток якого проставляється
виготовлювачем на всіх виробах, та
щорічно підлягає реєстрації в органах,
які здійснюють державний пробірний
контроль.

Щодо розподілу видів діяльності,
відповідно до Національного
класифікатора України ДК 009:2005,
затвердженого наказом
Держспоживстандарту України від 26
грудня 2005 року N 375 (в Міністерстві
юстиції України не зареєстрований),
пов'язаних з виробництвом та
реалізацією дорогоцінних металів,
згідно листа Державної служби
статистики України від 30.12.2011 N 14/3-12/636
класифікація видів економічної
діяльності має переважно статистичне
призначення та методологічні основи
застосування.

Таким чином, суб'єкти господарювання,
які здійснюють видобуток, виробництво
та реалізацію дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, у тому числі
ювелірних виробів, не можуть
застосовувати спрощену систему
оподаткування.

Відповідно до пп.4 пп.291.5.1 пункту 291.5
статті 291 Податкового кодексу України
від 2 грудня 2010 року N 2755-VI, із змінами та
доповненнями (далі - Кодекс), не можуть
бути платниками єдиного податку
фізичні особи - підприємці, які
здійснюють видобуток, виробництво,
реалізацію дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, у тому числі
органогенного утворення.

Згідно із п.1 та п.2 ст.1 Закону України
від 18 листопада 1997 року N 637/97-ВР "Про
державне регулювання видобутку,
виробництва і використання
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння та контроль за операціями з
ними" дорогоцінні метали - це золото,
срібло, платина і метали платинової
групи (паладій, іридій, родій, осмій,
рутеній) у будь-якому вигляді та стані
(сировини, сплави, напівфабрикати,
промислові продукти, хімічні сполуки,
вироби, відходи, брухт тощо).

Дорогоцінне каміння - це природні та
штучні (синтетичні) мінерали в
сировині, необробленому та обробленому
вигляді (виробах).

Враховуючи викладене, фізичні особи -
підприємці - платники єдиного податку
не мають право здійснювати виробництво
та продаж ювелірних виробів, згідно з
п.291.7 ст.291 Кодексу платники єдиного
податку першої та другої груп, які
надають побутові послуги населенню,
можуть виготовляти ювелірні вироби за
індивідуальним замовленням та
надавати послуги з ремонту ювелірних
виробів.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа -
підприємець (свідоцтво серія НОМЕР_1),
перебуває на обліку як платник
податків у Державній податкові
інспекції у Личаківському районі
м.Львова з 02.03.2006р. та у 2011 році
перебувала на спрощеній системі
оподаткування, обліку та звітності
відповідно до Указу Президента України
від 3 липня 1998 року №727/98 «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» (із наступними
змінами).

25 січня 2012 року ОСОБА_2 подала до ДПІ
заяву про застосування спрощеної
системи оподаткування та розрахунок
доходу за попередній календарний рік,
що передує року переходу на спрощену
систему оподаткування.

У п.10 заяви позивач зазначив вид
господарської діяльності -
спеціалізована роздрібна торгівля
годинниками та ювелірними виробами
(код згідно КВЕД - 52.48.2) та роздрібна
торгівля у спеціалізованих магазинах
непродовольчими товарами (КВЕД 52.4)

Листом від 30.01.2012р. №2042/10/17-1 ДПІ
повідомило позивача про відмову від
застосування спрощеної системи,
оскільки у п.10 заяви позивач обрав один
із заборонених видів діяльності:
спеціалізована роздрібна торгівля
годинниками та ювелірними виробами.

Листом від 28.02.2012р. № Б-27/17-1019/23 ДПС у
Львівській області скаргу ОСОБА_2
залишило без задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
господарська діяльність, яку здійснює
позивач, є іншим, самостійним видом
діяльності з окремою класифікацією,
який не є тотожним таким видам
господарської діяльності як
реалізація дорогоцінних металів та
реалізація дорогоцінного каміння, у
тому числі органогенного утворення,
оскільки згідно перекодування видів
економічної діяльності у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців змінено
КВЕД-2005 на КВЕД-2010, відповідно до якої
такому виду економічної діяльності за
КВЕД-2005 52.48.2 Роздрібна торгівля
годинниками та ювелірними виробами
відповідає КВЕД-2010 47.77 Роздрібна
торгівля годинниками та ювелірними
виробами в спеціалізованих магазинах,
що підтверджується довідкою
державного реєстратора
Пустомитівської районної державної
адміністрації від 28.02.2012 року № 60.

Податковим кодексом України не
встановлено обмежень на застосування
спрощеної системи оподаткування
суб'єктами господарювання, що
здійснюють діяльність з виготовлення
та реалізації ювелірних та побутових
виробів з дорогоцінними металами та
дорогоцінним камінням, і достатніми
умовами для застосування спрощеної
системи оподаткування відповідно до
норм ПК України є здійснення
виробництва годинникових корпусів з
дорогоцінних металів, виробництва
ювелірних виробів з дорогоцінних
металів, а також оптової та роздрібної
торгівлі ювелірними виробами.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав:

Відповідно до вимог Закону України від
04.11.2011 року №4014 «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності» (далі - Закон № 4014),
який набрав чинності з 1 січня 2012 року,
не можуть бути платниками єдиного
податку, зокрема, суб'єкти
господарювання, які здійснюють
видобуток, виробництво, реалізацію
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння, у тому числі органогенного
утворення.

