Справа № 813/7476/13-а
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
про закриття провадження у справі
Справа № 813/7476/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
Головуючого - судді:
за участю секретаря судового
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача Копко І.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні клопотання представника
відповідача про закриття провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_3 до управління Служби Безпеки
України у Львівській області, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Апеляційного
суду Чернівецької області про
зобов'язання до вчинення дій, -
до провадження Львівського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява ОСОБА_3 до управління
Служби безпеки України у Львівській
області, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
Апеляційного суду Чернівецької
області, в якій позивач просив:
- зобов'язати УСБУ у Львівській
області ознайомити ОСОБА_3 з публічною
інформацією, розміщеною в Постановах
апеляційного суду Чернівецької
області від 27.03.2008 року № 45 цт та від
16.09.2008 року № 229 цт щодо
оперативно-розшукової діяльності
стосовно позивача шляхом надання
належно засвідчених копій цих
- зобов'язати УСБУ у Львівській
області ознайомити ОСОБА_3 з
інформацією про оперативно-розшукову
діяльність стосовно нього, на яку було
надано дозволи Апеляційним судом
Чернівецької області, яка розміщена в
листах начальника УСБУ у Львівській
області прокурору Львівської області
від 28.03.2008 року № 62/14/1-1269 та від 17.09.2008
року № 62/14/2-3442 шляхом надання належно
завірених копій таких листів.
В подальшому, позивач позовні вимоги
уточнив про що 11.11.2013 року подав заяву
про зміну позовних вимог. Згідно з
уточненими позовними вимогами позивач
- зобов'язати УСБУ у Львівській
області ознайомити ОСОБА_3 з
оприлюдненою публічною інформацією,
розміщеною в Постановах апеляційного
суду Чернівецької області від 27.03.2008
року № 45 ЦТ та від 16.09.2008 року № 229 ЦТ,
щодо оперативно-розшукової діяльності
стосовно позивача шляхом надання
належно засвідчених копій цих постанов
з розміщеною в них інформацією, доступ
до якої необмежений;
- зобов'язати УСБУ у Львівській
області ознайомити ОСОБА_3 з
оприлюдненою інформацією про
оперативно-розшукову діяльність
стосовно нього, на яку було надано
дозволи Апеляційним судом
Чернівецької області, яка розміщена в
листах начальника УСБУ у Львівській
області прокурору Львівської області
від 28.03.2008 року № 62/14/1-1269 та від 17.09.2008
року № 62/14/2-3442 шляхом надання належно
завірених копій таких листів, в яких
міститься інформація, доступ до якої
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що у 2008 році
співробітниками СБУ у Львівській
області проведено стосовно нього
оперативно-технічні заходи. Дозвіл на
проведення оперативно-технічних
заходів стосовно ОСОБА_3 надавався
Апеляційним судом Чернівецької
області, зокрема, постановою від 27.03.2008
року № 45 ЦТ та постановою від 16.09.2008
року № 229 ЦТ.
Зазначив, що 29.10.2010 року Апеляційним
судом Чернівецької області знищено
матеріали оперативних справ щодо
надання дозволів на проведення
оперативно-розшукових заходів
Разом з тим, продовжує позивач, у 2011
році Апеляційним судом Чернівецької
області в особі його голови,
оприлюднено зміст Постанов № 45 ЦТ від
27.03.2008 року та № 229 ЦТ від 16.09.2008 року.
Враховуючи те, що у провадженні
Апеляційного суду Чернівецької
області відсутні оперативні матеріали
щодо надання дозволів на проведення
оперативно-розшукових заходів
стосовно ОСОБА_3, позивач 03.07.2013 року
звернувся до начальника УСБУ у
Львівській області із заявою про
надання йому копій постанов № 45 ЦТ від
27.03.2008 року та № 229 ЦТ від 16.09.2008 року.
Окрім цього, позивач також просив
надати йому копії листів начальника
УСБУ у Львівській області адресованого
прокурору Львівської області №
62/14/2-3-438/13 від 23.07.2013 року та № 62/14/2-3-488/13
від 02.08.2013 року.
У відповідь на звернення позивача,
відповідач вказав на те, що постанови №
45 ЦТ від 27.03.2008 року та № 229 ЦТ від 16.09.2008
року містять гриф «цілком таємно»,
листи за № 62/14/2-3-438/13 від 23.07.2013 року та
№ 62/14/2-3-488/13 від 02.08.2013 року містять
службову інформацію з обмеженим
доступом, а з огляду на те, що у позивача
відсутній відповідний допуск до
відомостей, що становлять таємницю,
відповідач відмовив позивачу у наданні
вказаних вище документів.
Позивач зазначає, що у відповідності до
п.7 ст.6 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» обмеженню
доступу підлягає інформація, а не
документ. Якщо документ містить
інформацію з обмеженим доступом для
ознайомлення надається інформація,
доступ до якої необмежений. За таких
обставин, на думку позивача, відповідач
зобов'язаний був надати для
ознайомлення документи, в яких
міститься інформація, доступ до якої
В судовому засіданні представник
відповідача заявив клопотання про
закриття провадження посилаючись на
те, що у відповідності до п.2 ч.3 ст.17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративного
суду не поширюється на спори, що
належить вирішувати в порядку
кримінального судочинства. Так як,
постанови № 45 ЦТ від 27.03.2008 року та № 229
ЦТ від 16.09.2008 року містяться в
оперативно-розшуковій справі,
заведеній 19.03.2008 року стосовно ОСОБА_3
та стосуються правового порядку
проведення та здійснення
оперативно-розшукової діяльності по
розкриттю протиправної діяльності,
тобто відносин кримінального
процесуального характеру. Вказав, що
порядок врегулювання таких
правовідносин регулюється
спеціальними законами, а саме: Законом
України «Про оперативно-розшукову
діяльність», Законом України «Про
державну таємницю», Кримінальним
Кодексом України та Кримінально
процесуальним Кодексом України.
Представник позивача у судовому
засіданні заперечив щодо клопотання
представника відповідача про закриття
провадження у справі. Вказав, що
предметом цього спору є зобов'язання
відповідача вчинити певні дії, а саме
надати для ознайомлення документи, в
яких міститься інформація, доступ до
якої необмежений. Зазначив, що порядок
ознайомлення із такими документами
визначений Законом України «Про доступ
до публічної інформації», а, відтак, на
такий спір поширюється юрисдикція
адміністративного судочинства.
Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - Апеляційний суд
Чернівецької області явки
уповноваженого представника судове
засідання не забезпечив повторно, хоча
належним чином був повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи.
При вирішенні клопотання представника
відповідача про закриття провадження у
справі, суд виходив з наступного.
Як слідує з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, спірні
відносини між позивачем та
відповідачем виникли з приводу
ненадання відповідачем інформації,
доступ до якої необмежений, яка є в
постановах про надання дозволів на
проведення оперативно-технічних
заходів щодо ОСОБА_3 та знаходяться в
матеріалах оперативно-розшукової
справи.

