Справа № 2а/1326/523/12
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" лютого 2014 р. м. Київ
К/800/47482/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Розваляєвої Т.С.; Черпіцької Л.Т.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Франківському районі м. Львова про
зобов'язання вчинити дії, що
переглядається за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
Франківському районі м. Львова на
постанову Франківського районного
суду м. Львова від 18 жовтня 2012 року та
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 квітня 2013
року,

у с т а н о в и л а :

У січні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Франківському районі м. Львова
(Управління ПФ) про зобов'язання
призначити пенсію.

Зазначала, що має достатній загальний
та спеціальний стаж роботи ливарником
пластмас, що дає їй право на пенсію за
віком на пільгових умовах відповідно
до пункту «б» частини першої статті 13
Закону України від 5 листопада 1991 року N
1788-XII «Про пенсійне забезпечення»
(Закон N 1788-XII).

Посилаючись на те, що досягла
необхідного віку, а Управління ПФ
відмовляється призначити їй пенсію,
просила зобов'язати Управління ПФ
призначити пенсію за віком на
пільгових умовах за Списком № 2 з 2
березня 2011 року.

Постановою Франківського районного
суду м. Львова від 18 жовтня 2012
року позов задоволено. Зобов'язано
Управління ПФ призначити позивачу
пенсію за віком на пільгових умовах за
Списком № 2 на постійній основі
щомісячно з 2 березня 2011 року.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 квітня 2013
року рішення суду першої інстанції
змінено, а його резолютивну частину
викладено в новій редакції. Зобов'язано
Управління ПФ призначити та виплатити
позивачу пенсію за віком на пільгових
умовах за Списком № 2 відповідно до
пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ з 2
березня 2011 року.

У касаційній скарзі Управління ПФ,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржувані рішення скасувати,
а у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, здійснивши
перевірку матеріалів справи та доводів
касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами встановлено, що на момент
звернення до Управління ПФ за
призначенням пенсії (березень 2011 року)
позивач досягла 50 років та має
загальний трудовий стаж більше 20 років.

З липня 1979 року по травень 2000 року
ОСОБА_4 працювала ливарником пластмас
на Головному заводі виробничого
об'єднання «Електрон» (у 1988 році
реорганізовано у РПК ЦЛВО «Електрон», а
у 1996 році - в Завод «Полімер-Електрон»).

Також встановлено, що у 2004 році Завод
кольорових телевізорів «Електрон»
(правонаступник роботодавця позивача)
ліквідовано в процедурі банкрутства.

Перевіркою архівних документів,
проведеною Управлінням ПФ,
підтверджено записи трудової книжки
позивача щодо роботи ливарником
пластмас у період 1979 - 2000 років.
Водночас перевіркою встановлено, що у
1995 році на Заводі «Електрон» проведена
атестація робочих місць, яка не
підтвердила право позивача на пільгову
пенсію. У зв'язку з цим ОСОБА_4
відмовлено у призначенні пенсії з
пільговим зниженням пенсійного віку за
Списком № 2.

Задовольнивши цей позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
і апеляційний суд, виходив з того, що
віднесення роботи, яку виконувала
позивач, до Списку № 2 є беззаперечним.
Тому непроведення атестації робочого
місця з вини роботодавця не є підставою
для настання несприятливих наслідків
для робітника.

Змінивши рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив з
того, що суд не вправі вирішувати спір
на майбутнє, а тому вимога про
зобов'язання виплачувати пенсію на
постійній основі щомісячно не може
бути задоволена.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України з таким
висновком апеляційного суду не
погоджується. Також зазначає, що суд
першої інстанції, попри помилкову
мотивацію, дійшов правильного
остаточного висновку щодо права
позивача на пільгове зниження
пенсійного віку.

Як вбачається з матеріалів справи,
Управління ПФ не заперечує віднесення
роботи позивача до Списку № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах. При цьому
обґрунтовує свою відмову в призначенні
пенсії тією обставиною, що таке право
не підтвердилось за результатами
проведеної у 1995 році атестації.

Вирішуючи спір, суди помилково
ототожнили поняття непроведення
атестації взагалі та непідтвердження
атестацією шкідливого характеру
роботи. Тому мотивація судових рішень,
яка ґрунтується на неможливості
настання для робітника несприятливих
наслідків в результаті непроведення
атестації, - є неправильною.