Пунктом 2 ст.4 Закону України від 18.11.1997
року №637/97-ВР «Про державне регулювання
видобутку, виробництва і використання
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння та контроль за операціями з
ними» (далі - Закон № 637) передбачено, що
всі суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності, що займаються операціями з
дорогоцінними металами, дорогоцінним
камінням органогенного утворення та
напівдорогоцінним камінням,
ювелірними виробами з них, проводять їх
облік за встановленими формами і
подають статистичну звітність.
Оперативний облік видобутку,
переробки, переміщення дорогоцінних
металів, дорогоцінного каміння,
дорогоцінного каміння органогенного
утворення та напівдорогоцінного
каміння, ювелірних виробів з них
ведеться суб'єктами підприємницької
діяльності окремо за кожним видом
операції з урахуванням технології,
виду утворених відходів та виробничих
втрат. Особливості обліку дорогоцінних
металів, дорогоцінного каміння,
дорогоцінного каміння органогеннного
утворення та напівдорогоцінного
каміння визначаються Міністерством
фінансів України.

У Податковому кодексі України не
визначено поняття «дорогоцінні метали
і дорогоцінне каміння» і поняття щодо
діяльності з їх «видобутку,
виробництва та реалізації». З огляду на
вимоги статті 5 Податкового кодексу
України, застосуванню підлягають норми
інших нормативно-правових актів.
Спеціальним законом, який здійснює
державне регулювання видобутку,
виробництва, використання, зберігання
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння та контролю за операціями з
ними, є Закон «Про державне регулювання
видобутку, виробництва і використання
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння та контроль за операціями з
ними».

Згідно п.1-2 ст.1 Закону № 637 ювелірні
вироби підпадають під визначення
«дорогоцінні метали» чи «дорогоцінне
каміння». Ст.14 Закону № 637, врегульовано
такий вид діяльності як «торгівля
дорогоцінними металами і дорогоцінним
камінням та виробами з них». Відповідно
до частини 2 зазначеної статті, правила
торгівлі дорогоцінними металами (крім
банківських металів) і дорогоцінним
камінням, дорогоцінним камінням
органогенного утворення та
напівдорогоцінним камінням у сирому та
обробленому вигляді і виробами з них,
що належать суб'єктам підприємницької
діяльності на праві власності,
встановлюються Кабінетом міністрів.

Поняття «вироби із дорогоцінного
металу» визначено Інструкцією про
здійснення державного
експертно-пробірного контролю за
якістю ювелірних та побутових виробів
з дорогоцінних металів, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 20.10.1999 року №244, зареєстрованої в
Мін'юсті України за № 3698968 від 25.03.2004
року. Виріб із дорогоцінного металлу -
це будь-який ювелірний (побутовий)
виріб, виготовлений зі сплавів
дорогоцінних металів (золота, срібла,
платини тощо), який використовується як
прикраса або предмет побуту.
Відповідно до абзацу 4 підпункту 291.5.1
пункту 291.5 статті 291 Податкового
кодексу України від 02 грудня 2010 року №
2755-VI, із змінами та доповненнями не
можуть бути платниками єдиного податку
фізичні особи -підприємці, які
здійснюють видобуток, виробництво,
реалізацію дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, у тому числі
органогенного утворення.

Застосування спрощеної системи
оподаткування фактично є одним із
видів пільгового оподаткування
господарської діяльності. Податковим
кодексом України чітко встановлено
коло осіб, на яких розповсюджується
вказана норма.

Відповідно до абз.4 пп.291.5.1 п.291.5 ст.291
Податкового кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) не можуть бути
платниками єдиного податку підприємці,
які здійснюють видобуток, виробництво,
реалізацію дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, у тому числі
органогенного утворення.

Як вбачається з матеріалів справи,
видом діяльності позивача є роздрібна
торгівля годинниками та ювелірними
виробами.

Дане відображено і в постанові Вищого
адміністративного суду України від
04.02.2014р. у справі №К/9991/44446/12.

Колегія суддів вважає, що відповідно до
положень Закону України «Про внесення
змін до Податкового кодексу України та
деяких інших законодавчих актів
України щодо спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності»,
який набрав чинності з 1 січня 2012 року,
не можуть бути платниками єдиного
податку, зокрема, суб'єкти
господарювання, які здійснюють
видобуток, виробництво, реалізацію
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння, у тому числі органогенного
утворення, а тому позовні вимоги є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.160, 195, 197, п.3 ч.1 ст.198, п.4
ст.202, 205, 207, 254 КАС України, колегія
суддів, -

П О С Т А Н О
В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м.Львова Львівської області ДПС
- задоволити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 08.05.2012р. по
справі №2а-2249/12/1370 - скасувати та
прийняти нову, якою в задоволенні
позову суб»єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м.Львова
Львівської області ДПС про визнання
рішення недійсним, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя:
М.П.Кушнерик

Судді:
О.І.Мікула

А.Р.Курилець