З огляду на норму ч. 2 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Положеннями п. 2 ч. 3 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів не
поширюється на публічно-правові
справи, що належить вирішувати в
порядку кримінального судочинства.

В Рішенні Конституційного Суду України
N 6-рп/2001 від 23.05.2001 зазначено, що
кримінальне судочинство - це
врегульований нормами
Кримінально-процесуального кодексу
України порядок діяльності органів
дізнання, попереднього слідства,
прокуратури і суду (судді) щодо
порушення, розслідування, розгляду і
вирішення кримінальних справ, а також
діяльність інших учасників
кримінального процесу - підозрюваних,
обвинувачених, підсудних, потерпілих,
цивільних позивачів і відповідачів, їх
представників та інших осіб з метою
захисту своїх конституційних прав,
свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може
бути надійним без надання їй
можливості оскаржити до суду окремі
процесуальні акти, дії чи
бездіяльність органів дізнання,
попереднього слідства, прокуратури і
суду. Але таке оскарження може
здійснюватись у порядку, встановленому
Кримінально-процесуальним кодексом
України, оскільки діяльність вказаних
вище посадових осіб має свої
особливості і не належить до
управлінської сфери.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
оперативно-розшукову діяльність»,
завданням оперативно-розшукової
діяльності є пошук і фіксація
фактичних даних про протиправні діяння
окремих осіб та груп, відповідальність
за які передбачена Кримінальним
кодексом України,
розвідувально-підривну діяльність
спеціальних служб іноземних держав та
організацій з метою припинення
правопорушень та в інтересах
кримінального судочинства, а також
отримання інформації в інтересах
безпеки громадян, суспільства і
держави.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
оперативно-розшукову діяльність»,
оперативно-розшукова діяльність - це
система гласних і негласних пошукових,
розвідувальних та контррозвідувальних
заходів, що здійснюються із
застосуванням оперативних та
оперативно-технічних засобів.

