Справа № 826/20204/13-а
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2014-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2014 року письмове
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Арсірія Р.О. вирішив у порядку
письмового провадження
адміністративну справу
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Т.Б.М.-Україна» до
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів та зборів України
провизнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів Позивач
звернувся до адміністративного суду з
позовом, в якому просив:
1) визнати протиправним та
скасувати рішення відповідача про
коригування митної вартості товарів
від 02.10.2013 р. № 100270000/2013/300363/2;
2) визнати протиправною та
скасувати картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
Позовні вимоги мотивовані тим, що на
думку позивача, відповідачем у
порушення норм діючого митного
законодавства України, винесене
протиправне рішення, яким скоригована
заявлена позивачем за ціною
зовнішньоекономічного договору митна
вартість товару, а також оформлена
картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення за
відповідним контрактом, що призвело до
порушення його прав та законних
Позивач вважає, що визначення ним
митної вартості імпортованих товарів
за ціною зовнішньоекономічного
договору є правомірним, а оскаржуване
рішення відповідача про коригування
митної вартості товарів із
застосуванням резервного методу
(визначена митна вартість товару
ґрунтується на митній вартості товару,
подібного за якісними
характеристиками, митне оформлення
якого уже здійснене за ВДМ від 03.08.2013 р.
№ 100270000/2013/205211) є протиправними, отже,
таке рішення підлягає скасуванню та,
відповідно, підлягає скасуванню й
картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення.

Відповідач проти позову заперечував,
вважаючи оскаржувані рішення та картку
відмови законними та обґрунтованими,
винесеними на підставі та на виконання
норм митного законодавства України, за
результатами аналізу поданих
позивачем документів для митного
оформлення товарів, просив суд
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

У судове засідання, призначене на 15.01.2014
р. представник відповідача не прибув,
хоча про дату, час та місце судового
розгляду повідомлений належним чином,
клопотань про розгляд справи за
відсутності уповноваженого
представника чи відкладення розгляду
справи суду не надходило.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням
вимог ст.128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд дійшов
висновку про доцільність розгляду
справу у письмовому провадженні на
підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, судом встановлено
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем (покупець) та Компанією
«Kovinoplastika Loz», Словенія (продавець),
укладено зовнішньоекономічний договір
про поставку поворотно-відкидної
фурнітури від 01.01.2013 р. № 04/2013, за яким
продавець зобов'язується поставити
замолені покупцем товари, а останній, у
свою чергу, зобов'язується прийняти
відповідний товар та вчасно його
оплатити. Кількість, вид та асортимент
товару погоджується сторонами
договору, підставою для чого є
пропозиція продавця та замовлення
покупця. Перелік товарів зазначається
у додатку до поставки (специфікації).

Пунктом 4 договору визначено, що
відпускна ціна визначається на
підставі комерційної пропозиції або
прайс-листів та зазначається у
специфікаціях на кожну партію товару.
Ціни встановлюються в євро та
розуміються як ціни з заводу.

Згідно додатку № 4 від 27.09.2013 р. до
зазначеного зовнішньоекономічного
договору від 01.01.2013 р. № 04/2013 та інвойсу
№ 90193926 від 27.09.2013 р., продавець продав, а
покупець купив товар на загальну суму 37
969,90 Євро, а саме: вироби з пластмаси в
асортименті на загальну суму 1129,00 Євро,
петлі для віконта дверей в асортименті
на загальну суму 8447,80 Євро, фурнітуру
для вікон з поворотною та
поворотно-відкидною стулкою в
асортименті на загальну суму 28 357,10
Євро. Підтвердженням оплати
зазначеного товару є, наявна в
матеріалах справи, копія платіжного
доручення в іноземній валюті № 111 від
30.09.2013 р.

Згідно експертного висновку ДП
«Держзовнішінформ» від 02.10.2013 р. № 12/475
ціни на товар в асортименті (віконна
фурнітура з поворотною та
поворотно-відкидною стулкою, петлі для
вікон та дверей, накладки, прижими) ТМ
Internika відповідають цінам, зазначеним в
інвойсі № 90193926 від 27.09.2013 р., що
встановлені компанією «Kovinoplastika Loz»
(Словенія) з 02.09.2013 р. для позивача, при
поставках в Україну на умовах FCA Loz.

Згідно довідки перевізника ПП ОСОБА_1
від 01.10.2013 р. транспорті послуги склали:
по маршруту Словенія-Україна до п/п м.
Ужгород - 18 061,76 грн. (у т.ч.
навантажувальні роботи 500,00 грн.).

На виконання умов
зовнішньоекономічного договору про
поставку поворотно-відкидної
фурнітури від 01.01.2013 р. № 04/2013, позивачем
до митного оформлення в режимі імпорт -
40 заявлений відповідний, визначений у
додатку № 4 від 27.09.2013 р. до зазначеного
зовнішньоекономічного договору від
01.01.2013 р. № 04/2013 та інвойсі № 90193926 від
27.09.2013 р., товар, торговельної марки
Internika, виробник Kovinoplastika, країна
виробництва - Словенія.

Митна вартість товару заявлена
позивачем за основним методом
визначення митної вартості - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)
шляхом подання відповідачу митної
декларації від 02.10.2013 р. № 100270000/2013/179573
та склала: 37 969,90 Євро або 411 354,961 грн.
(вартість товару); 18 061,76 грн. -
транспорті послуги (у т.ч.
навантажувальні роботи 500,00 грн.); 409,84
грн. - витрати на страхування.

Згідно гр.44 митної декларації від 02.10.2013
р. № 100270000/2013/179573, позивачем для
здійснення митного контролю та митного
оформлення, а також підтвердження
заявленої ним митної вартості товару
подані відповідачу наступні документи:

зовнішньоекономічний договір від
01.01.2013 р № 04/2013;

додаткова угода № 1 до договору №04/2013
від 01.01.2013 р.;

додаток 4 до договору (специфікація) від
27.09.2013 р.;

платіжне доручення № 111 від 30.09.2013 р.;

довідка про транспортні витрати б/н від
01.10.2013 р.;

документ, що підтверджує вартість
страхування № 817/1163 від 26.09.2013 р.;

висновок ДП «Держзовнішінформ» від
02.10.2013 р. № 12/475;

прайс-лист виробника «Kovinoplastika Loz»
(Словенія);

накладна CMR 283462 від 27.09.2013 р. (міжнародна
автомобільна накладна);

інвойс № 90193926 від 27.09.2013 р.;

договір про перевезення № 130115 від
01.01.2013 р. ;

довідку про проведення декларування
валютних цінностей, доходів та майна,
що належать резиденту України і
знаходяться за її межами;

інформація про позитивні результати
СЕС контролю товару (висновок
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи від 06.05.2011 р. № 05.03.02-03/45205);

пакувальний лист;

інформацію про позитивні результати
здійснення екологічного контролю
органів Державної екологічної
інспекції України «Екологічний
контроль ввіз/вивіз дозволено»;

сертифікат походження товару;

рішення Укрметрстандарт від 02.10.2013 р. №
210-09/8433;

митна декларація, за якою було
відмовлено у випуску товарів №
100270000.2013.179573.

В той же час, при проведенні контролю
правильності визначення митної
вартості товару, заявленого позивачем
за відповідною митною декларацією,
відповідачем встановлено, що
документи, які підтверджують митну
вартість товару відповідно до ч.2 ст.53
Митного кодексу України, містять не
повні відомості та розбіжності (номер
автомобіля вказаний у
товаросупровідних документах не
співпадає з номером, що вказаний у
рахунку-фактурі). В результаті такого
контролю встановлено, що документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, не містять всіх даних
відповідно до обраного методу
визначення митної вартості. Проведено
консультації з декларантом з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в декларанта та
митному органі. Під час консультації з
декларантом, його зобов'язано протягом
10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи, а саме:

якщо рахунок сплачено - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаними з договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається;

розрахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

якщо здійснювалося страхування -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування;

рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

виписки з бухгалтерської документації;

ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару та сировини.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем, фактично, 02.10.2013 р. разом з
подачею ВМД надані митному органу
необхідні документи для підтвердження
заявленої митної вартості товару за
ціною договору, серед яких, зокрема,
подані документи, що, на думку митного
органу, мають бути подані позивачем
додатково, а саме: платіжне доручення №
111 від 30.09.2013 р., що підтверджує оплату
товару; документ, що підтверджує
вартість страхування № 817/1163 від 26.09.2013
р.; інформація про позитивні результати
СЕС контролю товару; інформацію про
позитивні результати здійснення
екологічного контролю органів
Державної екологічної інспекції
України «Екологічний контроль
ввіз/вивіз дозволено»; рішення
Укрметрстандарт від 02.10.2013 р.; висновок
ДП «Держзовнішінформ» від 02.10.2013 р. №
12/475; прайс-лист виробника «Kovinoplastika Loz»
(Словенія).

Незважаючи на зазначене, позбавляючи
позивача можливості подачі додаткових
документів протягом встановленого
самим же відповідачем 10-ти денного
строку для їх подачі, відповідач 02.10.2013
р. прийняв оскаржуване рішення про
коригування митної вартості товарів №
100270000/2013/300363/2, яким за резервним методом
скоригована заявлена позивачем за
ціною договору митна вартість товару
та склала 4,64 Євро за кг. товару
загальною вартістю 36 380,89 Євро (394 140,08
грн.).

