Справа № 5527/10
Суддя: Юхименко О.В.
Дата ухвалення: 2012-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" вересня 2012 р. справа № А27/43-08

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Юхименка О.В.

суддів: Мельника В.В.
Нагорної Л.М.

за участю секретаря судового
засідання: Бембінек Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Новомосковської
об'єднаної Державної податкової
інспекції

Дніпропетровській
області Державної податкової служби,

на постанову господарського
суду Дніпропетровської області

від 08 грудня 2009 року

у справі № А27/43-08

за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності -

Фізичної особи
ОСОБА_2

АДРЕСА_1;

до відповідача Новомосковської
об'єднаної Державної податкової
інспекції

Дніпропетровській
області Державної податкової служби,

вул. М. Головко, 30,
м. Новомосковськ Дніпропетровської
області, 51200;

про скасування акта, -

встановив: Суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_2 подано позов до
Новомосковської об'єднаної Державної
податкової інспекції
Дніпропетровській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 14.11.2007р. №№
/2 та /2.

Господарський суд Дніпропетровської
області (суддя Татарчук В.О.) своєю
постановою від 08 грудня 2009 року позов
задовольнив.

Постанова суду мотивована тим, що
послуги з перевезення надавались
Позивачем у той період, коли він був
платником єдиного податку; на кошти,
отримані за ці послуги після
реєстрації СПД платником ПДВ
відповідні податкові зобов'язання не
нараховуються.

Крім того, в силу підпункту 5.1.13 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 3 квітня 1997 року N 168/97-ВР
(168/97-ВР), є звільненими від
оподаткування операції перевезення
осіб пасажирським транспортом (крім
таксомоторів) у межах населеного
пункту, тарифи на які регулюються
органом місцевого самоврядування
відповідно до його компетенції,
визначеної законом.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим актом, у поданій апеляційній
скарзі Державна податкова інспекція,
Відповідач, вказує на порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається
відсутність документів, які б
підтверджували надання послуг у той
період, коли підприємець був платником
єдиного податку.

Крім того, в силу підпункту 5.1.13 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 3 квітня 1997 року N 168/97-ВР
(168/97-ВР) звільняються від оподаткування
операції з перевезення пасажирів,
тарифи на які встановлюються органом
місцевого самоврядування відповідно
до його компетенції.

У спірному випадку тарифи є
погодженими, а не регульованими.

Відповідно, надані Суб'єктом
підприємницької діяльності послуги не
є звільненими від оподаткування.

Просить постанову господарського суду
скасувати та ухвалити нове рішення. У
позові відмовити.

Судовий розгляд адміністративної
справи здійснювався з повним
фіксуванням судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Обставини справи: як з'ясовано судом
першої інстанції, уповноваженими
фахівцями держподаткінспекції
проведена виїзна планова
документальна перевірка
фінансово-господарської діяльності
Суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.2004р. по 31.03.2007р.

За результатами перевірки складений
акт № 224/171/НОМЕР_1.

В Акті перевірки вчинено записи про
порушення:

підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 3 квітня 1997 року N 168/97-ВР
(168/97-ВР) - Суб'єктом підприємницької
діяльності занижено загальну суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в результаті не
включення до складу податкових
зобов'язань обсягу поставки в сумі
42.886,00 грн.;

підпункту 5.1.13 пункту 5.1 статті 5,
підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 3 квітня 1997 року N 168/97-ВР
(168/97-ВР) - Суб'єктом підприємницької
діяльності занижено загальну суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в результаті
віднесення до операцій, що звільнені
від оподаткування, послуг з
перевезення пасажирів на автобусних
маршрутах загального користування.

На підставі Акту перевірки, та в
результаті апеляційного узгодження
податкового зобов'язання, в порядку,
визначеному пунктом 5.2 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від 21
грудня 2000 року N 2181-III (2181-14), керівником
контролюючого органу 14 листопада 2007
року прийнято податкові
повідомлення-рішення №№ /2 та
/2.

Згідно з підпунктом 4.2.2 б) пункту 4.2
статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21 грудня 2000 року
N 2181-III, Суб'єкту підприємницької
діяльності ОСОБА_2 визначено суму
податкового зобов'язання за платежем
, податок на додану вартість, у
розмірах:

14.452,00 грн. основного платежу та 21.835,00
грн. штрафні (фінансові) санкції;

28.878,00 грн. основного платежу та 680,00 грн.
штрафні (фінансові) санкції;

відповідно.

Скасування податкових
повідомлень-рішень було предметом
судового позову.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при винесені оскарженої
постанови, виходить з наступного.

Як з'ясовано судом першої інстанції,
Суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_2 надавались замовникам
автотранспортні послуги у періоді,
коли останній здійснював діяльність за
спрощеною системою оподаткування.

Отже, послуги з перевезення надавались
Позивачем у той період, коли він був
платником єдиного податку; на кошти,
отримані за ці послуги після
реєстрації СПД платником ПДВ
відповідні податкові зобов'язання не
нараховуються.

Іншого заявником апеляційної скарги не
доведено. Висновки Акту спростовуються
судово-економічною експертизою, яка
проведена Дніпропетровським НДІСЕ.

За позицією заявника апеляційної
скарги, про що зазначено вище, Суб'єктом
підприємницької діяльності занижено
загальну суму податкового зобов'язання
з податку на додану вартість з послуг
перевезення пасажирів на автобусних
маршрутах загального користування,
тарифи на які погоджені, а не
встановлені органом місцевого
самоврядування.

Суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_2, стосовно чого спору між
сторонами немає, надавались послуги з
перевезення пасажирів на автобусних
маршрутах загального користування.

У відповідності з підпунктом 5.1.13
Закону (168/97-ВР) звільняються від
оподаткування операції з надання
послуг з перевезення осіб пасажирським
транспортом (крім таксомоторів) у межах
населеного пункту, тарифи на які
регулюються органом місцевого
самоврядування відповідно до його
компетенції, визначеної законом.

Тобто, не встановлюються чи
погоджуються, а саме регулюються.
Функція регулювання детермінується
нормативністю - тобто, функція
регулювання пов'язана із широко
використовуваним терміном
«управління».

Встановлення тарифів на транспортні
послуги належить до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад.

Операції з перевезення осіб
пасажирським транспортом, в силу
підпункту 5.1.13 Закону України «Про
податок на додану вартість» від 3
квітня 1997 року N 168/97-ВР (168/97-ВР), є
звільненими від оподаткування.

В межах апеляційної скарги підстави
для скасування або зміни рішення суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 55, ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И В

Здійснити заміну Сторони - Відповідача
у справі, його правонаступником -
Новомосковська об'єднана Державна
податкова інспекція Дніпропетровській
області Державної податкової служби.

Апеляційну скаргу Новомосковської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Дніпропетровській області
Державної податкової служби залишити
без задоволення.

Постанову господарського суду
Дніпропетровської області від 08 грудня
2009 року у справі № А27/43-08 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга подається
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції у порядку та
у строки, визначені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
О.В. Юхименко

Суддя:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна