Справа № 808/8275/13-а
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2014-02-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2014 року 11:59Справа № 808/8275/13-а
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

за участю секретаря судового
засідання: Пекній Т.В.,

представника позивача: Буйного А.О.,

відповідач: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали адміністративної
справи

за позовною заявою: Приватного
підприємства «Агрофірма Григорівська»

до: Пологівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області

про: скасування податкових повідомлень
- рішень форми «Р» від 27.03.2013 № та
від 27.05.2013 №

ВСТАНОВИВ:

22.10.2013 Приватне підприємство
«Агрофірма Григорівська» (далі -
позивач, ПП «АФ Григорівська»)
звернулося до Запорізького окружного
адміністративного суду із позовною
заявою до Пологівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області (далі - відповідач,
ДПІ) про скасування податкових
повідомлень - рішень форми «Р» від
27.03.2013 № та від 27.05.2013 №.

Ухвалою суду від 23.10.2013 позовну заяву
було залишено без руху на підставі ст.108
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) для
приведення її у відповідність до ст.106
КАС України.

Ухвалою суду від 11.11.2013 відкрито
провадження в адміністративній справі
№808/8275/13-а , закінчено підготовче
провадження та призначений судовий
розгляд справи на 27.11.2013.

Провадження у справі неодноразово
зупинялося за клопотанням сторін для
надання додаткових доказів.

04.02.2014 провадження у справі поновлено.

Позивач у судовому засіданні підтримав
вимоги позовної заяви з підстав,
зазначених у позовній заяві та
додаткових поясненнях. Зазначає, що
згідно висновків податківців, оскільки
за даними відповідача ТОВ
«Донтрансторг» (контрагент позивача) є
підприємством з ознаками
«фіктивності» то, на думку відповідача,
включення позивачем до складу
податкового кредиту у березні 2010 року
суми ПДВ по операції з придбання добрив
від такого контрагента у сумі 60 000 грн. є
порушенням пп.7.4.1, 7.4.4. п.7.4 ст.7 та ст.81
Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про
податок на додану вартість». Проте, на
момент здійснення спірної операції ТОВ
«Донтрансторг» перебувало в Єдиному
державному реєстрі, мало свідоцтво
платника податку на додану вартість,
особа яка зазначена у Єдиному
державному реєстрі як уповноважена
представляти юридичну особу у
правовідносинах з третіми особами не
заперечувала факту придбання
підприємства на своє ім'я та
перебування на посаді директора. Окрім
цього, ПП «АФ Григорівська» при
проведенні перевірки надані всі
первинні документи на підтвердження
здійснення господарської операції з
придбання добрива. Вважає спірні
податкові повідомлення - рішення
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню. Просить позов
задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився. Направив суду письмові
заперечення на позов та додаткові
пояснення по справі. Зазначає, що під
час перевірки діяльності підприємства
позивача було перевірено його
контрагента - ТОВ «Донтрансторг» та
встановлено, що господарська
діяльність контрагента позивача не
підтверджується документально,
доказів перевезення товарів не було
надано, проти засновника на момент
вчинення господарських операцій
порушено кримінальну справу, тощо. У
зв'язку з чим, відповідач вважає, що
фінансово-господарські
взаємовідносини між ТОВ
«Донтрансторг» та позивачем здійснені
без мети настання реальних наслідків, в
результаті чого позивачем
неправомірно сформовано податковий
кредит по взаємовідносинах з ТОВ
«Донтрансторг» за березень 2010 року на
загальну суму ПДВ - 60 000 грн. Вважає
висновки податківців обґрунтованими, а
спірні податкові повідомлення -
рішення правомірними. Просить у
задоволенні позову відмовити.

Розгляд справи здійснювався за
допомогою технічних засобів, а саме:
програмно-апаратного комплексу
«Камертон».

У судовому засіданні 20.02.2014 на підставі
ст.160 КАС України судом проголошено
вступну та резолютивну частину
постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, в
період часу з 28.02.2013 по 06.03.2013 фахівцями
Пологівської міжрайонної державної
податкової інспекції Запорізької
області Державної податкової служби
(правонаступник - відповідач) проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку Приватного підприємства
«Агрофірма «Григорівська» () щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платником податків ТОВ
«Донтрансторг» () їх
реальності та повноти відображення в
обліку за період з 01.03.2010 по 31.03.2010, за
результатами якої складено акт №
145/2201/03750836 від 13.03.2013.

Згідно висновків акту перевірки
встановлено порушення:

1.Відсутність поставок товарів та
укладання угод без мети настання
реальних наслідків.

