Справа № 0907/2а-14453/11, 2а-344/28/13
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 р.
Справа № 876/7799/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

з участю секретаря судового засідання:
Луки Х.М.,

представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради на
постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 07 травня 2013 року у справі
№0907/2а-14453/2011, №2а/344/28/13 за позовом
ОСОБА_2 до виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради про
визнання протиправним та не чинним
рішення, -

В С Т А Н О В И В:

07.12.2011 року ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом, яким просив визнати
протиправним та не чинним рішення
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради від
12.08.2011 року №490 «Про демонтаж
самовільної прибудови».

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 07 травня 2013 року позов
задоволено частково: визнано
протиправним рішення виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради від 12.08.2011 року №490 «Про демонтаж
самовільної прибудови». В задоволенні
решти позову відмовлено.

Виконавчий комітет Івано-Франківської
міської ради постанову суду першої
інстанції оскаржило, подало апеляційну
скаргу, зазначивши, що оскаржувана
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, просить її
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує на те, що судом не взято до уваги,
що позивачем всупереч вимог
законодавства не отримано дозволу на
будівництво, не здійснено його
погодження із відповідними органами та
самовільно здійснено будівництво
стіни із шлакоблоків з закладеними
елементами для навісу між будинок
оволодіннями НОМЕР_1 і НОМЕР_2 по
АДРЕСА_1, при цьому було порушено права
інших осіб, зокрема ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник
позивача надав пояснення та заперечив
проти доводів апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі,
в судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196
КАС України.

Суд, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає за необхідне її відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 12.08.2011 року за №490
виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської ради за
розглядом звернення ОСОБА_3 та
матеріалів інспекції
Держархбудконтролю в
Івано-Франківської області щодо
самовільно збудованої прибудови було
прийнято рішення «Про демонтаж
самовільної прибудови», відповідно до
якого вирішено зобов'язати ОСОБА_2 в
місячний термін демонтувати
самовільно збудовану шлакобетонну
стіну з закладними елементами для
навісу між будинковолодінням НОМЕР_1 і
НОМЕР_2 на АДРЕСА_1, у випадку
невиконання рішення міськвиконкому
підготувати та передати матеріали на
розгляд до суду.

Відповідно до заяв, копії яких наявні в
матеріалах справи (ст. 5-6) ОСОБА_3
неодноразово зверталась до міського
голови м. Івано-Франківська та
прокуратури м. Івано-Франківська з
проханням вжити заходів щодо
припинення позивачем самочинного
будівництва.

Листом №П-15/103 від 18.09.2008 року Інспекція
Держархбудконтролю в
Івано-Франківської області повідомила
ОСОБА_3 про вжиті заходи реагування на
її звернення та зокрема, те що на адресу
власника будинку НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 в
АДРЕСА_1 направлено повістку з вимогою
негайного припинення будівельних
робіт та вимогою зявитись в ДАБК для
складання протоколу про
адмінправопорушення в сфері
містобудування з накладенням штрафу.

Супровідним листом від 31.10.2008 року
Інспекція Держархбудконтролю в
Івано-Франківської області повідомила
позивача про те, що 31.10.2008 року на нього
складено протокол про адміністративне
правопорушення та запрошено на 04.11.2008
року в ДАБК для дачі пояснень.

Інспекцією Держархбудконтролю в
Івано-Франківської області від 04.11.2008
року направлено позивачу припис з
пропозицією негайного припинення
будівельних робіт та усунення
виявлених порушень, складено протокол
про правопорушення у сфері
містобудування в звязку із самовільним
влаштуванням позивачем шлакобетонної
огорожі між будинками НОМЕР_1 та НОМЕР_2
на АДРЕСА_1 в АДРЕСА_1 та винесено
постанову про накладення на нього
штрафу за правопорушення у сфері
містобудування (ст.. 10-11).

Листом від 25.06.2010 року за №626-10
заступник прокурора м.
Івано-Франківська направив звернення
ОСОБА_3 щодо самовільного будівництва
позивачем до інспекції
Держархбудконтролю в
Івано-Франківської області задля
проведення перевірки в межах
компетенції та відповідного
реагування, при наявності підстав, а
листом від 15.07.2010 року за №П-15/240
інспекція ДАБК повідомила прокуратуру
про вжиті заходи у 2008 році та на момент
звернення прокуратури.

Постановою Івано-Франківського
міського суду від 19.12.2008 року в справі
№2а-890/2008року за позовом ОСОБА_2 до
інспекції Держархбудконтролю в
Івано-Франківської області в
адміністративній справі щодо
скасування постанови про накладення
штрафу за правопорушення в сфері
містобудування було позов задоволено,
а постанову інспекції
Держархбудконтролю в
Івано-Франківської області скасовано у
зв'язку із не представленням доказів
щодо виконання позивачем будівельних
робіт, не підтвердженими покликаннями
про те, що ОСОБА_2 проводиться самочинне
будівництво стіни при зазначенні у
документах про спорудження огорожі, а
також посилання у постанові ДАБК на
неіснуючі положення нормативних
документів.

