Справа № 818/8831/13-а
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-02-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 р.Справа № 818/8831/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Катунова В.В. , Рєзнікової С.С.

при секретарі судового засідання -
Кудіній Я.Г.

за участі представників:

позивача - Петрищева О.О.

відповідача - Соловей Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства "Сумихімпром" на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 20.12.2013р. по справі №
818/8831/13-а

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Сумихімпром"

до Сумської митницї Міністерства
доходів і зборів України

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

02.12.2013 року Публічне акціонерне
товариство "Сумихімпром" звернулось до
суду із позовом, у якому просило
скасувати рішення Сумської митниці
Державної митної служби України від
30.05.2013 року № 805130000/2013/000099/1 про
коригування митної вартості товарів;
стягнути з Державного бюджету України
на користь ПАТ "Сумихімпром" суму
надмірно сплаченого ввізного мита у
розмірі 5916,12 грн.; стягнути з Державного
бюджету України на користь ПАТ
"Сумихімпром" суму надмірно сплаченого
ПДВ у розмірі 119505,6 грн.

Сумський окружний адміністративний
суд постановою від 20.12.2013 року у
задоволенні позову відмовив.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, у якій просив
скасувати постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
20.12.2013 року та ухвалити нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, зазначаючи про
необґрунтоване застосування митним
органом іншого методу визначення
митної вартості товару, окрім
заявленого декларантом, оскільки при
цьому відповідач спирався на первинну
документацію, що не має відношення до
товару, який оформлювався позивачем.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав апеляційну скаргу,
просив її задовольнити, скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечував у повному обсязі,
вважав постанову суду першої інстанції
такою, що не підлягає скасуванню.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
рішення суду першої інстанції та
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом,
01.10.2008 року між ПАТ "Сумихімпром" -
покупець, та компанією "Ransweel Trading Limited" -
продавець, укладено контракт № 27-01/10-08,
відповідно до якого продавець
зобов'язується поставити сірку
технічну газову грудкову виробництва
ТОО "Тенгизшевройл" Казахстан на умовах
поставки DAF Російсько-Український
кордон (в редакції ІНКОТЕРМС-2000).

02.04.2013 року між ПАТ «Сумихімпром» та
компанією "Ransweel Trading Limited" укладено
Специфікацію № 32 до контракту від
01.10.2008 року № 27-01/10-08, відповідно до якої
сторони погодили загальний обсяг
поставки товару в квітні-червні 2013 року
в розмірі 45000 тон за ціною 103 дол. США за 1
тону.

Специфікацією № 15 від 23.07.2010 року до
розділу 3 Контракту від 01.10.2008 року №
27-01/10-08 внесено зміни, а саме визначено
вантажовідправником товару ТОО
«Тенгизшевройл».

На підтвердження факту поставки надано
рахунок-фактура (інвойс) від 30.04.2013 року
№ 64, платіжні доручення в іноземній
валюті від 31.05.2013 року № 306, від 03.06.2013
року № 315, від 10.06.2013 року № 325, від 10.06.2013
року № 326 та ЗД накладні.

З метою митного оформлення придбаного
товару позивачем подано митну
декларацію від 30.05.2013 року №
805130000/2013/006172, згідно з якою заявлена до
декларування сірка технічна газова
грудкова вагою 5921300 кг, вартістю 4874881,94
грн. (при курсі долара США 7,993).

При цьому, митна вартість
вищевказаного товару визначалась
позивачем за методом 1, відповідно до
ст. 57 Митного кодексу України, тобто, за
ціною договору щодо товару, який
імпортується (103 доларів США за 1
метричну тону).

30.05.2013 року Сумською митницею прийнято
рішення № 805130000/2013/000099/1 про коригування
митної вартості товарів на рівні 115,5
доларів США за 1 тону метричну,
другорядним методом - за ціною договору
щодо ідентичних товарів.

30.05.2013 року Сумською митницею видано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення №
805130000/2013/00103.

В подальшому, за заявою позивача,
придбаний товар митним органом
випущено у вільний обіг у
відповідності до ч. 7 ст. 55 Митного
кодексу України з визначенням митної
вартості в розмірі 103 дол. США за 1
метричну тону, що підтверджується
митною декларацією від 30.05.2013 року №
805130000/2013/006209.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з обґрунтованості
висновків митного органу щодо сумнівів
у заявленій декларантом митної
вартості товару, не підтвердження
останнім такої вартості, та
правомірності застосування другого
методу визначення митної вартості, про
що винесено оскаржуване рішення.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду з наступних підстав.