Так, згідно оскаржуваного рішення про
коригування митної вартості товарів
від 02.10.2013 р. № 100270000/2013/300363/2, метод
визначення митної вартості товару за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються, відповідно до п.2 ст.58
Митного кодексу України, не може бути
прийнятий у зв'язку з тим, що
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально.

Також, оскаржуваним рішенням
зафіксовано, що метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору щодо ідентичних товарів не
може бути прийнятий у зв'язку з
відсутністю даних щодо вартості
операцій з ідентичними товарами,
скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки товару та
партії товару (кількості). Метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів не може бути прийнятий у
зв'язку з відсутністю даних щодо
вартості операцій з подібними
(аналогічними) товарами, скоригованими
відповідно до комерційних умов
поставки товару та партії товару
(кількості). Метод визначення митної
вартості на основі віднімання вартості
не може бути використаний у зв'язку з
відсутністю даних, необхідних для
проведення розрахунків. Метод
визначення митної вартості на основі
додавання вартості не може бути
використаний у зв'язку з відсутністю
даних, необхідних для проведення
розрахунків.

Таким чином, оскаржуваним рішенням,
митну вартість товару, що імпортується
скориговано із застосування
резервного методу відповідно до ст.64
Митного кодексу України. Визначена
митна вартість товару ґрунтується на
митній вартості товару, подібного за
якісними характеристиками, митне
оформлення якого уже здійснене за
митною декларацією від 03.08.2013 р. №
100270000/2013/205211.

На підставі оскаржуваного рішення
відповідача про коригування митної
вартості товарів від 02.10.2013 р. №
100270000/2013/300363/2, відповідачем також
оформлено картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 02.10.2013 р. № 100270000/2013/01836,
якою позивачу відмовлено у митному
оформленні відповідних товарів.

Позивач вважає рішення відповідача про
коригування митної вартості товарів
від 02.10.2013 р. № 100270000/2013/300363/2 та картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 02.10.2013 р.
№ 100270000/2013/01836 протиправними та такими,
що підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.29 Митного кодексу
України, рішення, дії або бездіяльність
органів доходів і зборів або їх
посадових осіб можуть бути оскаржені
безпосередньо до суду в порядку,
визначеному законом.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З 01.06.2012 р. набрав чинності новий Митний
кодекс України (далі-Кодекс) від 13.03.2012
р. № 4495-VІ, який, зокрема, встановлює
порядок визначення митної вартості
імпортованих товарів та правила її
декларування визначені.

Відповідно до ч.1 ст.49, ч.2 ст.51 Кодексу
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари. Митна
вартість товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорт, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.52 Кодексу заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

У випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення (ч.1 ст.53
Кодексу).

Відповідно до ч.2,3 ст.53 Кодексу,
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3)рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8)висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

З матеріалів справи судом встановлено,
що позивачем були подані митному
органу документи, передбачені ч.2 ст.53
Кодексу, необхідні для підтвердження
заявленої ним митної вартості товару,
проте, без визначення та закріплення
належним чином зауважень щодо
наявності в поданих документах
розбіжностей чи ознак підробки, а також
без фактичного визначення
(конкретизації) недостатності
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, відповідачем у порушення
вимог ч.3 ст.53 Кодексу, не надаючи
позивачу можливість протягом 10
календарних днів надати додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товару, винесене
оскаржуване рішення про коригування
митної вартості товарів від 02.10.2013 р.
№100270000/2013/300363/2 та оформлена на його
підставі картка відмови від 02.10.2013 р. №
100270000/2013/01836, тобто в день подачі
позивачем митної декларації від 02.10.2013
р. № 100270000/2013/179573, що суперечить вимогам
митного законодавства та позбавило
позивача права на належний захист
своїх прав та доведення правомірності
і обґрунтованості заявленої ним митної
вартості товару.

Відповідно до ч.1-3 ст.54 Кодексу,
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
органом доходів і зборів під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів (ч.1
ст.55 Кодексу).

Прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити: 1) обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано; 2) наявну
в митного органу інформацію (у тому
числі щодо числових значень складових
митної вартості, митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, інших умов, що могли вплинути
на ціну товарів;, яка призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості та до
прийняття рішення про коригування
митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
органом доходів і зборів; 4)
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: a) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органом доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органом доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
цієї статті; б) право декларанта або
уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості до органу вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду (ч.2 ст.55 Кодексу).

Аналіз оскаржуваного рішення
відповідача свідчить про те, що воно,
зокрема, не містить обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої відповідачем.