В силу положень ч.1. ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що оскільки
постанова інспекції ДАБК на момент
прийняття рішення виконавчим
комітетом Івано-Франківської міської
ради була скасованою, а інших
документів, які б слугували підставою
для прийняття такого рішення
відповідачем суду не представлено, то
суд вважав, що будь-які правові
підстави щодо зобов'язання позивача
здійснити демонтаж у суб'єкта владних
повноважень були відсутні. Колегія
суддів погоджується з таким висновком
суду.

Крім того, суд зауважує, що єдиним
підпунктом, яким передбачено певні
повноваження відповідача у спірних
правовідносинах, є підпункт 3 пункту
«б» частини 1 статті 31 Закону України
«Про місцеве самоврядування», яким
визначено, що до відання виконавчих
органів належить здійснення в
установленому порядку державного
контролю за дотриманням законодавства,
затвердженої містобудівної
документації при плануванні та
забудові відповідних територій;
зупинення у випадках, передбачених
законом, будівництва, яке проводиться з
порушенням містобудівної документації
і проектів окремих об'єктів, а також
може заподіяти шкоди навколишньому
природному середовищу.

Проаналізувавши вказану норму, можна
прийти до висновку, що до повноважень
відповідача належить виключно
здійснення і в установленому порядку
контролю та зупинення у випадках,
передбачених законом, будівництва.
Проте, контрольні повноваження та
повноваження зупиняти будівництво, як
тимчасовий захід, не мають нічого
спільного із повноваженнями виносити
про зобов'язання до вчинення певних
дій, зокрема, до знесення у певний
термін будь-яких об'єктів.

Таким чином, повноваження, передбачені
підпунктом 3 пункту «б» частини 1 статті
31 Закону України «Про місцеве
самоврядування» не надають
відповідачу права приймати рішення
обов'язкового характеру стосовно
зобов'язання осіб вчиняти певні дії,
зокрема, до знесення у певний термін
будь-яких об'єктів.

У відповідності з пп. 3 п. 11 Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
який затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011 року
№553 зупинення підготовчих та
будівельних осіб відноситься до
повноважень посадових осіб
Держархбудінспекцій.

Отже, повноваження на проведення
контролю та зупинення будівництва
належить Держархбудінспекції.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
від 17.02.2011 року (із змінами і
доповненнями) у разі виявлення факту
самочинного будівництва об'єкта,
перебудова якого з метою усунення
істотного відхилення від проекту або
усунення порушень законних прав та
інтересів інших осіб, істотного
порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа органу
державного архітектурно-будівельного
контролю видає особі, яка здійснила
(здійснює) таке будівництво, припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності
будівельних норм, державних стандартів
і правил з визначенням строку для
добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк
добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі, орган
державного архітектурно-будівельного
контролю подає позов до суду про
знесення самочинно збудованого об'єкта
та компенсацію витрат, пов'язаних з
таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований
об'єкт підлягає знесенню в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, з компенсацією витрат,
пов'язаних із знесенням об'єкта, за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
таке самочинне будівництво.

Враховуючи вищенаведене
законодавство, колегія суддів
приходить до висновку, що виконавчий
комітет Івано-Франківської міської
ради перевищив свої повноваження щодо
прийняття рішення від 12.08.2011 року №490
«Про демонтаж самовільної прибудови»,
оскільки такі повноваження належать до
відання органам державного
архітектурно-будівельного контролю.

Що стосується позовних вимог в частині
визнання не чинним рішення виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради № 490 від 12.08.2011 року суд першої
інстанції правильно вказав, що згідно з
позиції Вищого адміністративного суду
України вимога про визнання не чинним
акта може стосуватися лише
нормативно-правового акта, а не про
визнання протиправним індивідуального
акта.

Не чинним нормативно-правовий акт стає
з дати набрання відповідним рішенням
суду законної сили, а протиправність
індивідуального акта виникає, у разі
набрання рішенням суду про задоволення
адміністративного позову законної
сили, з моменту прийняття такого акта
суб'єктом владних повноважень
(вчинення дії або бездіяльності).
Вимога про визнання протиправним
(недійсним, незаконним, неправомірним)
індивідуальних актів не містять різних
способів захисту, а є одним і тим же
способом, сформульованим у різних
словесних формах.

Таким чином, у тих випадках, коли
предметом спору є індивідуальний акт,
дія або бездіяльність позовною вимогою
за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України
має бути визнання такого акта, дії чи
бездіяльності протиправними
(недійсними, незаконними,
неправомірними), а в разі оскарження
нормативно-правового акта визнання
його не чинним.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відмови в задоволенні
позовних вимог в частині визнання не
чинним індивідуального акту - рішення
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради № 490
від 12.08.2011 року з огляду на обрання
неналежного способу захисту
порушеного права, та задоволенню в
частині визнання його протиправним.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради - залишити без задоволення, а
постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 07 травня 2013 року у справі
№0907/2а-14453/2011, №2а/344/28/13 - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

Т.В. Онишкевич