Справа № 826/18714/13-а
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12 лютого 2014 року 16 год. 46
хв. № 826/18714/13-а

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Данилишина В.М.,
суддів Качура І.А., Келеберди В.І., при
секретарі судового засідання Чупринко
Н.І., за участю представників позивача
та третьої особи-3, без участі
відповідачів (їх представників) та
представників інших третіх осіб,
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства "Трест "Київміськбуд-3" до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Сіволіна
Михайла Юрійовича та державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України, треті особи: Державна
реєстраційна служба України,
товариство з обмеженою
відповідальністю "Арді Буд" та приватне
акціонерне товариство "Міжнародна
інвестиційна компанія
"Інтерінвестсервіс", про визнання
протиправними і скасування рішень та
зобов'язання вчинити певні дії.

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(також далі - КАС України) у судовому
засіданні 12 лютого 2014 року проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 27 листопада 2013 року
надійшов позов публічного
акціонерного товариства "Трест
"Київміськбуд-3" (також далі - позивач,
ПАТ "Трест "Київміськбуд-3") до
державного реєстратора реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
місті Києві Сіволіна М.Ю. (також далі -
відповідач) про:

- визнання протиправними дій
відповідача щодо скасування права
власності позивача на об'єкти житлової
нерухомості - квартири АДРЕСА_1;

- визнання незаконним та скасування
рішення відповідача від 15 листопада 2013
року № 8005996 про скасування права
власності позивача на квартири АДРЕСА_1
(далі - оскаржуване рішення);

- зобов'язання Головного управління
юстиції у місті Києві в особі
реєстраційної служби внести до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно відомості щодо
проведення державної реєстрації права
власності на квартири АДРЕСА_1 за
позивачем.

В обґрунтування позову законний
представник позивача зазначив, що
оскаржуване рішення є незаконним та
підлягає скасуванню, оскільки прийняте
відповідачем на підставі неіснуючого
рішення суду, тобто безпідставно, що є
порушенням чинного законодавства.

Відповідними ухвалами суду від 28
листопада 2013 року відкрито провадження
в адміністративній справі, яку
призначено до розгляду у судовому
засіданні, згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 53 КАС
України, до участі у справі як третю
особу, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача залучено реєстраційну
службу Головного управління юстиції у
місті Києві, а також відмовлено у
задоволенні письмового клопотання
законного представника позивача про
вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 09 грудня 2013 року
задоволено письмове клопотання
законного представника позивача про
вжиття заходів забезпечення позову.

У судовому засіданні 16 грудня 2013 року
судом, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 52 КАС
України, здійснено заміну первинного
відповідача належним - державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Сіволіним Михайлом Юрієвичем
(також далі - відповідач-1), та до участі
у справі як співвідповідача залучено
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України (також
далі - відповідач-2).

У тому ж судовому засіданні судом,
згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 53 КАС України, до
участі у справі як третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідачів
залучено Державну реєстраційну службу
України (також далі - третя особа-1), а
також виключено реєстраційну службу
Головного управління юстиції у місті
Києві зі складу осіб, які беруть участь
у справі.

Ухвалою суду від 16 грудня 2013 року
справу призначено до розгляду у
судовому засіданні колегією суддів.

До суду 25 грудня 2013 року через
канцелярію від законного представника
позивача надійшла письмова заява про
зміну позовних вимог, а саме про:

- визнання протиправними та скасування
прийнятих відповідачем-1 15 листопада
2013 року рішень про скасування № 8005996, №
8006282, № 8006429, № 8006812 (далі - оскаржувані
рішення), якими скасовано державну
реєстрацію за позивачем прав власності
на квартири АДРЕСА_1;

- зобов'язання відповідача-2 скасувати
записи Державного реєстру речових прав
на нерухоме майно про скасування
державної реєстрації за позивачем прав
власності на квартири АДРЕСА_1.

Вказану заяву судом, відповідно до ч. 1
ст. 137 КАС України, прийнято до розгляду
та долучено до матеріалів справи для
врахування при прийнятті у справі
судового рішення по суті.