Порядок проведення атестації робочих
місць за умовами праці затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 1 серпня 1992 року N 442, яка набрала
чинності 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 4 цього Порядку
атестація проводиться атестаційною
комісією, склад і повноваження якої
визначається наказом по підприємству,
організації в строки, передбачені
колективним договором, але не рідше
одного разу на 5 років.

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18
листопада 2005 року № 383 затверджено
Порядок застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах (Порядок № 383).

Згідно з підпунктом 4.5 цього Порядку
якщо за результатами атестації, вперше
проведеної після серпня 1997 року, право
на пільгову пенсію не підтвердилось, до
пільгового стажу зараховується лише
період роботи із шкідливими умовами
праці на даному підприємстві, в
установі чи організації до 21 серпня 1992
року включно, тобто до набуття чинності
Порядком проведення атестації робочих
місць.

Відповідно до пункту «а» статті 100
Закону № 1788-ХІІ особам, які працювали
до введення в дію цього Закону на
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, передбачених раніше
діючим законодавством, пенсії за віком
призначаються на таких умовах: особам,
які мають на день введення в дію цього
Закону повний стаж на зазначених
роботах, що давав право на пенсію на
пільгових умовах, пенсії в розмірах,
передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством.

Таким чином, у разі наявності у
позивача достатнього стажу роботи за
Списком № 2 у період до 1 січня 1992 року
(дата набрання чинності Законом
№ 1788-ХІІ), право на пільгове зниження
пенсійного віку не залежить від
проведення атестації робочих місць та
визначається за правилами
законодавства, що діяло раніше.

Зокрема, статтею 9 Закону СРСР від 14
липня 1956 року «Про державні пенсії»
(чинного на момент отримання позивачем
10-річного стажу за Списком № 2)
передбачалось, що на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком
робітники та службовці на інших
роботах з важкими умовами праці - за
списком виробництв, цехів, професій та
посад, що затверджується Радою
міністрів СРСР: жінки по досягненню 50
років та за наявності стажу роботи 20
років (пункт «б» частини першої
названої статті).

За правилами частини другої цієї ж
статті робітники та службовці,
передбачені в пункті «б» цієї статті
мають право на пенсію за віком на
пільгових умовах, якщо не менш як
половина стажу, необхідного для
призначення їм цієї пенсії припадає на
відповідні роботи, що дають право на
пенсію на пільгових умовах.

За правилами пункту 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
N 637, у тих випадках, коли в трудовій
книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників.

З огляду на те, що роботодавець
позивача ліквідований без
правонаступника, подання довідки про
підтвердження пільгового стажу не є
можливим. При цьому, як вбачається з
акта перевірки архівних документів,
проведеної Управлінням ПФ, записи
трудової книжки позивача
підтверджуються документами про
нарахування та виплату заробітної
плати, наказами про прийняття,
переведення та звільнення з роботи, про
відпустки. За таких обставин вимога
Управління ПФ щодо необхідності
подання позивачем додаткових
документів не є розсудливою та
виконуваною.

Оскільки відповідачем не
заперечується віднесення роботи
ОСОБА_4 до Списку № 2, а з трудової
книжки вбачається наявність більше 10
років стажу на такій роботі до 1 січня
1992 року та загального стажу більше 20
років, позивач має право на пільгове
зниження пенсійного віку за правилами
статті 100 Закону № 1788-ХІІ.

Зважаючи на те, що правові підстави
призначення пенсії за статтею 13 та
статтею 100 Закону № 1788-ХІІ різняться,
апеляційний суд помилково зобов'язав
Управління ПФ призначити позивачу
пенсію за статтею 13 Закону № 1788-ХІІ.

Також неправильним є висновок
апеляційного суду про неможливість
вирішення цього спору на майбутнє.

За визначенням, наведеним в абзаці
дев'ятому статті 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», пенсія - це щомісячна
пенсійна виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Таким чином, пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі, а значить
у апеляційного суду не було правових
підстав змінювати рішення суду першої
інстанції щодо здійснення виплати
пенсії у майбутньому.

Аналогічна правова позиція висловлена
в постанові Верховного Суду України
від 19 березня 2013 року № 21-53а13, висновки
якої є обов'язковими для врахування
судами у відповідності до положень
статті 2442 Кодексу адміністративного
судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Франківському районі м. Львова
задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 квітня 2013
року скасувати, а постанову
Франківського районного суду
м. Львова від 18 жовтня 2012 року залишити
в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді
М.І.Цуркан

Т.С.Розваляєва

Л.Т.Черпіцька