Статтею 3 Закону України «Про
оперативно-розшукову діяльність»
передбачено, що правову основу
оперативно-розшукової діяльності
становлять Конституція України, цей
Закон, Кримінальний та
Кримінально-процесуальний кодекси
України, закони України про
прокуратуру, міліцію, Службу безпеки,
Державну прикордонну службу України,
Державну кримінально-виконавчу службу
України, державну охорону органів
державної влади України та посадових
осіб, статус суддів, забезпечення
безпеки осіб, які беруть участь у
кримінальному судочинстві, державний
захист працівників суду і
правоохоронних органів, інші
законодавчі акти та міжнародно-правові
угоди і договори, учасником яких є
Україна.

У відповідності до ст.65
Кримінально-процесуального Кодексу
України (чинного, в редакції на момент
виникнення спірних відносин) доказами
в кримінальній справі є всякі фактичні
дані, на підставі яких у визначеному
законом порядку орган дізнання,
слідчий і суд встановлюють наявність
або відсутність суспільно
небезпечного діяння, винність особи,
яка вчинила це діяння, та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються: показаннями
свідка, показаннями потерпілого,
показаннями підозрюваного,
показаннями обвинуваченого, висновком
експерта, речовими доказами,
протоколами слідчих і судових дій,
протоколами з відповідними додатками,
складеними уповноваженими органами за
результатами оперативно-розшукових
заходів, та іншими документами.

Частиною 5 ст.97
Кримінально-процесуального Кодексу
України передбачено, що заява або
повідомлення про злочини до порушення
кримінальної справи можуть бути
перевірені шляхом проведення
оперативно-розшукової діяльності.
Проведення визначених у законодавчих
актах України окремих
оперативно-розшукових заходів
проводиться з дозволу суду за
погодженим з прокурором поданням
керівника відповідного оперативного
підрозділу або його заступника.
Постанова судді про надання такого
дозволу виноситься і на неї може бути
принесена апеляція з додержанням
порядку і у випадках, передбачених
статтями 177, 178 і 190
Кримінально-процесуального Кодексу
України.

З аналізу наведених норм випливає, що
постанова судді щодо надання дозволу
на проведення окремих
оперативно-розшукових заходів
виноситься в межах оперативно-
розшукової діяльності чи справи, яка
спрямована на пошук та фіксацію
фактичних даних про протиправні діяння
окремих осіб, відповідальність за які
передбачена Кримінальним кодексом
України та які можуть бути
використанні як докази у кримінальній
справі.

Враховуючи те, що позивачем по суті
оскаржуються дії УСБУ у Львівській
області щодо ненадання документів, в
яких міститься інформація про надання
дозволів на проведення
оперативно-розшукових заходів щодо
позивача, та містяться в
оперативно-розшуковій справі, суд
вважає, що такі вимоги пов'язані із
захистом прав особи в кримінальному
судочинстві.

Таким чином, спірні правовідносини, не
є управлінськими, що в свою чергу
виключає можливість розгляду поданого
позивачем позову в порядку
адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд вважає
клопотання представника відповідача
підставним та таким, що підлягає до
задоволення, а провадження у справі -
закриттю.

Щодо розподілу судових витрат, суд
вважає, що сплачену суму судового збору
слід повернути позивачу, з огляду на
таке.

У відповідності до ст. 7 Закону України
«Про судовий збір», сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду, зокрема, в разі закриття
провадження у справі.

Позивачем ОСОБА_3 при зверненні до суду
сплачений судовий збір в розмірі 34,41
грн, на підтвердження чого подано
квитанцію № 144 від 25.09.2013 року (а.с.14).

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про наявність підстав для
повернення позивачу сплачену суму
судового збору.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя,-

УХВАЛИВ:

клопотання представника відповідача -
задовольнити.

Закрити провадження у
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_3 до управління Служби Безпеки
України у Львівській області, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Апеляційного
суду Чернівецької області про
зобов'язання до вчинення дій.

Повернути ОСОБА_3 сплачену суму
судового збору в розмірі 34 (тридцять
чотири) грн 41 коп.

Роз'яснити позивачу, що повторне
звернення з тією самою позовною заявою
не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали.
Якщо ухвалу було постановлено в
письмовому провадженні або без виклику
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили в
строк та в порядку, визначеному ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст ухвали виготовлений 03.03.2014
року.

Суддя
Мричко Н.І.