Справа № 812/1477/14
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 березня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1477/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі :

головуючого судді - Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання -
Ворошило О.Є.,

за участю :

від заявника - не прибув,

представника відповідача - Сумського
В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
поданням державної податкової
інспекції у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області до товариства з
обмеженою відповідальністю науково -
дослідний і проектний інститут
«Водоочисні технології» про стягнення
коштів за податковим боргом у
загальній сумі 47025,34 грн.,

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшло подання державної податкової
інспекції у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області до товариства з
обмеженою відповідальністю науково -
дослідний і проектний інститут
«Водоочисні технології» про стягнення
коштів за податковим боргом у
загальній сумі 47025,34 грн.

В обґрунтування подання про стягнення
коштів за податковим боргом державна
податкова інспекція у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області
зазначила, що у зв'язку з несплатою
податкових зобов'язань 03.03.2014 року у
підприємства відповідача виник
полатковий борг : з податку на додану
вартість у сумі 12956,00 грн., згідно
декларації № ; з орендної плати за
землю у сумі 16422,70 грн., згідно
декларації № від 20.01.2014 року, з
земельного податку у сумі 4944,64 грн,
згідно декларації № від 20.01.2014
року; з авансових внесків з податку на
прибуток приватних підприємств 12702,00
грн., згідно декларації № від
04.02.2014 року, який підлягає стягненню з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника на
підставі п.95.3 ст. 95 Податкового кодексу
України.

Заявник просить суд стягнути кошти з
Товариство з обмеженою
відповідальністю науково-дослідний
проектний інститут «Водоочисні
технології» за податковим боргом з
рахунків у банках, обслуговуючих
боржника :

з податку на додану вартість у сумі
12956,00 грн. на користь Держави Р/р №
0080 код платежу 14010100, банк ГУДКСУ у
Луганській області, МФО 804013, отримувач
УК у м. Сєвєродонецьку, код отримувача
37944909;

з орендної плати за землю у сумі 16422,70
грн. на користь Держави Р/р № 0080
код платежу 13050200, банк ГУДКСУ у
Луганській області, МФО 804013, отримувач
УК у м. Сєвєродонецьку, код отримувача
37944909;

з земельного податку у сумі 4944,64 грн. на
користь Держави Р/р № 0080 код
платежу 13050100, банк ГУДКСУ у Луганській
області, МФО 804013, отримувач УК у м.
Сєвєродонецьку, код отримувача 37944909;

з авансових внесків з податку на
прибуток приватних підприємств у сумі
12702,00 грн. на користь Держави Р/р №
0080 код платежу 11024000, банк ГУДКСУ у
Луганській області, МФО 804013, отримувач
УК у м. Сєвєродонецьку, код отримувача
37944909.

У судове засідання представник
заявника не прибув, про дату, час та
місце судового розгляду повідомлений
належним чином. Просив суд подання
розглянути без участі представника
заявника.

Представник платника податків у
судовому засіданні заперечував проти
задоволення вимог подання, просив суд
відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представника
платника податків, розглянувши у
відкритому судовому засіданні подання
органу доходів і зборів про стягнення
коштів за податковим боргом,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази відповідно до вимогстатей 69-72
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд вважає вимоги подання
такими, що підлягають задоволенню
повністю, з таких підстав.

Стаття 67 Конституції України
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює
Податковий кодекс України.

У відповідності із статтею 14
Податкового кодексу України:

- грошове зобов'язання платника
податків - сума коштів, яку платник
податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності
(підпункт 14.1.39 пункту 14.1);

- податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту
14.1);

- податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання (підпункт 14.1.175
пункту 14.1).

Згідно із статтею 16 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний: вести в установленому
порядку облік доходів і витрат,
складати звітність, що стосується
обчислення і сплати податків та зборів
(підпункт 16.1.2 пункту 16.1 статті 16);
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів (підпункт 16.1.3 пункту 16.1 статті
16); сплачувати податки та збори в строки
та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті
16).

Відповідно до статті 20 Податкового
кодексу України контролюючі органи
мають право стягувати до бюджетів та
державних цільових фондів суми
грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом
та іншими законами України (підпункт
20.1.19 пункту 20.1); звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, що обслуговують такого
платника податків, на суму податкового
боргу або його частини (підпункт 20.1.34
пункту 20.1).

