Справа № 755/4643/14-а
Суддя: Савлук Т. В.
Дата ухвалення: 2014-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/4643/14-а
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2014 р.

м. Київ

Суддя Дніпровського районного
суду міста Києва САВЛУК Т.В.,
розглянувши матеріали
адміністративного позову ОСОБА_1 до
Дніпровського РУ ГУМВС України в м.
Києві, Відділу РАЦС Дніпровського РУЮ в
м.Києві, Відділу РАЦС Шевченківського
РУЮ в м.Києві про визнання дій
неправомірними та зобов'язати вчинити
певні дії,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста
Києва надійшов адміністративний позов
ОСОБА_1 до Дніпровського РУ ГУМВС
України в м.Києві, Відділу РАЦС
Дніпровського РУЮ в м. Києві, Відділу
РАЦС Шевченківського РУЮ в м.Києві про
визнання дій неправомірними та
зобов'язати вчинити певні дії.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень (ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Визначення поняття «справа
адміністративної юрисдикції» наведено
у статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України, під якою
розуміється переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією з сторін є суб'єкт, що здійснює
владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Пункт шостий частини першої статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України містить положення, згідно з
яким адміністративний позов це
звернення до адміністративного суду
про захист прав, свобод та інтересів у
публічно-правових відносинах.

Суб'єкт владних повноважень згідно з
пунктом 7 частини першої статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України - це орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної
юрисдикції може бути переданий на
вирішення адміністративного суду спір,
який виник між двома конкретними
суб'єктами суспільства стосовно їхніх
прав та обов'язків у конкретних
правових відносинах, у яких хоча б один
суб'єкт законодавчо уповноважений
владно керувати поведінкою іншого
суб'єкта, а цей суб'єкт відповідно
зобов'язаний виконувати вимоги та
приписи такого владного суб'єкта.

У пункті першому частини першої статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Виходячи з цілісності та системного
аналізу Кодексу адміністративного
судочинства України можливо
встановити наступні критерії
визначення компетенції
адміністративного суду у спорі:
по-перше - наявність публічного
характеру правовідносин, по-друге -
хоча б однією стороною правовідносин є
суб'єкт владних повноважень у зв'язку з
виконанням владних управлінських
функцій, по-третє - між сторонами виник
спір, компетенція адміністративних
судів на який поширена дією ст. 17 КАС
України і такий спір не віднесений до
компетенції інших судів.

Відповідно до предмету позову, ОСОБА_1,
звертаючись до Дніпровського
районного суду міста Києва, як
місцевого адміністративного суду,
просила суд: «Визнати незаконними та
такими, що підлягають скасуванню про
відмову у наданні дозволу на зміну
імені (прізвища) з ОСОБА_1 (прізвище
чоловіка за першим шлюбом) на родове
(дошлюбне за першим шлюбом) «ОСОБА_1»:
Висновок Дніпровського РУ ГУМВС
України в місті Києві №48/415 від 25.09.2008р.;
Висновок за №105/03-26 від 27.09.2008 р. Відділу
РАЦС Дніпровського РУЮ у м. Києві.
Визнати недійсним первинне свідоцтво,
сер.НОМЕР_1 від 03.02.1965 р. видане
Шевченківським ЗАГС м. Києва про
народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Київ,
в частині щодо запису в ньому дати
складання а/з №81, а саме: а/з №81
складений 15 січня 1965 р., а не 03 лютого 1965
р. та винести рішення щодо необхідності
внесення відповідної відмітки в Заяву
ф.1 на видачу першого паспорту
сер.НОМЕР_2 вид.19.05.1981 р. Дніпровським
РВВС м.Києва на ім'я ОСОБА_1
(Зберігається як архівний документ в
ВГІРФО Дніпровського р-ну м. Києва, 02094,
м. Київ, вул. Лебедєва, 14а)».