У відповідності до ст. 54 Митного
кодексу України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Згідно з ст. 49 Митного кодексу України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні,
зокрема: ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(ч. 2 ст. 57 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Митного кодексу
України у разі якщо митна вартість не
може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи, зазначені у пункті 2 частини
першої статті 57 цього Кодексу.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної тості
товарів митний орган визнає заявлену
декларантом, або уповноваженою ним
особою, митну вартість чи приймає
письмове рішення про її коригування.

Згідно з ч. 6 ст. 54 Митного кодексу
України, митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: 1) невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; 2) неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

При цьому, слід зазначити, що
відповідно до частини другої статті 334
Митного кодексу України, особи, які
переміщують товари, транспортні засоби
комерційного призначення через митний
кордон України, зобов'язані надавати
митним органам документи та відомості,
необхідні для здійснення митного
контролю, в усній, письмовій та/або
електронній формі.

Відповідно до підпунктів 2.4-2.7, 2.9, 2.10
пункту 2 розділу 2 Методичних
рекомендацій щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затверджених наказом
Державної митної служби України від
13.07.2012 № 362, робота посадових осіб з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
здійснюється шляхом, зокрема:
порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з наявною у митного
органу інформацією про рівень цін на
такі товари або вартість прямих витрат
на їх виробництво, у тому числі
сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів; порівняння рівня
заявленої митної вартості товарів з
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено;
перевірки наявності взаємозв'язку
продавця та покупця; перевірки
інформації, наданої декларантом або
уповноваженою особою, при продажу
товарів між пов'язаними особами, щодо
наближеності митної вартості товарів,
визначеної основним методом до однієї
з операцій, які наведені у частині
вісімнадцятій статті 58 Кодексу;
перевірки наявності знижок/нарахувань
з/до ціни оцінюваних товарів, перевірки
наявності продажу оцінюваних товарів
на експорт в Україну.

Із матеріалів справи вбачається, що при
здійсненні поставки товару за
зовнішньоекономічним контрактом
купівлі-продажу № 27-01/10-08 від 01.10.2008 року
у наданих до митного оформлення
документах, а саме в накладних на
перевезення товару в гр.6 зазначено: «По
договору с Рансвил Трейдинг Лимитед»
ч/з ООО «Екотехінвест». «Технотранс» -
под. код . Собственность ПАО
«Сумихимпром».

Однак будь-яких документів у
підтвердження домовленостей з ТОВ
«Екотехінвест» позивачем не
надавалось.

Пунктом 3.6 зовнішньоекономічного
контракту визначено, що протягом трьох
календарних днів з дати відвантаження
продавець направляє покупцеві
кур'єрською поштою рахунок-фактуру на
фактично відвантажену кількість
товару. За пунктом 3.4 цього ж контракту
датою відвантаження є дата оформлення
митних документів у країні
вантажовідправника, відмічені
штемпелем митниці.

У відповідності до залізничних
накладних та митної декларації країни
відправлення (згідно відбитків штампів
комітету митного контролю Мінфіну
Республіки Казахстан) датою
відвантаження є 18.05.2013 року, 08.05.2013 року,
04.05.2013 року.

Отже, рахунок-фактура на дану поставку
товару не може датуватися раніше, ніж
04.05.2013 року. Проте, декларантом позивача
надано до митниці рахунок-фактуру від
30.04.2013 року № 64, що свідчить про те, що
даний документ не стосується даної
(спірної) поставки товару, а належить до
пакету товаросупровідних документів
на іншу поставку, що відбувалась
раніше.

Крім того, вартість попередньої партії
ідентичного вантажу складала 115,5
доларів США за тону і була випущена у
вільний обіг за МД № 805130000/2012/011913 від
30.11.2012 року.

У відповідності до ч. 9 ст. 58 Митного
кодексу України розрахунки згідно із
цією статтею (для застосування методу
визначення митної вартості за ціною
договору) робляться лише на основі
об'єктивних даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

Згідно з ч. 2 ст. 58 Митного кодексу
України, метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право,
зокрема, упевнюватися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості
(частина п'ята статті 54 Митного кодексу
України).