Відповідно до п.п. 49.18. ст. 49 Податкового
кодексу України податкові декларації,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, подаються за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює:

- календарному місяцю (у тому числі в
разі сплати місячних авансових
внесків) - протягом 20 календарних днів,
що настають за останнім календарним
днем звітного (податкового) місяця (п.п.
49.18.1);

- календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі в
разі сплати квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя) (49.18.2.);

- календарному року, крім випадків,
передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5
цього пункту - протягом 60 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року (49.18.3. );

- календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб - до 1
травня року, що настає за звітним, крім
випадків, передбачених розділом IV
цього Кодексу (49.18.4. );

- календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб -
підприємців - протягом 40 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року (49.18.5.).

Згідно із пунктом 54.1 статті 54
Податкового кодексу України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Статтею 57 Податкового кодексу України
зокрема визначено, що платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом (п.57.1).

Платники податку на прибуток (крім
новостворених, виробників
сільськогосподарської продукції,
неприбуткових установ (організацій) та
платників податків, у яких доходи, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, за останній річний
звітний податковий період не
перевищують 10 мільйонів гривень)
щомісяця сплачують авансовий внесок з
податку на прибуток у порядку і в
строки, які встановлені для місячного
податкового періоду, у розмірі не менше
1/12 нарахованої до сплати суми податку
за попередній звітний (податковий) рік
без подання податкової декларації.

У складі річної податкової декларації
платником податку подається
розрахунок щомісячних авансових
внесків, які мають сплачуватися у
наступні дванадцять місяців. Визначена
в розрахунку сума авансових внесків
вважається узгодженою сумою грошових
зобов'язань.

При цьому дванадцятимісячний період
для сплати авансових внесків
визначається починаючи з березня
поточного звітного (податкового) року
по лютий наступного звітного
(податкового) року включно.

Форма розрахунку, передбачена у цьому
пункті, затверджується у порядку,
встановленому цим Кодексом.

Податкова декларація та розрахунок
щомісячних авансових внесків за
базовий звітний (податковий) рік
подаються протягом 60 календарних днів,
що настають за останнім календарним
днем звітного (податкового) року.

Відповідно до ст.203 Податкового кодексу
України податкова декларація
подається за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює
календарному місяцю, протягом 20
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Платник податку зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї
статті для подання податкової
декларації.

Згідно статті 269 Податкового кодексу
України платниками податку є: власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв); землекористувачі.

Особливості справляння податку
суб'єктами господарювання, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
встановлюються главою 1 розділу XIVцього
Кодексу.

Відповідно до статті 270 Податкового
кодексу України об'єктами
оподаткування є:

земельні ділянки, які перебувають у
власності або користуванні; земельні
частки (паї), які перебувають у
власності.

Згідно статті 285 Податкового кодексу
України базовим податковим (звітним)
періодом для плати за землю є
календарний рік.

Базовий податковий (звітний) рік
починається 1 січня і закінчується 31
грудня того ж року (для новостворених
підприємств та організацій, а також у
зв'язку із набуттям права власності
та/або користування на нові земельні
ділянки може бути меншим 12 місяців).

Відповідно до статті 286 Податкового
кодексу України підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що
реалізують державну політику у сфері
земельних відносин та у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно щомісяця, але не пізніше
10 числа наступного місяця, а також за
запитом відповідного контролюючого
органу за місцезнаходженням земельної
ділянки подають інформацію, необхідну
для обчислення і справляння плати за
землю, у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Платники плати за землю (крім фізичних
осіб) самостійно обчислюють суму
податку щороку станом на 1 січня і не
пізніше 20 лютого поточного року
подають відповідному контролюючому
органу за місцезнаходженням земельної
ділянки податкову декларацію на
поточний рік за формою, встановленою у
порядку, передбаченому статтею 46 цього
Кодексу, з розбивкою річної суми
рівними частками за місяцями. Подання
такої декларації звільняє від
обов'язку подання щомісячних
декларацій. При поданні першої
декларації (фактичного початку
діяльності як платника плати за землю)
разом з нею подається довідка (витяг)
про розмір нормативної грошової оцінки
земельної ділянки, а надалі така
довідка подається у разі затвердження
нової нормативної грошової оцінки
землі (п. 286.2).