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України „Про
органи реєстрації актів
громадянського стану" внесення змін до
актового запису цивільного стану
проводиться відповідним органом
державної реєстрації актів цивільного
стану за наявності достатніх підстав.
За наслідками перевірки зібраних
документів орган державної реєстрації
актів цивільного стану складає
обґрунтований висновок про внесення
змін до актового запису цивільного
стану або про відмову в цьому. У разі
відмови у внесенні змін до актового
запису цивільного стану у висновку
вказуються причини відмови та
зазначається про можливість її
оскарження в судовому порядку.

Частинами 3 та 4 ст. 22 Закону України
„Про органи реєстрації актів
громадянського стану" передбачено, що
заява про внесення змін до актового
запису цивільного стану подається до
відповідного органу державної
реєстрації актів цивільного стану за
місцем проживання заявника, а у
випадках, передбачених законодавством,
- за місцем зберігання актового запису
цивільного стану. Зміни до актового
запису цивільного стану вносяться
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану за місцем зберігання
відповідного актового запису.

Відповідно до ст. 26 Закону України „Про
органи реєстрації актів
громадянського стану" дії або
бездіяльність працівника органу
державної реєстрації актів цивільного
стану можуть бути оскаржені до
центрального органу виконавчої влади у
сфері державної реєстрації актів
цивільного стану, центрального органу
виконавчої влади із забезпечення
реалізації державної політики у сфері
зовнішніх зносин України та/або до
суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Кодексу
адміністративного судочинства України
місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган чи посадова особа
місцевого самоврядування, посадова чи
службова особа органу місцевого
самоврядування, крім тих, які підсудні
окружним адміністративним судам.

Як визначено у ч. 2 ст. 18 Кодексу
адміністративного судочинства України
окружним адміністративним судам
підсудні адміністративні справи, у
яких однією зі сторін є орган державної
влади, інший державний орган, орган
влади Автономної Республіки Крим,
обласна рада, Київська або
Севастопольська міська рада, їх
посадова чи службова особа, крім
випадків, передбачених цим Кодексом, та
крім справ з приводу їхніх рішень, дій
чи бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам.

За вибором позивача відповідно до ч. 3
ст. 18 Кодексу адміністративного
судочинства України розглядаються і
вирішуються або місцевим загальним
судом як адміністративним судом або
окружним адміністративним судом
справи щодо оскарження дій або
бездіяльності посадових чи службових
осіб місцевих органів виконавчої
влади.

Як роз'яснено у п.6 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
№ 2 від 06.03.2008 "Про практику
застосування адміністративними судами
окремих положень Кодексу
адміністративного судочинства України
під час розгляду адміністративних
справ" зазначено, що судам необхідно
розрізняти правові наслідки
недотримання правил предметної і
територіальної підсудності.

Так, у разі відкриття провадження в
адміністративній справі без
дотримання правил предметної
підсудності суд повинен передати
справу на розгляд адміністративного
суду, якому вона підсудна, незалежно
від того, на якій стадії розгляду
справи виявлено порушення правил цієї
підсудності, оскільки суд, який відкрив
провадження у справі з таким
порушенням, не є компетентним у її
розгляді (пункт 2 частини першої статті
22 Кодексу адміністративного
судочинства України).

Підпунктом 6 частини третьої ст.108
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що позовна заява
повертається позивачу, якщо справа
непідсудна цьому адміністративному
суду.

Виходячи з предмету спору та
суб'єктивного складу сторін,
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Дніпровського РУ ГУМВС України в
м.Києві, Відділу РАЦС Дніпровського РУЮ
в м. Києві, Відділу РАЦС
Шевченківського РУЮ в м. Києві про
визнання дій неправомірними та
зобов'язати вчинити певні дії не
підсудний Дніпровському районному
суду міста Києва, як місцевому
адміністративному суду, тому підлягає
поверненню позивачу для звернення з
даним позовом до Окружного
адміністративного суду міста Києва.

Враховуючи викладене та керуючись ст.18,
п.6 ч.3 ст. 108 Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Дніпровського РУ ГУМВС України в м.
Києві, Відділу РАЦС Дніпровського РУЮ в
м. Києві, Відділу РАЦС Шевченківського
РУЮ в м. Києві про визнання дій
неправомірними та зобов'язати вчинити
певні дії повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпровський районний суд міста Києва
шляхом подання апеляційної скарги, яка
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

С у д д я