У судовому засіданні 22 січня 2014 року
судом, згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 53 КАС України,
до участі у справі як третю особу, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідачів
залучено товариство з обмеженою
відповідальністю "Арді Буд" (також далі
- третя особа-2).

У судовому засіданні 05 лютого 2014 року
судом задоволено відповідне письмове
клопотання та, згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 53 КАС
України, приватне акціонерне
товариство "Міжнародна інвестиційна
компанія "Інтерінвестсервіс" (далі -
ПрАТ "МІК "Інтерінвестсервіс") допущено
до участі у справі як третю особу, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідачів
(також далі - третя особа-3).

Однак, у тому ж судовому засіданні
судом не прийнято до розгляду та
повернуто позови третьої особи-3 та
товариства з обмеженою
відповідальністю "Пост Преміум" (далі -
ТОВ "Пост Преміум") як третіх осіб, які
заявляють самостійні вимоги на предмет
спору, у зв'язку з невідповідністю
позовів ч. 1 ст. 53, ст. 106 КАС України.

У судовому засіданні 12 лютого 2014 року
судом відмовлено у задоволенні
письмових клопотань представника
позивача про залучення ТОВ "Пост
Преміум" до участі у справі як третю
особу, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, про витребування
доказів та про виклик свідків для
надання показань у зв'язку з
невідповідністю заявлених клопотань ч.
2 ст. 53, ст. 71 та ст.ст. 65, 77, 141 КАС України
відповідно.

У ході судового розгляду справи
представники позивача позов, з
урахуванням заяви про зміну позовних
вимог, підтримали та просили
задовольнити його повністю.

Відповідач-1 і відповідач-2 (їх
представники) та представники третьої
особи-1 і третьої особи-2 у судові
засідання не прибули, хоча про дати, час
та місце судового розгляду справи
відповідачі та треті особи повідомлені
належним чином, заяви про розгляд
справи за їх відсутності (відсутності
їх представників) до суду не надійшли.

Разом з тим, 27 грудня 2013 року до суду
через канцелярію від відповідача-1 та
представника третьої особи-1 надійшли
письмові заперечення та пояснення по
суті позову, які судом долучено до
матеріалів справи для врахування при
прийнятті у справі судового рішення по
суті.

Представник третьої особи-3 у судовому
засіданні 12 лютого 2014 року
заперечувала проти позову та просила
відмовити у його задоволенні повністю.

Оцінивши наявні у матеріалах справи
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем-1 15 листопада 2013 року
прийнято оскаржувані рішення про
внесення до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно записів про
скасування державної реєстрації права
власності позивача на квартири
АДРЕСА_1.

Суд не погоджується з доводами
представників позивача щодо наявності
підстав для задоволення позовних
вимог, виходячи з оцінки наявних у
матеріалах справи доказів та аналізу
наступних положень і обставин.

Так, згідно з ч. 1 ст. 2, п. 1 ч. 1 ст. 4, ч.ч. 2, 4
ст. 9, ст. 26 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно (далі -
державна реєстрація прав) - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно (далі - Державний реєстр
прав) - єдина державна інформаційна
система, що містить відомості про права
на нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: право власності на нерухоме
майно.

Державний реєстратор, зокрема: 1)
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов'язкового
дотримання письмової форми правочину
та його нотаріального посвідчення (у
випадках, встановлених законом);
відповідність повноважень особи, яка
подає документи на державну реєстрацію
прав та їх обтяжень; відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах; наявність обтяжень прав на
нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до вимог цього Закону;
наявність факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав; 2)
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про її
зупинення, внесення змін до Державного
реєстру прав; 9) здійснює інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами України.

Державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових
і службових осіб, громадян та їх
об'єднань у діяльність державного
реєстратора, пов'язану з проведенням
державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Записи до Державного реєстру прав
вносяться на підставі прийнятого
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення
суду рішення про державну реєстрацію
прав до Державного реєстру прав
вноситься запис про скасування
державної реєстрації прав.

