Справа № 2а-4334/10
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/31953/13

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України
в складі:

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Чумаченко Т.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на постанову
Суворовського районного суду м.
Херсона від 08 травня 2012 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 грудня 2012
року у справі 2а-5914/11/2120 за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Херсонської міської ради, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8про скасування
рішень та державного акту, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2010 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до
Херсонської міської ради, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання
неправомірним та скасування рішення
Херсонської міської ради № 340 від 25.07.2003
року в частині визнання такими, що
втратили чинність рішення виконавчого
комітету Херсонської міської ради № 441
від 19.11.1999 року та рішення виконавчого
комітету Херсонської міської ради № 436
від 19.11.1999 року та надання ОСОБА_9,
ОСОБА_10 у приватну власність земельної
ділянки площею 647 кв. м., що розташована
за адресою АДРЕСА_1, кв. НОМЕР_2; визнання
неправомірним та скасування п. 7
рішення Херсонської міської ради № 934
від 21.08.2008 року, яким скасовано п. 7.5
рішення міської ради від 21.01.2005 року №
754 про визнання недійсним державного
акта на право власності на землю,
виданого ОСОБА_9, ОСОБА_10 по АДРЕСА_1, кв.
НОМЕР_2; скасування державного акта на
право власності на землю, виданого
ОСОБА_9, ОСОБА_10 по АДРЕСА_1, кв. НОМЕР_2
(із урахуванням доповнень до позовних
вимог).

Постановою Суворовського районного
суду м. Херсона від 08.05.2012 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19 грудня 2012 року, відмовлено у
задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями, позивачі звернулись з
касаційною скаргою, у якій просять їх
скасувати та прийняти нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши в
межах доводів касаційної скарги
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обґрунтованості застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав до її задоволення з
огляду на наступне.

Судами встановлено, що відповідно до
рішення виконавчого комітету
Херсонської міської ради № 86 від 08.06.1999
року відокремлений будинок АДРЕСА_1,
приватизовані квартири НОМЕР_1, НОМЕР_2
та подаровану НОМЕР_3 списано з балансу
ЖЕО Суворовського району та передано
по акту ОСОБА_11, ОСОБА_9 та ОСОБА_12, що
також підтверджується актом
приймання-передачі основних фондів.

Згідно з рішенням Херсонської міської
ради № 436 від 19.11.1999 року було передано у
приватну власність громадянам, згідно
з додатком, земельні ділянки для
будівництва та обслуговування жилих
будинків і господарських будівель
(присадибні ділянки) та зобов'язано
громадян оформити у визначеному
порядку документи, що підтверджують
право приватної власності на землю.

Згідно з вказаним рішенням ОСОБА_11,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_9, ОСОБА_10
було передано земельну ділянку площею
1000 кв.м. по АДРЕСА_1.

Рішенням Херсонської міської ради № 441
від 19.11.1999 року зазначеним особам було
передано у постійне користування
земельну ділянку, площею 116 кв.м.

Рішенням Херсонської міської ради № 193
від 24.12.2002 року доповнено рішення
виконкому міської ради № 436 від 19.11.1999
року та зазначено про зобов'язання
ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 не чинити перешкод
експлуатуючим організаціям у
проведенні робіт, пов'язаних із
ремонтом та експлуатацією інженерних
мереж на підставі звернення ОСОБА_1,
який мешкає по АДРЕСА_2.

В свою чергу, рішенням Херсонської
міської ради № 340 від 25.07.2003 року було
передано громадянам ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_15 у спільну
сумісну власність земельні ділянки для
будівництва та обслуговування жилих
будинків і господарських будівель
(присадибні ділянки). Зокрема, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 передано земельну ділянку
площею 647 кв.м., ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_15
передано земельну ділянку площею 506 кв.
м. та зобов'язано останніх не чинити
перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_17 у підході до
стін будівлі, водопроводу та
газопроводу, у разі їх ремонту.

На підставі вказаного рішення також
визнано такими, що втратили чинність п.
11.4 додатка до рішення виконкому
Херсонської міської ради від 19.11.1999
року № 441 про надання громадянам
ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_16 у постійне
користування земельної ділянки площею
116 кв.м. по АДРЕСА_1, кв. НОМЕР_1, кв.
НОМЕР_4, кв. НОМЕР_2, а також п. 9 рішення
міської ради № 436 від 19.11.1999 року щодо
передачі вказаним громадянам у
приватну власність земельної ділянки
площею 1000 кв. м. по АДРЕСА_1, кв.НОМЕР_1,
кв. НОМЕР_4, кв. НОМЕР_2.