За нововідведені земельні ділянки або
за новоукладеними договорами оренди
землі платник плати за землю подає
податкову декларацію протягом 20
календарних днів місяця, що настає за
звітним.

У разі зміни протягом року об'єкта
та/або бази оподаткування платник
плати за землю подає податкову
декларацію протягом 20 календарних днів
місяця, що настає за місяцем, у якому
відбулися такі зміни (п. 286.4.).

Згідно ст. 287 Податкового кодексу
України податкове зобов'язання щодо
плати за землю, визначене у податковій
декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за податковий період, який дорівнює
календарному місяцю, щомісяця протягом
30 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем податкового
(звітного) місяця (287.3).

Податкове зобов'язання з плати за
землю, визначене у новій звітній
податковій декларації, у тому числі за
нововідведені земельні ділянки,
сплачується власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця (287.4.).

Відповідно до статті 288 Податкового
кодексу України підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування, які
укладають договори оренди землі,
повинні до 1 лютого подавати
контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
переліки орендарів, з якими укладено
договори оренди землі на поточний рік,
та інформувати відповідний
контролюючий орган про укладення
нових, внесення змін до існуючих
договорів оренди землі та їх
розірвання до 1 числа місяця, що настає
за місяцем, у якому відбулися зазначені
зміни (288.1.).

Платником орендної плати є орендар
земельної ділянки (288.2.).

Об'єктом оподаткування є земельна
ділянка, надана в оренду (288.3.).

Розмір та умови внесення орендної
плати встановлюються у договорі оренди
між орендодавцем (власником) і
орендарем (288.4.).

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю Науково -
дослідний і проектний інститут
«Водоочисні технології» зареєстровано
в якості юридичної особи
Сєвєродонецькою міською радою 08.04.2004
року та знаходиться на обліку у
державній податковій інспекції у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області, як
платник податків (а.с. 5,6,8,9).

Відповідача зареєстровано платником
податку на додану вартість, що
підтверджується свідоцтвом № 16631170
(а.с.7).

Як вбачається з державних актів,
відповідач є власником земельних
ділянок площею 0,3504 га та 1,0269 га. 07.06.2006
року між Сєвєродонецькою міською радою
Луганської області та позивачем
укладено договір № 39 оренди землі
(а.с.10-13).

Відповідачем до державної податкової
інспекції у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області за січень 2014 року
було подано податкові декларації з
терміном сплати до 02.03.2014 року :

- з податку на додану вартість
податкову декларацію № від 14.02.2014
року на суму 12956,00 грн.;

- з орендної плати за землю податкову
декларацію № від 20.01.2014 року на
суму 16422,70 грн.;

- з земельного податку податкову
декларацію № від 20.01.2014 року на
суму 4944,64 грн.;

- з авансових внесків з податку на
прибуток приватних підприємств
податкову декларацію № від 04.02.2013
року на суму 12702,00 грн. (а.с.14-21).

Відповідачем не надано суду доказів
(квитанції, платіжних доручень) щодо
сплати податкових зобов'язань
визначених у вищевказаних податкових
деклараціях.

В порушення вимог пункту 57.1 статті 57
Податкового кодексу України
відповідач протягом 10 календарних
днів, що настають за останнім днем
відповідного граничного строку,
самостійно суму податкового
зобов'язання, визначену у податкових
деклараціях, не сплатило, у зв'язку з
чим 03.03.2014 року у підприємства
відповідача виник податковий борг : з
податку на додану вартість у сумі 12956,00
грн., згідно декларації № ; з
орендної плати за землю у сумі 16422,70
грн., згідно декларації № від
20.01.2014 року, з земельного податку у сумі
4944,64 грн., згідно декларації № від
20.01.2014 року; з авансових внесків з
податку на прибуток приватних
підприємств 12702,00 грн., згідно
декларації № від 04.02.2014 року
(а.с.25).

Відповідно до пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
в установлені строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59
Податкового кодексу України податкова
вимога надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання.