У відповідності до ч. 3 ст. 53 Митного
кодексу України у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати
додаткові документи.

У виконання зазначених вище положень
відповідачем письмовим запитом на
зворотній сторінці декларації митної
вартості № 805130000/2013/006172 затребувано у
декларанта: договір (угоду, контракт) із
третіми особами, пов'язаний з договором
про поставку товарів, митна вартість
яких визначається; рахунки про
здійснення платежів третім особам на
користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначені
договором (угодою, контрактом); виписку
з бухгалтерської документації;
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
висновки про вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

На вказаний запит декларантом
додатково надано лист ПАТ "Сумихімпром"
від 26.04.2013 року № 27-1340; лист "Ransweel Trading
Limited" від 26.04.2013 року № 122-126; та зазначено
про відсутність можливості надати інші
документи.

Згідно з ч. 21 ст. 58 Митного кодексу
України використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості
повинні бути об'єктивними, піддаватися
обчисленню та підтверджуватися
документально.

Враховуючи викладене, колегія суддів
підтримує висновки суду першої
інстанції, що декларантом при
первісному поданні документів до
Сумської митниці з метою митного
оформлення товару, що поставляється за
зовнішньоекономічним контрактом
купівлі-продажу № 27-01/10-08 від 01.10.2008
року, та при наданні відповіді на запит
митного органу, не у повному обсязі
документально підтверджена митна
вартість товару.

З огляду на що, колегія суддів зазначає,
що у відповідності до ч. 2, 3 ст. 58 Митного
кодексу України метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Отже, колегія суддів погоджується із
твердженням суду першої інстанції, що у
митного органу виникли обґрунтовані
сумніви щодо правомірності
застосування у даному випадку
основного (першого) методу визначення
митної вартості товару.

Слід вказати, що у разі якщо митна
вартість не може бути визначена за
основним методом застосовуються
другорядні методи.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності (частина
четверта статті 57 Митного кодексу
України).

Матеріали справи свідчать, що з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості
імпортованих товарів за іншим методом,
між митним органом і декларантом
проведено консультацію, про що
зроблено відповідний запис на
зворотному боці митної декларації. При
цьому, декларантом власноручно вчинено
запис: "Консультацію проведено.
Підстави узгоджено".

Відповідно до ст. 59 Митного кодексу
України у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями ст. 58
цього Кодексу, за основу для її
визначення береться вартість операції
з ідентичними товарами, що продаються
на експорт в Україну з тієї ж країни і
час експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята митним органом
вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як: фізичні характеристики;
якість та репутація на ринку; країна
виробництва; виробник.

У даному випадку підставою прийняття
Сумською митницею оскаржуваного
рішення є дані цінової інформації ЄАІС
ДМСУ (МД 600080000/2013/000128 від 08.01.2013 року) та
ненадання позивачем на вимогу митного
органу документів, а саме: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначені
договором (угодою, контрактом); виписку
з бухгалтерської документації;
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
висновки про вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Таким чином, оскільки надані позивачем
до митного оформлення документи
містили розбіжності щодо вартості
товару, тобто не є об'єктивними,
заявлені відомості не були
підтверджені документально та не
піддавалися обчисленню, Сумською
митницею обґрунтовано визначено митну
вартість товарів на підставі МД №
600080000/2012/000128 від 07.01.2013 року згідно зі ст.
59 Митного кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів
підтримує висновки суду першої
інстанції, що зважаючи на неможливість
застосування першого методу
визначення митної вартості, Сумська
митниця прийняла обґрунтоване рішення
про коригування митної вартості
товарів від 30.05.2013 року № 805130000/2013/000099/1
за другорядним методом (за ціною
договору щодо ідентичних товарів).

У зв'язку з чим також є безпідставними
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Сумихімпром"
стягнення з Державного бюджету України
суми надмірно сплаченого ввізного мита
у розмірі 5916,12 грн. та надмірно
сплаченого ПДВ у розмірі 119505,6 грн.

Отже, переглянувши постанову суду
першої інстанції, в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що при її прийнятті суд першої
інстанції у повному обсязі з'ясував
обставини справи і правильно
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Сумихімпром"
залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 20.12.2013р. по
справі № 818/8831/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.Судді
Катунов В.В. Рєзнікова С.С. Повний
текст ухвали виготовлений 24.02.2014 р.