Господарські операції ПП «АФ
Григорівська» за період з 01.03.2010 по
31.03.2010 щодо придбання товарів (робіт,
послуг) у контрагентів - постачальників
та продажу товарів (робіт, послуг) на
адресу контрагентів - покупців не
підтверджується стосовно врахування
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
трудових, виробничо - складських
приміщень та іншого майна, які
економічно необхідні для здійснення
господарських операцій, відсутністю
ділової мети та необхідним обсягом
цивільної дієздатності.

2.В порушення вимог пп.7.4.1, 7.4.4 п.7.4 ст.7, та
ст.81 Закону України від 03.04.1997 №168/97-ВР
«Про податок на додану вартість», в
результаті чого підприємством ПП «АФ
Григорівська» за період з 01.03.2010 по
31.03.2010 занижено податок на додану
вартість, що підлягає сплаті до бюджету
на загальну суму 60 000 грн. у тому числі
за періодами: березень 2010 року на суму
60 000 грн.

На підставі матеріалів перевірки
відповідачем винесені податкові
повідомлення - рішення форми «Р»:

- № від 27.03.2013, яким збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість у розмірі 75 000 грн., у
тому числі: 60 000 грн. за основним
платежем та 15 000 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями;

- № від 27.05.2013, яким збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість у розмірі 60 000 грн., у
тому числі: 0 грн. за основним платежем
та 60 000 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Не погодившись з винесеними
податковими повідомлення - рішеннями
позивач звернувся з даним позовом до
суду.

Оцінивши представлені докази у їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Перевіркою достовірності
відображеного показника у поданих
деклараціях з податку на додану
вартість (ряд. 10.1 «придбання
(виготовлення, будівництво,
спорудження з ПДВ на митній території
України товарів (послуг) та основних
фондів з метою їх використання у межах
господарської діяльності платника
податку для здійснення операцій, що
підлягають оподаткуванню за ставкою 20%
та нульовою ставкою») за період з 01.03.2010
- 31.03.2010 встановлено, що на формування
цих показників вплинуло здійснення
операцій з придбання: засобів росту
рослин (добрива селітра аміачна) у ТОВ
«Донтрансторг» ().

У зв'язку з тим, що за результатами
перевірки встановлено відсутність
операцій придбання товарів (робіт,
послуг), підтверджуючих документів - ПП
«АФ Григорівська» відсутнє право на
формування податкового кредиту.

Як вбачається з наданих відповідачем
пояснень та письмових заперечень,
перевіркою ТОВ «Донтрансторг»
проведеною ДПІ у Київському районі
м.Донецька, встановлено, що
підприємство не знаходиться за
юридичною адресою, в зв'язку з чим не
надано первинних бухгалтерських та
податкових документів, а саме:
договорів про господарські відносини,
актів приймання-передачі товару,
документів, що засвідчують
транспортування, зберігання продукції
та фактичного отримання послуг у
зв'язку з відсутністю у вказаних
постачальників трудових ресурсів,
основних засобів та виробничого
обладнання. Крім того, згідно службової
записки ВПМ ДПІ у Київському районі
м.Донецька Донецької області ДПС від
19.04.2012 №223/64 СУ ПМ ДПС у Донецькій
області порушена кримінальна справа
№75-11-05-115/2 від 03.06.2011 за фактом створення
(придбання) невстановленими особами
зокрема - фіктивного суб'єкта
підприємницької діяльності ТОВ
«Донтрансторг» (). В
зв'язку з чим, зроблений висновок, що
правочини між ТОВ «Донтрансторг» та
відповідачем здійсненні без мети
настання реальних наслідків.

Суд не може погодитися з даними
твердженнями відповідача на підставі
наступного.

Поняття «господарська операція»
викладено у п.1.32 ст.1 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», зокрема «господарська
діяльність - це будь-яка діяльність
особи, направлена на отримання доходу в
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, у разі коли
безпосередня участь такої особи в
організації такої діяльності є
регулярною, постійною та суттєвою.
Отже, господарська діяльність - це
передусім діяльність, направлена на
отримання доходу.