Не погоджуючись з рішенням Херсонської
міської ради № 340 від 25.07.2003 року в
частині визнання такими, що втратили
чинність рішення виконавчого комітету
Херсонської міської ради № 441 від 19.11.1999
року та рішення виконавчого комітету
Херсонської міської ради № 436 від 19.11.1999
року та надання ОСОБА_9, ОСОБА_10 у
приватну власність земельної ділянки
площею 647 кв. м., що розташована за
адресою АДРЕСА_1, кв. НОМЕР_2, ОСОБА_1 та
ін. звернулись до суду з позовом про
його скасування, посилаючись на те, що
на підставі вказаного рішення було
приватизовано раніше діючий
пішохідний прохід до належної йому
квартири.

Крім того, позивачами оскаржується п. 7
рішення Херсонської міської ради № 934
від 21.08.2008 року, яким скасовано п. 7.5
рішення міської ради від 21.01.2005 року №
754 про визнання недійсним державного
акта на право власності на землю,
виданого ОСОБА_9, ОСОБА_10 по АДРЕСА_1, кв.
НОМЕР_2, а також державний акт на право
власності на землю, виданий ОСОБА_9,
ОСОБА_10 по АДРЕСА_1, кв. НОМЕР_2.

Суди попередніх інстанцій, вважаючи, що
підстав для задоволення позовних вимог
немає, виходили із правомірності дій
Херсонської міської ради при прийнятті
спірних рішень, їх відповідності
правовим нормам та недоведення
порушень законних прав позивачів цими
рішеннями.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів у зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу
України (в редакції, чинній на час
прийняття оскаржуваного рішення
міської ради) до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить, зокрема, передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу.

Згідно зі ст. 116 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом.

Громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Як встановлено судами та вбачається з
матеріалів справи, рішенням
Херсонської міської ради № 340 від 25.07.2003
року було передано громадянам ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_15 у
спільну сумісну власність земельні
ділянки для будівництва та
обслуговування жилих будинків і
господарських будівель (присадибні
ділянки).

Статтею 40 ЗК України передбачено, що
громадянам України за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування можуть передаватися
безоплатно у власність або надаватися
в оренду земельні ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
гаражного будівництва в межах норм,
визначених цим Кодексом. Понад норму
безоплатної передачі громадяни можуть
набувати у власність земельні ділянки
для зазначених потреб за
цивільно-правовими угодами.

При цьому, згідно ст. 89 ЗК України
земельна ділянка може належати на
праві спільної сумісної власності лише
громадянам.

У спільній сумісній власності
перебувають земельні ділянки:
співвласників жилого будинку.
Співвласники земельної ділянки, що
перебуває у спільній сумісній
власності, мають право на її поділ або
на виділення з неї окремої частки.

Поділ земельної ділянки, яка є у
спільній сумісній власності, з
виділенням частки співвласника, може
бути здійснено за умови попереднього
визначення розміру земельних часток,
які є рівними, якщо інше не передбачено
законом або не встановлено судом.

В свою чергу, рішення Херсонської
міської ради № 340 від 25.07.2003 року про
передачу громадянам у спільну сумісну
власність та в оренду земельних
ділянок було прийнято на підставі
погоджених проектів відведення
земельних ділянок, технічної
документації зі складання державних
актів на право власності на землю.

Досліджуючи вказану технічну
документацію, суди встановили, що при
її складанні були враховані рішення
Суворовського районного суду м.
Херсона від 18.04.2003 року про
затвердження мирової угоди між
співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1
щодо меж землекористування по існуючим
межам, які склалися на протязі
спільного проживання, а також другий
варіант технічної експертизи від 29.01.2002
року, проведеної Херсонським БТІ, якою
визначено порядок використання та
розпорядження земельною ділянкою по
існуючій внутрішній огорожі з
перенесенням пішохідної доріжки
загального користування та інші
документи, необхідні для прийняття
необхідного рішення про передачу
земельної ділянки у спільну сумісну
власність.

Таким чином, при прийнятті
оскаржуваного рішення Херсонська
міська рада керувалась не лише
рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 18.04.2003 року, а й іншими
документами, наданими ОСОБА_10 та ОСОБА_9

Технічна документація зі складання
державного акта на право спільної
сумісної власності на землю громадянам
ОСОБА_10, ОСОБА_9 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, була
розроблена ДП «Херсонгеоінформ» у
відповідності до вимог чинного на той
час законодавства, межі та фактичний
розмір земельної ділянки (0,0647 га)
визначені шляхом проведення робіт по
визначенню координат точок повороту
межі земельної ділянки і площ угідь.

Рішенням Херсонської міської ради № 340
від 25.07.2003 року, крім іншого, було
зобов'язано ОСОБА_11, ОСОБА_15, ОСОБА_14 не
чинити перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_17 у
підході до стін будівлі, водопроводу та
газопроводу, в разі їх ремонту, тобто
вказаним рішенням, як і рішенням
Херсонської міської ради від 27.12.2002
року № 193 було враховано інтереси
ОСОБА_1 щодо користування ним належної
йому будівлі.