При цьому, суд звертає увагу, що в
оскаржуваному рішенні про коригування
митної вартості товарів від 02.10.2013 р. №
100270000/2013/300363/2, для порівняння, за основу
митної вартості товару, розрахованої
позивачем, взята вартість лише частини
товару (товар № 1) в розмірі 322521,17 грн. (29
770,14 Євро), в той час, як загальна
заявлена митна вартість товару (графа 12
ВМД) становить 429 826,56 грн. (37 969,90 Євро або
411 354,961 грн. (загальна вартість товарів
№ 1-4); 18 061,76 грн. - транспорті послуги (у
т.ч. навантажувальні роботи 500,00 грн.);
409,84 грн. - витрати на страхування).

Крім того, суду незрозуміло, чому
відповідачем обрано одиницю обміру
відповідного товару - за кілограм, в той
час, як згідно супровідної
документації на такий товар, - він
вимірюється у штуках. Зважаючи також на
різноманіть асортименту імпортованого
позивачем товару та його ціни, позиція
відповідача щодо можливості його
обрахування у кілограмах, на думку
суду, є хибною та, фактично, не може дати
об'єктивної оцінки його дійсної
вартості.

Згідно ч.1 ст.57 Кодексу, визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні (ч.2 ст.58 Кодексу).

Відповідно до ч.4,5 ст.58 Кодексу митною
вартістю товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Згідно п.5,6 ч.10 ст.58 Кодексу, при
визначенні митної вартості до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються,
зокрема, такі витрати (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті: 5) витрати на
транспортування оцінюваних товарів до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України; 6)
витрати на навантаження, вивантаження
та обробку оцінюваних товарів,
пов'язані з їх транспортуванням до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України.

Згідно ч.1,2 ст.64 Кодексу у разі якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58-63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не
визначається згідно із положеннями
цієї статті на підставі, зокрема,
мінімальної митної вартості (п.6 ч.3 ст.64
Кодексу).

З матеріалів справи встановлено, що
позивачем з метою підтвердження
заявленої ним митної вартості товару,
подавалися митному органу відповідні
обов'язкові та додаткові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості імпортованих товарів, проте
вони не були визнані відповідачем
достатніми для підтвердження
заявленої позивачем митної вартості
товару.

При цьому, суд, вивчивши відповідні
документи вважає їх такими, що в повній
мірі ідентифікують оцінюваний товар та
містять об'єктивні і достовірні дані,
що піддаються обчисленню та
підтверджують його ціну, що підлягає
сплаті на користь продавця, тобто
підтверджують митну вартість
зазначеного товару за ціною договору.

У ході судового розгляду справи,
відповідач не спростував договірну
ціну товару, а також об'єктивну
можливість і спроможність відповідача
на підставі наданих позивачем
документів визначити цю ціну та рівень
митної вартості товару за ціною
договору за правилами, визначеними ст.58
Кодексу.

Враховуючи викладене, наявність у
митного органу даних щодо митної
вартості товару, митне оформлення
якого уже здійснене за ВДМ від 03.08.2013 р.
№ 100270000/2013/205211, подібного за якісними
характеристиками з товаром
імпортованим позивачем, за відсутності
інших визначених законом підстав, що
обумовлюють межі і способи здійснення
митним органом контролю митної
вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом та її визначенні за
резервним методом, адже торгові
відносини є різноманітними,
здійснюються на принципах автономії
волі та свободи договору, при цьому
безліч обставин можуть впливати на їх
ціну (характеристика товару, виробник,
торгова марка, країна виробництва,
умови і обсяги поставок, наявність
знижок тощо).

Будь-яких інших переконливих
аргументів та доказів, які б викликали
обґрунтовані сумніви в достовірності
проведеного позивачем розрахунку
митної вартості товару за ціною
договору відповідачем не наведено та
не надано, a інших обставин, які б
впливали на рівень задекларованої
позивачем митної вартості товару судом
не встановлено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
відповідач неправомірно відмовив
позивачу у визнанні задекларованої ним
митної вартості товару за основним
методом.

Враховуючи зазначене, суд дійшов
висновку про протиправність
оскаржуваного рішення про коригування
митної вартості товарів від 02.10.2013 р. №
100270000/2013/300363/2 та, відповідно, оформленої
на його підставі, картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 02.10.2013 р.
№ 100270000/2013/01836.

Згідно з ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого вирішує справи відповідно до
Конституції України та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.1, 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не доведена правомірність
та обґрунтованість прийнятих ним
оскаржуваних рішення та картки відмови
з урахуванням вимог встановлених ч.2
ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2
Кодексу адміністративного судочинства
України.

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази, вважає заявлені позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Т.Б.М.-Україна»
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів від 02.10.2013 р. №
100270000/2013/300363/2.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску товару від 02.10.2013 р.
№ 100270000/2013/01836.

Судові витрати в сумі 240,87 грн.
присудити на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Т.Б.М.-Україна» за рахунок Державного
бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ
Державної казначейської служби
України виконання постанови суду в
частині стягнення судових витрат за
рахунок бюджетних асигнувань
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст.ст.185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
Р.О. Арсірій