Справа № 259/11763/13-а
Суддя: Ларіна О. В.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/259/33/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2014 року
місто Донецьк

Куйбишевський районний суд м. Донецька
у складі головуючого - судді Ларіної
О.В., розглянувши у місті Донецьку у
порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої
служби Куйбишевського районного
управління юстиції у м. Донецьку,
третьої особи - Управління Державної
казначейської служби у Куйбишевському
районі м. Донецька про визнання дій
неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

04.12.2013 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом про визнання
неправомірними дії заступника
начальника Відділу державної
виконавчої служби Куйбишевського
районного управління юстиції у м.
Донецьку.

В обґрунтування заявлених вимог
вказавши, що згідно з постановою
Куйбишевського районного суду м.
Донецька від 29.05.2009 року, позовні вимоги
позивача до УПСЗН Куйбишевському
районі м. Донецьку ради, третьої особи -
управління Державної казначейської
служби у Куйбишевському районі м.
Донецька про виплату ОСОБА_1
недоотриманої щорічної компенсації на
оздоровлення за 2002, 2003, 2004, 2005, 2005, 2007, 2008
роки задоволені в повному обсязі.
Однак, постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 26.01.2010 року постанову
Куйбишевського районного суду м.
Донецька від 29.05.2009 р. скасовано та
вимоги позивача задоволені частково, а
саме відмовлено позивачу у стягненні
за рахунок коштів Державного бюджету
на користь ОСОБА_1 доплати щорічної
допомоги на оздоровлення за 2002 рік. В
решті постанову суду Куйбишевського
районного суду м. Донецька від 29.05.2009
року залишино без змін. Куйбишевським
районним судом м. Донецька ОСОБА_1 було
видано виконавчий лист № 2а/746/09/0531 на
виконання вищевказаного рішення суду,
який знаходився у відповідача. Позивач
неодноразово звертався до відповідача
та до третьої особи з заявою про
прийняття виконавчого листа до
виконання, однак за різними причинами
зазначений лист повертався стягувачу.
Так, 21.11.2013 року ОСОБА_1 знов звернувся
до відповідача з заявою про прийняття
виконавчого листа до виконання. Однак,
30 листопада 2013 року отримав постанову
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Куйбишевського районного управління
юстиції у м. Донецьку Садової Г.В. від
25.11.2013 року про відмову у відкритті
виконавчого провадження, оскільки
згідно з Законом України «Про внесення
змін до деяких законів України щодо
виконання судових рішень» № 583-18 від
19.09.2013 року, виконавчі документи за
рішеннями суду про стягнення коштів,
боржниками за якими є державні органи
або бюджетні установи подаються до
органів ДВС у разі ухвалення рішення
суду до набрання чинності зазначеним
нормативно-правовим актом. Так, ОСОБА_1
знов отримав виконавчий лист без
виконання.

Таким чином, позивач просить поновити
строк звернення до суду у зв'язку із
тим, що виконавчий лист він отримав
30.11.2013 року, а до суду із
адміністративним позовом звернувся
04.12.2013 року; визнати дії заступника
начальника ВДВС Куйбишевського РУЮ м.
Донецька Садової Г.В., що призвели до
відмови відкриття провадження за
виконавчим листом № 2а-746/09/0531, виданим
18.11.2013 року Куйбишевським районним
судом м. Донецька - противоправними.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явився про час та дату розгляду
справи повідомлений належним чином,
надав письмову заяву про можливість
розгляду справи без його участі,
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання також не з'явився, просив
розглянути справу без його участі та
відмовити в задоволенні позовних
вимог, враховуючи надані заперечення,
згідно з якими вважає їх дії
правомірними на підставі п. 4 ч. 1 ст. 26
Закону України «Про виконавче
провадження».

Представник третьої особи до суду не
з'явився про час та дату розгляду
справи був повідомлений належним
чином, причини неявки суду не відомі.

Проте, враховуючи скорочений термін
розгляду даної категорії справ, суд
вважає можливим розглянути справу без
участі представника третьої особи.

Відповідно з ч. 4 ст. 122 КАС України
справа розглядається в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Судом встановлено, що 29.05.2009 року
постановою Куйбишевського районного
суду м. Донецька позовні вимоги ОСОБА_1
до УПСЗН Куйбишевської районної у м.
Донецьку ради про стягнення
недоотриманої щорічної компенсації на
оздоровлення за 2002, 2003, 2004, 2005, 2007, 2008
роки задоволені в повному обсязі.
Стягнуто з УПСЗН Куйбишевської
районної в м. Донецьку ради на користь
ОСОБА_1 заборгованість по щорічній
допомозі за 2002, 2003, 2004, 2005, 2007, 2008 роки у
розмірі 9206,10грн.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26.01.2010 року
постанова Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 29.05.2009 року
скасована.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до УПСЗН
Куйбишевської районної у м. Донецьку
ради, третя особа - Управління
Державного казначейства в
Куйбишевському районі м. Донецька
Донецької області в частині визнання
неправомірними дії УПСЗН
Куйбишевської районної у м. Донецьку
ради щодо відмови в перерахунку та
доплати ОСОБА_1 сум щорічної допомоги
на оздоровлення за 2002 рік та стягнення
за рахунок коштів Державного бюджету
на користь ОСОБА_1 заборгованості по
щорічної допомозі на оздоровлення за
2002 рік в розмірі 998,30грн. відмовлено. В
решті постанову суду першої інстанції
залишити без змін.

03.03.2010 р. по зазначені справі був
виданий виконавчий документ за №
2а-746/09/0531, однак 25.01.2013 р. зазначений лист
був повернутий стягувачу, оскільки в
зазначеному виконавчому листі був
відсутній ідентифікаційний код ОСОБА_1

Після цього, ОСОБА_1 звернувся до суду з
заявою про виправлення помилки в
виконавчому листі № 2а-746/09/0531.

08.08.2013 року Куйбишевським районним
судом м. Донецька виправлена помилка у
зазначеному виконавчому листі та
зазначений ідентифікаційний код
стягувача, в результаті чого 19.08.2013 р.
виданий виконавчий лист, в якому була
допущена помилка в номері виконавчого
листа, замість № 2а-746/09/0531 вказаний №
6а/259/69/2013.

22.08.2013 року ОСОБА_1 звернувся з заявою та
виконавчим листом до Управління
Державного казначейства в
Куйбишевському районі м. Донецька
Донецької області, однак 27.08.2013 року
останніми був повернутий виконавчий
лист ОСОБА_1 без виконання.

Оскільки, у виконавчому листі судом
була припущена помилка в номері, ОСОБА_1
знов звернувся до суду з заявою про
виправлення помилки у виконавчому
листі.

31.10.2013 р. ухвалою Куйбишевського
районного суду м. Донецька виправлена
помилка в номері виконавчого листа та
знов виданий виконавчий лист №
2а-746/09/0531 від 18.11.2013 року, який отримав
ОСОБА_1 та звернувся з зазначеним
виконавчим листом до ВДВС
Куйбишевського РУЮ м. Донецька для
примусового виконання.

25.11.2013 року заступником начальнику
відділу державної виконавчої служби
Куйбишевського районного управління
юстиції у м. Донецьку Садовою Г.В.
ухвалена постанова ВП № 40884397 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмова в прийнятті до
провадження виконавчого документа),
оскільки Законом України «Про внесення
змін до деяких законів України щодо
виконання судових рішень» № 583-18 від
19.09.2013 року, виконавчі документи за
рішеннями суду про стягнення коштів,
боржниками за якими є державні органи
або бюджетні установи подаються до
органів ДВС у разі ухвалення рішення
суду до набрання чинності зазначеним
нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу ст. 124 Конституції України
рішення суду, що набрали законної сили,
є обов'язковими на всій території
України і виконуються у порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження".

Як передбачено ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
Державну виконавчу службу», державними
виконавцями є начальник відділу
примусового виконання рішень,
заступник начальника відділу
примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України,
головний державний виконавець, старший
державний виконавець, державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень Департаменту
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України,
начальники відділів примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, головних управлінь
юстиції в областях, містах Києві та
Севастополі, їх заступники, головні
державні виконавці, старші державні
виконавці, державні виконавці відділів
примусового виконання рішень
управлінь державної виконавчої служби
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, заступник
начальника районного, районного в
місті, міського (міста обласного
значення), міськрайонного управління
юстиції - начальник відділу державної
виконавчої служби, заступник
начальника, головний державний
виконавець, старший державний
виконавець, державний виконавець
районного, районного в місті, міського
(міста обласного значення),
міськрайонного відділу державної
виконавчої служби відповідного
управління юстиції.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню. Відповідно до ст. 12
вказаного Закону, сторони виконавчого
провадження мають право оскаржувати
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця з питань
виконавчого провадження у порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб; рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» визначені
права та обов'язки державного
виконавця та, зокрема у ч. 1 даної статті
зазначено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.2 статті 26 Закону України "Про
виконавче провадження" про відмову у
відкритті виконавчого провадження
державний виконавець виносить
постанову протягом трьох робочих днів,
а за рішенням, що підлягає негайному
виконанню, - не пізніше наступного
робочого дня з дня надходження
виконавчого документа і не пізніше
наступного дня надсилає її заявникові
разом з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України
"Про виконавче провадження" постанова
державного виконавця про відмову у
відкритті виконавчого провадження
може бути оскаржена заявником у
десятиденний строк з дня її
надходження у порядку, встановленому
цим Законом.

Стаття 181 КАС передбачає, що учасники
виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.
Позовну заяву може бути подано до суду:
у десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів.

Таким чином, суд вважає, що клопотання
позивача про поновлення строку
звернення до суду підлягає
задоволенню.

Статтею 22 Закону України "Про виконавче
провадження", яка діяла на час
ухвалення рішення вказано, що
виконавчий документ щодо виконання
судових рішень може бути пред'явлено
протягом трьох років з наступного дня
після набрання рішенням законної сили.

Матеріалами справи доведено, що в межах
строку, встановленого ст. 22 Закону
України "Про виконавче провадження" (в
редакції статті, яка діяла на час
ухвалення рішення), стягувач звернувся
до відповідача в січні 2013 році, після
цього повторно позивач звернувся до
відповідача з заявою про прийняття до
провадження виконавчого документа -
21.11.2013 року.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Пунктом 4 частини 1 статті 26 Закону
України "Про виконавче провадження"
передбачено, що державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження у разі: пред'явлення
виконавчого документа до органу
державної виконавчої служби не за
місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення.

Дійсно, як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 3
Закону України "Про гарантії держави
щодо судових рішень", виконання рішень
суду про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду. Стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до Державної
казначейської служби України у строки,
встановлені Законом України "Про
виконавче провадження", із заявою про
виконання рішення суду. Разом із заявою
стягувач подає до Державної
казначейської служби України
документи та відомості, необхідні для
перерахування коштів, згідно з
переліком, затвердженим Кабінетом
Міністрів України. Даний Закон набрав
чинності 01.01.2013 р.

Судом встановлено, що виконавчий лист
було надано до Відділу державної
виконавчої служби Куйбишевського
районного управління юстиції у м.
Донецьку відповідно до вимог ст. 20, 21 ЗУ
"Про виконавче провадження", тобто за
місцем та підвідомчістю виконання
рішення.

Згідно з п. 3 Перехідних положень Закону
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень" виконавчі
документи за рішеннями суду про
стягнення коштів або рішення суду, що
набрали законної сили, боржниками за
якими є визначені частиною першою
статті 2 цього Закону суб'єкти, які
видані або ухвалені до набрання
чинності цим Законом, подаються до
органу державної виконавчої служби
протягом шести місяців з дня набрання
чинності цим пунктом. Якщо рішення
суду про стягнення коштів або
виконавчі документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень" було
доповнено пунктом 3 Перехідних
положень згідно з Законом України від
19.09.2013 р. № 583-VII, що набрав чинності
16.10.2013 р.

З виконавчого листа вбачається, що
рішення, на підставі, якого видано лист,
набрало законної сили 26.01.2010 року, тобто
до набрання чинності Законом України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень", тому оскільки п. 3
набрав чинності 16.10.2013 р., виконавчий
лист слід пред'являти до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби, тобто до Відділу
державної виконавчої служби
Куйбишевського районного управління
юстиції у м. Донецьку.

За загальним принципом права, закони та
інші нормативно-правові акти, не мають
зворотної дії в часі. Цей принцип
закріплений у частині першій статті 58
Конституції України, за якою дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності.
Тобто, до вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи застосовується той
закон, під час чинності якого вони
здійснюються.

Однак, якщо новим законом встановлені
додаткові обов'язки щодо подання
виконавчого листа, які не були
передбачені попереднім законом, то
державний виконавець не може вимагати
їх виконання та застосовувати будь-які
інші негативні наслідки. Це випливає з
принципу юридичної визначеності, який,
зокрема, вимагає, щоб особі не чинилися,
на підставі нового закону, перешкоди у
реалізації її права, якщо вона вчинила
усі дії щодо реалізації свого права
відповідно до попереднього закону
тоді, коли він був чинним.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що дії заступника начальника
ВДВС Куйбишевського РУЮ м. Донецька
Садової Г.В. щодо відмови у відкритті
виконавчого провадження слід визнати
неправомірними, а постанову ВП №40884397
про відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) від
25.11.2013 р., виконавчого листа № 2а/746/09/0531,
виданого 18.11.2013 року з виконання
постанови Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 29.05.2009р. та
постанови Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26.01.2010 р. про
стягнення з Управління праці та
соціального захисту населення
Куйбишевської районної в м. Донецьку
ради за рахунок державного бюджету на
користь ОСОБА_1 заборгованість по
щорічної допомозі за 2003р., 2004 р., 2005 р., 2008
р. у розмірі 8207,80грн. слід скасувати

Керуючись ст.ст. 160-161, 181 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строки для звернення
до суду з відповідним адміністративним
позовом.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Відділу державної виконавчої служби
Куйбишевського районного управління
юстиції у м. Донецьку, третьої особи -
Управління Державної казначейської
служби у Куйбишевському районі м.
Донецька про визнання дій
неправомірними - задовольнити.

Визнати дії заступника начальника
Відділу державної виконавчої служби
Куйбишевського районного управління
юстиції м. Донецька Садової Г.В., щодо
відмови у відкриття виконавчого
провадження за виконавчим листом №
2а/746/09/0531, виданим 18.11.2013 року -
неправомірними.

Постанову ВП № 40884397 заступника
начальника Відділу державної
виконавчої служби Куйбишевського
районного управління юстиції м.
Донецька Садової Г.В. від 25.11.2013 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа)
виконавчого листа № 2а/746/09/0531, виданого
18.11.2013 року - скасувати.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання постанови.

Постанова суду набуває чинності після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набуває чинності після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя Куйбишевського районного

суду м. Донецька
О.В. Ларіна