Підставами для визнання протиправним
правового акта індивідуальної дії
суб'єкта владних повноважень є
невідповідність його вимогам чинного
законодавства або визначеній законом
компетенції органу, який видав цей акт.

В силу ст. 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

В свою чергу, матеріали справи не
містять доказів порушення Херсонською
міською радою при прийнятті рішення №
340 від 25.07.2003 року прав ОСОБА_1 та інших
позивачів по справі.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів
вважає вірним висновки судів
пропередніх інстанцій про те, що
прийняте Херсонською міською радою
рішення № 340 від 25.07.2003 року є
правомірним, а тому скасуванню не
підлягає.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України право власності та право
постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа,
що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Враховуючи те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 було
у встановленому законом порядку
отримано державний акт на право
приватної власності на землю та 09.09.2003
року здійснено його державну
реєстрацію за № 372, порушень при
оформленні вказаного документу та його
державній реєстрації не виявлено,
вірними є висновки судів про
відсутність підстав для скасування
державного акта на право власності на
землю, виданого ОСОБА_9, ОСОБА_10 по
АДРЕСА_1, кв. НОМЕР_2.

Крім того, Суворовським районним судом
м. Херсона розглядалась справа за
позовом ОСОБА_10, ОСОБА_9 до ОСОБА_11,
ОСОБА_14, ОСОБА_15 про визнання порядку
користування земельною ділянкою та
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_10,
ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_15 про
встановлення земельного сервітуту,
усунення перешкод в користуванні
пішохідним проходом, в результаті чого
рішенням суду від 21.11.2007 року, яке
набрало законної сили, ОСОБА_10 та
ОСОБА_9 було виділено частку земельної
ділянки площею 955 м2 з виходом на вулицю
Свердлова, 33 (із врахуванням договору
довічного утримання від 08.12.2001 року).

Таким чином, після прийняття рішення
Херсонською міською радою № 340 від
25.07.2003 року було прийнято рішення суду,
яке у передбаченому порядку набрало
законної сили, про встановлення іншого
порядку користування земельною
ділянкою, що належить ОСОБА_10, ОСОБА_9,
ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_15

Що стосується доводів касаційної
скарги в частині позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
неправомірним та скасування п. 7
рішення Херсонської міської ради № 934
від 21.08.2008 року, колегія суддів зазначає
наступне.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Херсона від 19.07.2004 року, залишеним без
змін ухвалою колегії суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Херсонської області
від 26.10.2004 року, визнано недійсним
рішення Херсонської міської ради № 340
від 25.07.2003 року.

У зв'язку з прийняттям вказаних судових
рішень, які набрали законної сили,
рішенням Херсонської міської ради від
21.01.2005 року № 754 було визнано недійсним
державний акт на право власності на
землю, виданий ОСОБА_10, ОСОБА_9 на
підставі рішення Херсонської міської
ради № 340 від 25.07.2003 року.

Проте, 06.11.2007 року ухвалою Апеляційного
суду Кіровоградської області
скасовано рішення Суворовського
районного суду м. Херсона від 19.07.2004
року та ухвалу колегії суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Херсонської області
від 26.10.2004 року та залишено скаргу
ОСОБА_1 без розгляду.

Таким чином, після прийняття ухвали
Апеляційним судом Кіровоградської
області від 06.11.2007 року були скасовані
судові рішення, які стали підставою для
прийняття рішення Херсонської міської
ради від 21.01.2005 року № 754 про визнання
недійсним державного акту, виданого
ОСОБА_10, ОСОБА_9

Зважаючи на те, що підстави для
прийняття рішення про визнання
недійсним державного акту відпали,
Херсонською міською радою правомірно
було прийнято рішення № 934 від 21.08.2008
року, відповідно до якого державний акт
на право власності на землю, виданого
ОСОБА_9, ОСОБА_10 по АДРЕСА_1, кв. 2
вважається дійсним, а раніше прийняте
рішення про визнання його недійсним -
скасовано.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком судів
попередніх істанцій про те, що позовні
вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Крім того колегія суддів погоджується
із міркуваннями апеляційного суду
стосовно того, що судом першої
інстанції не було належним чином
узгоджено та уточнено суб'єктивний
склад учасників адміністративного
процесу, серед яких відповідачами по
справі є фізичні особи, що не являються
суб'єктами владних повноважень. Разом з
тим, зазначені обставини не вплинули на
повноту та всебічність дослідження
судом обставин справи та надану їм
правову оцінку.

З огляду на викладене, судами вірно
встановлено характер спірних
взаємовідносин та обґрунтовано
застосовано норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень норм
процесуального закону, які б могли
призвести до прийняття невірного
рішення, не встановлено. Твердження
касаційної скарги зазначений висновок
суду не спростовують.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 222, 224, 230, 231 КАС України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Суворовського районного
суду м. Херсона від 08 травня 2012 року та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19 грудня 2012
року у справі 2а-5914/11/2120 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: