Справа № 821/3787/13-а
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-02-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 р. Справа № 821/3787/13-а

Категорія: 7.1 Головуючий в 1 інстанції:
Гомельчук С.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.

розглянувши у письмовому провадженні у
приміщенні Одеського апеляційного
адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою насіннєвого фермерського
господарства "Руслан" на Постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 06 грудня 2013
року по справі за позовом насіннєвого
фермерського господарства "Руслан" до
державного інспектора Державної
інспекції сільського господарства в
Херсонській області Кравченка
Олександра Вікторовича, Державної
інспекції сільського господарства в
Херсонській області про скасування
припису, -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з
позовом до державного інспектора
Державної інспекції сільського
господарства в Херсонській області
Кравченка Олександра Вікторовича,
Державної інспекції сільського
господарства в Херсонській області
про скасування припису.

Постановою Херсонського
окружного адміністративного суду від 06
грудня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду та прийняти нову
постанову, якою задовольнити його
позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Сторони по справі сповіщались належним
чином про час, дату та місце проведення
судового засідання, однак своїм правом
на участь в розгляді апеляційної
скарги не скористались та у судове
засідання не з'явилися, тому судовий
розгляд справи здійснено в порядку
письмового провадження згідно ч. 3 ст.
122, ст. 197 КАС України.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав:

Частиною 2 ст.19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно частин 1-3 ст.22 Земельного
кодексу України землями
сільськогосподарського призначення
визнаються землі, надані для
виробництва сільськогосподарської
продукції... До земель
сільськогосподарського призначення
належать сільськогосподарські угіддя
(рілля, багаторічні насадження,
сіножаті, пасовища та перелоги)...

Землі сільськогосподарського
призначення передаються у власність та
надаються у користування
сільськогосподарським підприємствам
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Частина 4 ст.22 Земельного кодексу
України, якій кореспондується ст.52
Закону України "Про землеустрій",
визначає, що земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
використовуються відповідно до
розроблених та затверджених в
установленому порядку проектів
землеустрою, що забезпечують
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь і
передбачають заходи з охорони земель.

09 вересня 2013 року, відповідно до
Порядку планування та здійснення
контрольних заходів з питань перевірки
стану дотримання суб'єктами
господарювання вимог земельного
законодавства, затвердженого наказом
Мінагрополітики та продовольства
України від 25 лютого 2013 № 132,
відповідачем-1 проведена планова
перевірка вимог земельного
законодавства НФГ "Руслан", про що
складено акт перевірки. В акті
зазначено, що позивач проводить посів
сільськогосподарських культур без
проекту землеустрою, який забезпечує
еколого-економічне обґрунтування
сівозміни та впорядкування угідь, що є
порушенням вимог ст.22 Земельного
кодексу України.

На підставі акту перевірки, згідно з
п.6.1 Положення про державну інспекцію
сільського господарства в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затвердженого наказом
Мінагрополітики та продовольства
України від 23 грудня 2011 року № 770,
відповідачем-1 складено припис № 000294
від 09 вересня 2013 року про усунення
порушень вимог земельного
законодавства.

Згідно довідки відділу
Держземагенства у Великолепетиському
районі Херсонської області за
позивачем обліковується загальна
площа 1095,27 га землі, в тому числі 148,76 га,
переданих господарству в оренду
громадянами Великолепетиської
селищної ради для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
(реєстраційна справа 2005 року).

Крім того, господарство має власну
землю та орендує 216,6 га на території
Заводівської сільської ради
Горностаївського району.

Основною метою діяльності НФГ "Руслан",
згідно статуту, є господарська
діяльність, спрямована на виробництво
сільськогосподарської продукції з
використанням земельних ділянок,
наданих для цих цілей, а також
переробка, зберігання, транспортування
і реалізація виробленої їм
сільськогосподарської продукції.

Фактично позивач використовує землю
сільськогосподарського призначення
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що позивачем в суді першої інстанції не
заперечувалося.

Використовуючи земельну ділянку без
проекту землеустрою, позивач порушує
вимоги ч.4 ст.22 Земельного кодексу
України.

Що стосується доводів позивача про те,
що при складанні припису відповідач-1
не з"ясував питання складу земель НФГ
"Руслан", як земель фермерського
господарства, та не врахував той факт,
що землі сільськогосподарського
призначення у своєму складі мають
самостійні підрозділи, слід зазначити
наступне:

Відповідно до ст.31 Земельного кодексу
України, ст.12 Закону України "Про
фермерське господарство" землі
фермерського господарства можуть
складатися із:

а) земельної ділянки, що належить на
праві власності фермерському
господарству як юридичній особі;

б) земельних ділянок, що належать
громадянам - членам фермерського
господарства на праві приватної
власності;

в) земельної ділянки, що
використовується фермерським
господарством на умовах оренди.

Стаття 31 входить до глави 5 Земельного
кодексу України - землі
сільськогосподарського призначення.
Як зазначалося вище, землі
сільськогосподарського призначення
надаються у власність та передаються у
користування сільськогосподарським
підприємствам для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Саме для цих цілей використовується
земля позивачем.

Класифікація видів цільового
призначення земель, що затверджена
наказом Державного комітету України із
земельних ресурсів від 23 липня 2010 року
№ 548, на яку посилається позивач,
визначає тільки код та цільове
призначення земель і застосовується
для забезпечення обліку земельних
ділянок і формування звітності із
земельних ресурсів, а також визначає
поділ земель на окремі види цільового
призначення земель, які
характеризуються власним правовим
режимом, екосистемними функціями,
видом господарської діяльності, типами
забудови, типами особливо цінних
об'єктів.

Згідно з Класифікацією землі для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
для ведення фермерського господарства
та ін. розміщені в одній секції "А", код
розділу КВЕД -"01" і відносяться до
земель сільськогосподарського
призначення.

Таким чином, припис відповідача-1 № 000294
від 09 вересня 2013 року про усунення
порушень вимог земельного
законодавства складено обґрунтовано, а
вимоги позивача безпідставні і
задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу насіннєвого
фермерського господарства "Руслан", -
залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 06 грудня 2013
року по справі № 821/3787/13-а, - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль