Справа № 359/12780/13-а
Суддя: Мельник О. О.
Дата ухвалення: 2014-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/359/43/2014
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 лютого 2014р. 9 год. 50 хв.

м.Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого судді
Мельника О.О.

при секретарі
Швачко О.О.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Бориспіль
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління ДАІ УМВС України
в Миколаївській області про скасування
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності та
закриття провадження по справі про
адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із
вищезазначеним адміністративним
позовом, і в судовому засіданні
підтримав письмовий текст даного
адміністративного позову про те, що
27.12.2013 р. відносно нього було винесено
постанову про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ст.122 ч.1 КпАП України, якою на нього було
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 255 грн.
Підставою винесення спірної постанови
було ніби-то допущення ним перевищення
дозволеної швидкості руху, чого він не
вчиняв, оскільки рухався в межах
населеного пункту із швидкістю
приблизно 70-75 км/год, а поряд з ним
рухалися інші транспортні засоби, тому
вважає, що ті показники швидкості, що
зафіксовані приладом «Візир», і що
стали підставою для складання щодо
нього протоколу та постанови не є
об»єктивними і належать іншому
транспортному засобу. До того ж, прилад
«Візир» не був стаціонарно
закріплений, а при вимірюванні,
інспектор ДПС тримав його в руках, що
ставить під сумнів здійснені таким
приладом показники швидкості. Також
зазначив, що з наданих відповідачем
фотознімків не видно чи рухався він
(позивач) в межах населеного пункту.
Вважає дану постанову незаконною тому
просить її скасувати.

Представник відповідача в судове
засідання не з"явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, в свої письмових запереченнях
зазначив, що 27.12.2013р. близько 13 год. 25 хв.,
позивач, керуючи автомобілем в
населеному пункті, де відповідно до
п.12.4 ПДР України водіям транспортних
засобів дозволяється рухатися із
швидкістю не більше 60 км/год, рухався із
швидкістю 89 км/год, вслід чого
перевищив встановлене обмеження
швидкості руху на 29 км/год. Дане
порушення було зафіксовано на
фотознімках, за допомогою приладу
«Візир», який є спецзасобом
підрозділів ДАІ, відповідає всім
вимогам, що встановлені
підприємством-виробником та допущений
до використання в Україні. При цьому,
такий прилад може використовуватися як
стаціонарний, коли він тримається в
руках інспектора, при цьому гранична
похибка складає +/- 1 км/год та як
патрульний, коли вимірювання швидкості
здійснюється з патрульного автомобіля,
і в такому випадку похибка вимірювання
складає +/- 2 км/год. З показниками
приладу позивач був ознайомлений під
час зупинки його автомобіля, а
фотокартки були долучені до матеріалів
справи. Тому вважає, що вина позивача у
перевищенні швидкості руху
підтверджується показниками приладу
«Візир», і спірна постанова складена з
дотриманням норм чинного
законодавства України, та є
правомірною.

Суд, дослідивши та оцінивши докази
по справі в їх сукупності, дійшов
висновку, що у задоволенні позову слід
відмовити.

Встановлено, що 27.12.2013 року, позивача,
інспектором ДПС взводу з ОСП № 2 роти
ДПС ДАІ УДАІ сержантом міліції
Башкінцевим А.С. було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
перевищення першим встановлених
обмежень швидкості руху на 29 км/год. в
населеному пункті, та складено
протокол про адміністративне
правопорушення, передбачене ст.122 ч.1
КпАП України.

Постановою інспектора ДПС взводу з
ОСП № 2 роти ДПС ДАІ УДАІ сержанта
міліції Башкінцева А.С. від 27.12.2013 року
позивача було визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
відповідальність за яке передбачена
ст.122 ч.1 КпАП України та піддано
адміністративному стягненню у вигляді
штрафу в розмірі 255 грн.

Вищенаведене підтверджується
даними копій спірних протоколу про
адміністративне правопорушення та
постанови(а.с.3-4) та даними фотознімків,
за якими за допомогою приладу «Візир»
зафіксовано перевищення позивачем
встановленого обмеження швидкості
руху.

Твердження позивача щодо не
вчинення ним даного порушення правил
дорожнього руху з посиланням на те, що
показники приладу «Візир» зафіксували
швидкість іншого автомобіля, слід
оцінити критично, як спробу останнього
уникнути адміністративної
відповідальності, оскільки з наданих
відповідачем фотознімків вбачається,
що саме автомобіль під керуванням
позивача рухався із перевищенням
швидкості руху на 29 км на год.,
враховуючи, що на зафіксованій ділянці
дороги рухався лише один транспортний
засіб, під керуванням позивача, а також
часову послідовність фіксації
швидкості руху автомобіля на знімках
під керуванням останнього, який в свою
чергу поступово почав зменшувати
швидкість руху з 98 км на год до 57 км на
год під час зупинки його автомобіля
працівниками ДАІ.

Також суд вважає безпідставним
твердження позивача про те, що із
знімків не вбачається, що автомобіль
під його керуванням рухається в межах
населеного пункту, оскільки сама
динаміка знімків не вказує на те, що
позивач рухався за межами населеного
пункту, враховуючи відсутність
відповідного знаку, тим більше, що сам
позивач під час розгляду справи
вказував на те, що він рухався саме в
межах населеного пункту із швидкістю
70-75 км/год, що вже є порушення п.12.4 ПДР
України, положення якого встановлюють,
що у населених пунктах рух
транспортних засобів дозволяється зі
швидкістю 60 км/год.

Відповідно до ст.251 КпАП України
доказами у справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які дані, на
основі яких у визначеному законом
порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Таким чином, враховуючи, що
протокол про адміністративне
правопорушення, який підтверджує факт
скоєння позивачем вищевказаного
адміністративного правопорушення,
складений у відповідності з чинним
законодавством України та є
об»єктивним належним доказом у справі,
і сумніватись в його достовірності та
правдивості, у суду підстав не має,
враховуючи, що факт перевищення
позивачем встановленого обмеження
швидкості руху на 29 км/год
підтверджується показаннями
технічного приладу «Візир», що є
належним та допустимим доказом у
справі, а позивач об»єктивних доказів
на підтвердження своєї невинуватості у
скоєному правопорушенні суду не надав,
і саме його твердження щодо не вчинення
ним такого порушення є голослівним та
таким, що не підтверджується жодним
доказом по справі. А тому, суд дійшов
висновку, що позивача було правомірно
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП
України, і підстав для скасування
постанови суд не вбачає.

Керуючись ст.251 КпАП України,
ст.ст.10, 11, 70, ч.2 ст.71, 158-163 Кодексу
Адміністративного Судочинства
України,

суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Управління ДАІ УМВС
України в Миколаївській області про
скасування постанови про притягнення
до адміністративної відповідальності
від 27.12.2013р. та закриття провадження по
справі про адміністративне
правопорушення - відмовити.

Постанова остаточна та оскарженню
не підлягає.

Суддя О.О.Мельник