Як з'ясовано судом під час розгляду
справи та підтверджується наявними у
матеріалах справи доказами,
оскаржувані рішення відповідачем-1
прийнято за результатами розгляду заяв
третьої особи-2 про скасування та на
підставі рішення Господарського суду
міста Києва від 10 жовтня 2013 року у
справі № 910/142061/13, яким визнано
недійсними та скасовано рішення
державного реєстратора реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
місті Києві про реєстрацію права
власності на квартири АДРЕСА_1, а також
визнано недійсними та скасовано
свідоцтва про права власності на
нерухоме майно - вказані квартири.

У вказаному судовому рішенні зазначено
про те, що станом на 04 листопада 2013 року
воно набрало законної сили.

У ході розгляду справи судом також
з'ясовано, що в обґрунтування позиції
щодо протиправності оскаржуваних
рішень представники позивача
посилаються на лист Господарського
суду міста Києва від 25 листопада 2013
року № 02-03/89, з наявної у матеріалах
справи копії якого вбачається, що
згідно з відомостями комп'ютерної
програми "Діловодство
спеціалізованого суду", станом на 25
листопада 2013 року справи №
910/142061/13 за позовом ТОВ "Арді Буд" до
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві, за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: ПАТ "Трест
"Київміськбуд-3" та ОСОБА_2, про визнання
незаконними та скасування рішень
державного реєстратора та свідоцтв про
право власності, у провадженні
Господарського суду міста Києва не
існує, а рішення від 10 жовтня 2013 року не
виносилось.

Крім того, як вбачається з наявної у
матеріалах справи копії листа
Печерського районного суду міста Києві
від 22 листопада 2013 року № 1089, у
провадженні вказаного суду під №
757/22851/13-ц зареєстрована справа про
притягнення особи до адміністративної
відповідальності. Відповідно до
проведеної перевірки даних
комп'ютерної програми "Діловодство-3", у
провадженні вказаного суду матеріалів
справ за участю ПАТ "Трест
"Київміськбуд-3" за 2011-2013 роки не
перебувало.

Однак, зважаючи, що станом на дату
прийняття оскаржуваних рішень
відповідач-1 не знав та не міг знати про
вище викладені обставини, враховуючи,
що ним вчинено передбачені чинним
законодавством дії щодо перевірки
поданих документів, а також приймаючи
до уваги відсутність підстав для
задоволення заяв третьої особи-2 про
скасування, тому прийнявши оскаржувані
рішення на підставі рішення суду, яке
набрало законної сили, відповідач-1, за
переконанням суду, діяв на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені чинним законодавством.

Зокрема, згідно з п.п. 2.6, 2.3, підпункту
2.14.2 п. 2.14 розділу ІІ Порядку прийняття і
розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого наказом
№ 3502/5 Міністерства юстиції України від
12 грудня 2011 року (далі - Порядок № 3502/5),
для внесення записів про скасування
державної реєстрації прав, скасування
записів Державного реєстру прав
заявник подає рішення суду про
скасування рішення державного
реєстратора, що набрало законної сили,
та копії документів, визначених у п. 2.3
цього розділу.

Заявник під час подання заяви
пред'являє органові державної
реєстрації прав або нотаріусу
документи, що посвідчують його особу,
визначені Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 року № 703.

Державний реєстратор приймає рішення
щодо відмови у внесенні змін до
записів, відмови у внесенні записів про
скасування державної реєстрації прав,
відмови у скасуванні записів
Державного реєстру прав виключно за
наявності таких підстав: у разі
внесення записів про скасування
державної реєстрації прав або
скасування записів Державного реєстру
прав: органом державної реєстрації
прав або нотаріусом, до якого звернувся
заявник, не проводилась державна
реєстрація прав на відповідний об'єкт
нерухомого майна, взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна або
внесення змін до запису Державного
реєстру прав; подане рішення суду про
скасування рішення державного
реєстратора не набрало законної сили
або не завірене належним чином
відповідно до законодавства; запис про
скасування державної реєстрації прав
уже внесено, запис Державного реєстру
прав з відповідним реєстраційним
номером уже скасовано.