На виконання вищезазначених положень
Податкового кодексу України 08.05.2013 року
державною податковою інспекцією у м.
Сєвєродонецьку Головного управління
Міндоходів у Луганській області
відповідачу було вручено податкову
вимогу № 62 від 08.05.2013 року, про що
свідчить корінець податкової вимоги
(а.с.22).

На підставі ст. 89 ПК України активи
платника податків зареєстровано в
Держаному реєстрі обтяжень рухомого
майна, № витягу 41039675 (а.с.23-24).

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України регламентовано, що
контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Пунктами 87.1 та 87.2 статті 87 Податкового
кодексу України визначено, що
джерелами самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів. Джерелами погашення
податкового боргу платника податків є
будь-яке майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Кодексом, а також іншими
законодавчими актами.

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, та продаж
майна платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги та
здійснюється за рішенням суду, яке
направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини
(пункти 95.2 та 95.3 статті 95 Податкового
кодексу України).

Оскільки податкова вимога від 08.05.2013
року № 62 є чинною (доказів про
скасування або відкликання податкової
вимоги суду не надано), суд прийшов до
висновку, що органом доходів і зборів
при зверненні до адміністративного
суду з поданням про стягнення коштів за
податковим боргом з рахунків у банках
дотримані вимоги пункту 95.2 статті 95
Податкового кодексу України.

Внаслідок того, що відповідачем станом
на дату розгляду та вирішення подання
органу доходів і зборів про стягнення
коштів за податковим боргом у
добровільному порядку податковий борг
у розмірі 47025,34 грн. не сплатило, вимоги
органу доходів і зборів про стягнення
коштів в сумі 47025,34 грн. за податковим
боргом з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, визнаються судом
обґрунтованими, доведеними і такими, що
підлягають задоволенню.

Враховуючи вимоги частини 4 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, а також те, що заявник
відповідно до пункту 21 частини 1 статті
5 Закону України від 08 липня 2011 року №
3674-VІ «Про судовий збір» від сплати
судового збору звільнений, судові
витрати у цій справі не підлягають
стягненню з відповідача, оскільки у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 16, 20, 57, 87, 95, 102
Податкового кодексу України, статтями
2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 158-163, 167, 183-3
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання державної податкової
інспекції у м. Сєвєродонецьку
Головного управління Міндоходів у
Луганській області до товариства з
обмеженою відповідальністю науково -
дослідний і проектний інститут
«Водоочисні технології» про стягнення
коштів за податковим боргом у
загальній сумі 47025,34 грн., - задовольнити
повністю.

Стягнути з Товариство з обмеженою
відповідальністю науково-дослідний
проектний інститут «Водоочисні
технології» кошти з рахунків у банках,
обслуговуючих платника податків за
податковим боргом :

з податку на додану вартість у сумі
12956,00 грн. (дванадцять тисяч дев'ятсот
п'ятдесят шість гривень) на користь
Держави Р/р № 0080 код платежу 14010100,
банк ГУДКСУ у Луганській області, МФО
804013, отримувач УК у м. Сєвєродонецьку,
код отримувача 37944909;

з орендної плати за землю у сумі 16422,70
грн. (шістнадцять тисяч чотириста
двадцять дві гривні 70 коп.) на користь
Держави Р/р № 0080 код платежу 13050200,
банк ГУДКСУ у Луганській області, МФО
804013, отримувач УК у м. Сєвєродонецьку,
код отримувача 37944909;

з земельного податку у сумі 4944,64 грн.
(чотири тисячі дев'ятсот сорок чотири
гривні 64 коп.) на користь Держави Р/р №
0080 код платежу 13050100, банк ГУДКСУ у
Луганській області, МФО 804013, отримувач
УК у м. Сєвєродонецьку, код отримувача
37944909;

з авансових внесків з податку на
прибуток приватних підприємств у сумі
12702,00 грн. (дванадцять тисяч сімсот дві
гривні) на користь Держави Р/р №
0080 код платежу 11024000, банк ГУДКСУ у
Луганській області, МФО 804013, отримувач
УК у м. Сєвєродонецьку, код отримувача
37944909.

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Суддя
Т.І. Ковальова