Згідно п.2 ст.3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовуються
грошовий вимірник, ґрунтується на
даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п.2.1 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, первині
документи - це письмові свідоцтва, що
фіксують та підтверджують
господарські операції.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»: господарська
операція - дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства; первинний документ -
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Підпунктом 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
визначено, що податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, сплачених (нарахованих)
платником податку у звітному періоді у
зв'язку з придбанням товарів (робіт,
послуг), вартість яких відноситься до
складу валових витрат виробництва.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
відповідно до п. 7.5 ст.7 Закону України
від 03.04.1997 №168/97-ВР вважається дата
здійснення першої з подій:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Підпунктом 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України
від 03.04.1997 №168/97-ВР встановлено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями. У разі якщо на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, які попередньо віднесені до
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна є документом, який
підтверджує фактичну сплату покупцем
податку на додану вартість у ціні
товару, та надає право на формування
податкового кредиту платника
податків-покупця. І лише придбання
товарів (послуг, робіт), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності платника
податку, відсутність податкової
накладної та складання податкової
накладної особою, що не зареєстрована
як платник ПДВ, позбавляють платника
податку права на включення до
податкового кредиту сплачених
(нарахованих) сум податків у звітному
періоді у зв'язку з придбанням товарів
(робіт, послуг), вартість яких
відноситься до складу валових витрат.

Позивач у позові та додаткових
поясненнях зазначає, що до перевірки
були надані наступні документи:
видаткова накладна (далі - ВН) №250341 від
25.03.2010 на придбання добрива селітри
аміачної у кількості 125 тонн загальною
вартістю 300 000 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 50 000 грн.; ВН №250342 від 25.03.2010 на
придбання добрива селітри аміачної у
кількості 25 тонн загальною вартістю 60
000 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 10 000
грн.; податкова накладна (далі - ПН) №250341
від 25.03.2010 на придбання добрива селітри
аміачної у кількості 125 тонн загальною
вартістю 300 000 грн., у тому числі ПДВ у
розмірі 50 000 грн.; ПН №250342 від 25.03.2010 на
придбання добрива селітри аміачної у
кількості 25 тонн загальною вартістю 60
000 грн., утому числі ПДВ у розмірі 10 000
грн.; платіжне доручення (далі - ПД) №67
від 30.03.2010 на суму 300 000 грн., у т.ч. ПДВ 50 000
грн.; ПД №68 від 31.03.2010 на суму 60 000 грн., у
т.ч. ПДВ 10 000 грн. Зазначені документи
надані також до матеріалів справи.

Проте відповідач не відобразив
вказаних первинних документів у акті
перевірки.

Жодних доказів того, що позивачем
придбані товари не були використанні у
господарській діяльності відповідачем
у акті перевірки також не зазначено.

Крім того, на підтвердження
використання придбаного товару за
наведеними первинними документами у
власній господарській діяльності
позивач надав суду наступні документи:
акти внесення добрив; облікові листи
тракториста-машиніста; подорожні листи
трактора; подорожні листи вантажного
автомобіля.

Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, якими
фіксують факт їх здійснення.

За ч.2 ст.3 цього Закону фінансова,
податкова, статистична звітність, які
використовують грошовий вимірник,
ґрунтується на даних бухгалтерського
обліку. Отже, валові витрати
підтверджуються первинними
документами бухгалтерського обліку.
Відповідно до ст.1, ч.2 ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність» первинним є
документ, який містить відомості про
господарську операцію і підтверджує її
здійснення, назву, дату і місце
складання документа, назву
підприємства, зміст та обсяг операції,
посади та підписи осіб.

Оглянувши зазначені документи, суд
вважає що останні підтверджують рух
придбаного товару з підприємства на
поле вантажним автомобілем, внесенням
на поля згідно подорожніх листів
трактора та актів внесення добрив, які
також підсумково при нарахуванні
заробітної плати знаходять своє
відображення у облікових листах
тракториста-машиніста.

Щодо наявності/відсутності
товарно-транспортних накладних у
випадках доставки постачальником
своїм транспортом товару покупцю, що
здійснюється постачальником в рамках
договору поставки (купівлі - продажу)
товару слід зазначити наступне.

Товарно-транспортна накладна
призначена для обліку руху
товарно-матеріальних цінностей та
розрахунків за їх перевезення
автомобільним транспортом, а відтак
визначає взаємовідносини по виконанню
перевезення вантажів для обліку
транспортної роботи. У даному випадку
підприємство позивача здійснювало
операції з придбання продукції та не
виступало в якості замовника за
договором перевезення, у зв'язку з чим
неналежне оформлення зазначених
документів не можна розцінювати як
беззаперечне свідчення безтоварності
спірної операції.

Враховуючи вказане, суд вважає, що в
матеріалах справи наявні докази того,
що операції по придбанню товарів у
контрагента позивача є реальними,
фактично відбулися, придбані товари та
послуги використані позивачем в його
господарської діяльності.

Також суд вважає помилковим і
необґрунтованим посилання відповідача
і на акт перевірки ДПІ у Київському
районі м. Донецька від 27.08.2012
№1811/15-4/36061529, відповідно до висновків
якого всі господарські операції ТОВ
«Донтрансторг» за період з 01.07.2009 по
31.07.2012 щодо придбання та продажу
товарів (робіт, послуг) не мали
реального характеру, як на підставу для
зменшення позивачу валових витрат та
податкового кредиту.

Так, необґрунтована податкова вигода
характеризується відсутністю
фактичного здійснення господарських
операцій (їх реальності), здійсненням
операції без ділової мети, обліком
операцій безвідносно до їх дійсного
економічного змісту, необережністю та
необачливістю при вчиненні правочинів
з контрагентами, що не виконують своїх
податкових зобов'язань, укладенням
нетипових та разових угод,
використанням нетрадиційних форм
розрахунків.

Судом встановлено, що факт виконання
спірних операцій з поставки ТОВ
«Донтрансторг» товарів та послуг
позивачеві підтверджується наявними
первинними документами, які містять
необхідну для цілей оподаткування
інформацію про зміст та обсяг операцій.

Податкове законодавство не ставить
право платника на податковий кредит в
залежності від того, за рахунок яких
ресурсів (власних або залучених)
здійснюється поставка товарів (послуг)
постачальником.

Також, чинним законодавством України
не передбачена відповідальність
юридичної особи за можливими
допущеними порушеннями законодавства
інших юридичних осіб, на позивача не
покладається обов'язок та не надається
право контролювати дотримання
законодавства платником податків, який
виступає контрагентом у господарській
операції (ТОВ «Донтрансторг»).

Таким чином, відсутність ТОВ
«Донтрансторг» за юридичною адресою,
не відображення ними сум податкових
зобов'язань та несплата їх до бюджету
не є підставою для позбавлення
позивача права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість, оскільки невиконання
свого податкового зобов'язання ТОВ
«Донтрансторг» не може вважатись
підтвердженням наявності мети
ухилення від сплати податків та
отримання податкової вигоди позивачем.

Також судом встановлено, що акт
перевірки не містить інформації про
дослідження податковим органом руху
придбаного позивачем товару, його
оприбуткування, використання та
реалізацію.

Крім того, відповідач не вимогу суду не
надав будь-яких матеріалів щодо
порушення кримінальної справи за
фактом створення (придбання)
невстановленими особами зокрема -
фіктивного суб'єкта підприємницької
діяльності ТОВ «Донтрансторг».

За таких обставин позовні вимоги про
скасування податкового повідомлення
рішення від 27.03.2013 № про
збільшення суми грошового зобов'язання
за платежем: податок на додану вартість
у розмірі 75 000 грн., у т.ч 60 000 грн. за
основним платежем та 15 000 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями
підлягають задоволенню, а оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
визнанню протиправним та скасуванню.

Щодо податкового повідомлення -
рішення № від 27.05.2013, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
60 000 грн., у тому числі: 0 грн. за основним
платежем та 60 000 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Крім вищезазначених підстав для
скасування, суд зазначає, що податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 27.05.2013 було винесено з порушенням
ст.ст.114, 102 Податкового кодексу України,
за якими контролюючий орган, крім
випадків, визначених пунктом 102.2 цієї
статті, має право самостійно визначити
суму грошових зобов'язань платника
податків у випадках, визначених цим
Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня,
що настає за останнім днем граничного
строку подання податкової декларації
та/або граничного строку сплати
грошових зобов'язань врахованих
контролюючим органом, а якщо така
податкова декларація була надана
пізніше, - за днем фактичного подання.
Якщо протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

Окрім цього, спірним податковим
повідомленням-рішенням форми «Р»
№ від 27.05.2003 застосовані штрафні
санкції за одне і те ж саме порушення,
що з урахуванням перебування позивача
на час проведення спірної операції на
спеціальному режимі оподаткування по
податку на додану вартість є
взаємовиключними видами
відповідальності.

Частиною 1 ст.11 КАС України встановлено,
що розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи зазначене вище, суд
приходить до висновку про відсутність
податкового правопорушення з боку
позивача, у зв'язку з чим спірні рішення
є необґрунтованим та такими, що
підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.162 КАС України у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень чи окремих його
положень, дій чи бездіяльності і про
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Згідно із ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 94, 158, 160, 161, 162, 167 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення форми
«Р» від 27.03.2013 № та від 27.05.2013
№ Пологівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
«Агрофірма Григорівська»
(вул.Комарова, буд.109, с.Григорівське,
Пологівський район, Запорізька
область, 70661) судовий збір у розмірі 1 350
(одна тисяча триста п'ятдесят) грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
І.В.Садовий