Як також з'ясовано судом у ході
розгляду справи, відповідачем-1 під час
розгляду заяв третьої особи-2 про
скасування здійснено пошук
відповідних відомостей у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно,
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно, Державному реєстрі іпотек та
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, у результаті
чого виявлено, що у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно є
актуальні записи щодо нерухомого майна
- квартир АДРЕСА_1, а саме записи про те,
що права власності на вказані квартири
зареєстровано за позивачем.

Слід зазначити, що третьою особою-2
разом із заявами про скасування подано
передбачені п. 2.3 розділу ІІ Порядку №
3502/5 документи, що підтверджується
наявними у матеріалах справи копіями
карток прийому заяв від 14 листопада 2013
року № 7922575, № 7922830, № 7923114 та № 7923646.

Разом з тим, з наявних у матеріалах
справи копій відповідних документів
вбачається, що за результатами
розгляду повідомлень позивача щодо
шахрайського заволодіння належними
йому квартирами АДРЕСА_1, у слідчому
відділі Оболонського РУ ГУ МВС України
в місті Києві знаходиться відповідне
кримінальне провадження з правовою
кваліфікацією правопорушення за ч. 4 ст.
190 Кримінального кодексу України, саме
досудовим розслідуванням у якому, за
переконанням суду, і повинні
з'ясовуватись факти, зокрема, щодо
наявності (відсутності) у рішенні
Господарського суду міста Києва від
10 жовтня 2013 року у справі № 910/142061/13
ознак підроблення.

Стосовно права власності позивача на
квартири АДРЕСА_1 суд зазначає
наступне.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 26 грудня 2011 року у справі №
6/505 визнано за ПрАТ "МІК
"Інтерінвестсервіс" майнові права на 9%
корисної площі
адміністративно-житлового будинку із
вбудовано-прибудованими приміщеннями,
розташованого на АДРЕСА_1, а саме на: сім
квартир (квартиру НОМЕР_1, що
складається із трьох кімнат та
знаходиться на другому поверсі;
квартиру НОМЕР_2, що складається із двох
кімнат та знаходиться на третьому
поверсі; квартиру НОМЕР_9, що
складається із двох кімнат та
знаходиться на шостому поверсі;
квартиру НОМЕР_3, що складається із двох
кімнат та знаходиться на сьомому
поверсі; квартиру НОМЕР_4, що
складається із трьох кімнат та
знаходиться на тринадцятому поверсі;
квартиру НОМЕР_5, що складається із двох
кімнат та знаходиться на п'ятнадцятому
поверсі; квартиру НОМЕР_6, що
складається із трьох кімнат та
знаходиться на шістнадцятому поверсі);
три машиномісця НОМЕР_7.

Постановою Вищого господарського суду
України від 16 липня 2013 року у справі
№ 6/505 постанову Київського
апеляційного господарського суду від 20
березня 2013 року у вказаній справі
скасовано, а рішення Господарського
суду міста Києва від 26 грудня 2011
року залишено без змін.

Зі змісту рішення Господарського суду
міста Києва від 26 грудня 2011 року у
справі № 6/505 вбачається, зокрема, що 05
липня 2005 року між закритим акціонерним
товариством "МІК "Інтерінвестсервіс"
(далі - ЗАТ "МІК "Інтерінвестсервіс")
(правонаступник - ПрАТ "МІК
"Інтерінвестсервіс") та Українською
спеціальною науково-реставраційною
проектно-будівельною виробничою
корпорацією "Укрреставрація" (далі -
корпорація "Укрреставрація") укладено
договір № 3 про спільну діяльність без
створення юридичної особи (далі -
договір про спільну діяльність).

Згідно з п. 1.1 договору про спільну
діяльність, він укладений з метою
забезпечення спільного інвестування
та залучення коштів для будівництва
об'єкту інвестування - будинку
адміністративно-житлового комплексу
із вбудовано-прибудованими
приміщеннями, розташованого на
земельній ділянці, орієнтовною площею
0,2007 га, на АДРЕСА_1 для ведення спільної
діяльності з продажу та реалізації
приміщень об'єкту інвестування та
отримання прибутку для учасників.

Між корпорацією "Укрреставрація", ЗАТ
"МІК "Інтерінвестсервіс" та товариством
з обмеженою відповідальністю
"Будівельно-інвестиційна компанія
"Інтербудінвест" (далі - ТОВ "БІК
"Інтербудінвест"), у зв'язку з
приєднанням до договору про спільну
діяльність нового учасника - ТОВ "БІК
"Інтербудінвест", 23 листопада 2006 року
укладено додаткову угоду № 1 до
договору про спільну діяльність, якою
вказаний договір викладено у новій
редакції.

24 листопада 2006 року сторонами договору
про спільну діяльність підписано
додаток № 2 до додаткової угоди № 1 -
протокол № 1 розподілу загальної
житлової, нежитлової площі та
машиномісць, яким визначено, що ПрАТ
"МІК "Інтерінвестсервіс" після
закінчення будівництва об'єкту отримує
сім квартир. При цьому, деталізовано
номери квартир АДРЕСА_1, кількість
кімнат у вказаних квартирах, поверхи та
загальну площу кожної квартири.

Слід зазначити, що рішенням
Господарського суду міста Києва від 21
березня 2012 року у справі № 31/7
відмовлено у задоволенні позову ТОВ
"БІК "Інтербудінвест" до ПрАТ "МІК
"Інтерінвестсервіс", третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача: корпорація
"Укрреставрація", про розірвання
договору від 05 липня 2005 року № 3 про
спільну діяльність без створення
юридичної особи.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 25 вересня 2012
року у справі № 31/7 рішення
Господарського суду міста Києва від 21
березня 2012 року залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 18 березня 2013 року у справі
№ 31/7 постанову Київського
апеляційного господарського суду від 25
вересня 2012 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 111-11 Господарського
процесуального кодексу України,
постанова касаційної інстанції
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Тобто, як вбачається з вище викладених
положень та обставин, майнові права на
квартири АДРЕСА_1 у судовому порядку
визнано за третьою особою-3.

Під час розгляду справи судом також
з'ясовано, що позивач був обізнаний про
розгляд справи № 6/505. Зокрема, як
зазначено у постанові Вищого
господарського суду України від 16
липня 2013 року у справі № 6/505,
представник ПАТ "Трест "Київміськбуд-3"
був присутнім при розгляді вказаної
справи.

У матеріалах справи міститься копія
договору купівлі-продажу майнових прав
від 16 липня 2013 року № 3, за умовами
якого ПрАТ "МІК "Інтерінвестсервіс"
зобов'язалось продати, а ТОВ "Пост
Преміум" - купити майнові права на
об'єкти нерухомості, що знаходяться у
будинку.

Згідно з додатком № 1 до договору
купівлі-продажу майнових прав, ПрАТ
"МІК "Інтерінвестсервіс" зобов'язалось
продати ТОВ "Пост Преміум" квартири
АДРЕСА_1.

Факт передачі майнових прав на вказані
квартири від ПрАТ "МІК
"Інтерінвестсервіс" до ТОВ "Пост
Преміум" підтверджується наявною у
матеріалах справи копією акту від 18
листопада 2013 року прийому-передачі
майнових прав на нежитлове приміщення.

Разом з тим, як також з'ясовано судом у
ході розгляду справи, державну
реєстрацію права власності позивача на
квартири АДРЕСА_1 проведено 01 серпня 2013
року, про що свідчать наявні у
матеріалах справи копії рішень про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень від 01 серпня 2013 року № 4675529, №
4677344, № 4679399 та № 4679969.

Відповідно до карток прийому заяв від 29
липня 2013 року № 4493311, № 4495534, № 4501162 та
№ 4502383, державну реєстрацію права
власності позивача на квартири АДРЕСА_1
проведено на підставі, зокрема,
договорів купівлі-продажу майнових
прав.

Під час розгляду справи судом також
з'ясовано, що між позивачем та ТОВ "БІК
"Інтербудінвест" укладено договори
купівлі-продажу майнових прав від:

1) 24 жовтня 2011 року № 29а-1, за умовами
якого ТОВ "БІК "Інтербудінвест"
зобов'язалось продати, а позивач -
придбати майнові права на квартиру
НОМЕР_1.

Факт передачі квартири НОМЕР_1 від
договору про спільну діяльність до
позивача підтверджується актом
прийому-передачі квартири від 27 червня
2013 року.

2) 04 лютого 2011 року № 29а-19, за умовами
якого договір про спільну діяльність
зобов'язався продати, а позивач -
придбати майнові права на квартиру
НОМЕР_8.

15 лютого 2011 року між сторонами договору
№ 29а-19 укладено додаткову угоду НОМЕР_1,
згідно з якою, прийнято рішення про
викладення підпункту 1.1. розділу 1
вказаного договору у наступній
редакції: за цим договором договір про
спільну діяльність продає, а позивач
придбає майнові права на квартиру
НОМЕР_2.

Факт передачі квартири НОМЕР_2 від
договору про спільну діяльність до
позивача підтверджується актом
прийому-передачі квартири від 27 червня
2013 року.

3) 24 жовтня 2011 року № 29а-60, за умовами
якого ТОВ "БІК "Інтербудінвест"
зобов'язалось продати, а позивач -
придбати майнові права на квартиру
НОМЕР_4.

Факт передачі квартири НОМЕР_4 від
договору про спільну діяльність до
позивача підтверджується актом
прийому-передачі квартири від 27 червня
2013 року.

4) 01 вересня 2011 року № 29а-90, за умовами
якого договір про спільну діяльність
зобов'язався продати, а позивач -
придбати майнові права на квартиру
НОМЕР_6.

Факт передачі квартири НОМЕР_6 від
договору про спільну діяльність до
позивача підтверджується актом
прийому-передачі квартири від 27 червня
2013 року.

З метою державної реєстрації права
власності на квартири АДРЕСА_1 позивач
29 липня 2013 року звернувся до
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи копіями карток прийому заяв,
тобто після набрання законної сили
постановою Вищого господарського суду
України від 16 липня 2013 року у справі №
6/505, що, за переконанням суду, свідчить
про недобросовісність намірів та дій
позивача щодо реєстрації права
власності на вказані квартири,
оскільки, як зазначено вище,
уповноважений представник позивача
приймав участь у розгляді справи № 6/505
та був обізнаний про прийняття
вказаного судового рішення, яким
залишено без змін судове рішення про
визнання за третьою особою-3 майнових
прав на квартири АДРЕСА_1.

До того ж, вище викладені обставини, за
переконанням суду, свідчать про те, що
факт прийняття оскаржуваних рішень не
міг порушити права та законні інтереси
позивача як власника нерухомого майна -
квартир АДРЕСА_1, оскільки їх власником,
як також з'ясовано у ході судового
розгляду справи та підтверджується
наявними у матеріалах справи доказами,
є інша особа.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище
викладених положень та обставин суд
прийшов до висновку, що позов
публічного акціонерного товариства
"Трест "Київміськбуд-3" до державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Сіволіна Михайла Юрійовича та
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України, треті
особи: Державна реєстраційна служба
України, товариство з обмеженою
відповідальністю "Арді Буд" та приватне
акціонерне товариство "Міжнародна
інвестиційна компанія
"Інтерінвестсервіс", про визнання
протиправними і скасування рішень та
зобов'язання вчинити певні дії є
безпідставним, необґрунтованим та
таким, що не підлягає задоволенню
повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. У зв'язку з
ухваленням судового рішення на користь
суб'єктів владних повноважень та
відсутністю з їх сторони судових
витрат, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню з
позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-12, 24, 25, 69-71, 86, 122, 158-163, 167
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні
позову публічного акціонерного
товариства "Трест "Київміськбуд-3".

Копії постанови у повному обсязі
направити (вручити) сторонам та третім
особам (їх уповноваженим
представникам) у порядку та строки,
встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів із дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя
В.М. Данилишин

Суддя
І.А.
Качур

Суддя
В.І.
Келеберда

Постанова у повному обсязі складена 19
лютого 2014 року