Справа № 801/7841/13-а
Суддя: Кукта Максим Валерійович
Дата ухвалення: 2014-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

Справа № 801/7841/13-а

18.02.14 м. Севастополь

Севастопольський
апеляційний адміністративний суд у
складі колегії суддів:

головуючого судді Кукти М.В.,

суддів Єланської О.Е. ,

Кучерука О.В.

секретар судового засідання
Єрохіна Д.Д.

за участю сторін:

представник відповідача, Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Сімферополь АР
Крим- Халілова Ельвіна Ікрамовна,
довіреність № 06-22 від 09.01.14

представник позивача, Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м.Сімферополя АР Крим- не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином та
своєчасно, про причину неявки суд не
повідомив,

розглянувши апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Сімферополь АР
Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим (суддя Петренко В.В. )
від 19.12.13 по справі № 801/7841/13-а

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в Київському районі
м.Сімферополя АР Крим (вул. Київська,
125-б,Сімферополь,Автономна Республіка
Крим,95034)

до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Сімферополь АР Крим (вул. Крилова,
7,Сімферополь,Автономна Республіка
Крим,95000)

про стягнення заборгованості у сумі
650,64грн,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 19.12.13 позовні
вимоги задоволені частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Сімферополь
(95051, АР Крим, м. Сімферополь,
Євпаторійське шосе/вул. кім, 69/56, МФО
824026, ОКПО 2587160) на користь Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м.Сімферополя Автономної
Республіки Крим суми не відшкодованих
витрат на виплату пенсії з
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві ОСОБА_3 за
червень 2013 року в розмірі 144,26грн. та
1,14грн. витрат на доставку основного
розміру пенсії.

В інший частині позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з даною постановою суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
19.12.13 та прийняти нове рішення, яким у
задоволені адміністративного позову
відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Представник відповідача у
судовому засіданні 18.02.2014 підтримав
апеляційну скаргу з підстав,
викладених у ній.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про день, час і
місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Згідно ч.4 статті 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Вислухавши представника відповідача,
вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
правову оцінку обставин у справі та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач та відповідач за червень 2013
року підписали акт щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (а.с.16).

У зв'язку з виникненням неузгодженості
між розрахунками УПФУ в Київському
районі м. Сімферополя АР Крим та
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Сімферополь АР
Крим до акту та списку осіб, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, була складена таблиця
розбіжностей, які не прийняті
відповідачем до заліку (а.с.17).

Розбіжності в розмірі виникли в сумі
650,64 грн., у тому числі, в результаті
незгоди відповідача відшкодовувати
виплату пенсії ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_3 у основного розміру
пенсії та витрати на виплату та
доставку пенсій, що підтверджується
списками осіб, яким призначені пенсії з
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії в
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання в Київському районі м.
Сімферополя АР Крим, не прийнятих до
заліку за червень 2013 року.

Підставою для нарахування та виплати
пенсії ОСОБА_4, зокрема, є витяг з акту
огляду у МСЕК від 14.08.1985 року(а.с.113).
Проте за результатами дослідження
копій документів у судовому засіданні
було встановлено, що у витязі з акту
огляду у МСЕК від 14.08.1985р. вказано, що
інвалідність встановлена ОСОБА_4
(по-батькові відсутнє). Тобто дані про
особу, якій виплачується пенсія не
співпадають з даними особи, якій
встановлена інвалідність, що свідчить
про відсутність підстав для виплати
пенсії вказаній особі.

Підставою для нарахування та виплати
пенсії ОСОБА_5 зокрема, є акт про
нещасний випадок на виробництві від
04.10.1984р. (а.с.123) та витяг з акту огляду у
МСЕК №159004(а.с.120). Проте за результатами
дослідження копій документів у
судовому засіданні було встановлено,
що у акті про нещасний випадок
потерпілим вказаний ОСОБА_5, а
інвалідність встановлена ОСОБА_5
(по-батькові відсутнє). Тобто дані про
особу, якій виплачується пенсія не
співпадають з даними особи, з якою
стався нещасний випадок і якій
встановлена інвалідність, що свідчить
про відсутність підстав для виплати
пенсії вказаній особі. Крім того, дані
паспорта вказаної особи (а.с.118) не
відповідають даним вказаним в довідки
про надання ідентифікаційного номеру
(а.с. 119).

Підставою для нарахування та виплати
пенсії ОСОБА_6, зокрема, є акт про
нещасний випадок на виробництві від
13.12.1980р.(а.с.89) та витяг з акту огляду у
МСЕК(а.с.88). Проте за результатами
дослідження копій документів у
судовому засіданні було встановлено,
що у акті про нещасний випадок
потерпілим вказаний ОСОБА_9, а
інвалідність встановлена ОСОБА_9. Тобто
дані про особу, якій виплачується
пенсія не співпадають з даними особи, з
якою стався нещасний випадок і якій
встановлена інвалідність, що свідчить
про відсутність підстав для виплати
пенсії вказаній особі.

Підставою для нарахування та виплати
пенсії ОСОБА_7, зокрема, є витяг з акту
огляду у МСЕК (а.с.103) та акту №1 про
нещасний випадок(а.с.105). Проте за
результатами дослідження копій
документів у судовому засіданні було
встановлено, що у акті про нещасний
випадок потерпілим вказаний ОСОБА_7, а
інвалідність встановлена ОСОБА_7
(по-батькові відсутнє). Тобто дані про
особу, якій виплачується пенсія не
співпадають з даними особи, якій
встановлена інвалідність, що свідчить
про відсутність підстав для виплати
пенсії вказаній особі.

Неприйняті до заліку витрати на
виплату пенсій ОСОБА_3 не були включені
відповідачем до акту щомісячної звірки
у зв'язку з тим, що у відповідача
відсутня особова справа потерпілого,
що є підставою для відмови у розумінні
ч.2 ст.7 Закону України "Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві й професійному
захворюванні, які спричинили втрату
працездатності".

Згідно зі статтею 25 основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР одним із видів соціальних
послуг і матеріального забезпечення,
які надаються за таким страхуванням, є
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, що включає, зокрема,
пенсію по інвалідності, яка настала з
таких причин.

Частиною четвертою статті 26 вказаного
законодавчого акту встановлено, що в
разі, коли після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася така
особа. При цьому неналежний страховик
має право звернутися до належного щодо
відшкодування понесених ним витрат.

У пункті 2 статті 7 "Прикінцеві
положення" Закону України від 22 лютого
2001 року №2272-ІІІ "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", встановлено, що Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України сплачує страхові
виплати і надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали йому в
установленому порядку документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку. Потерпілі, документи яких не
були передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати і соціальні
послуги від свого роботодавця,
Пенсійного фонду України та Фонду
соціального страхування України. При
цьому кошти, виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом у
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною другою статті 24 Закону
України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІУ
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності"також передбачено: якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований; при цьому зазначений
страховик має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Дія зазначеного закону поширюється на
осіб, які працювали на умовах трудового
договору (контракту) на підприємствах,
в установах, організаціях, незалежно
від їх форм власності та
господарювання, у фізичних осіб, на
осіб, які забезпечують себе роботою
самостійно, та на громадян -суб'єктів
підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності"особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому, право на таке забезпечення,
встановлене в Україні, не залежить від
того, в якій із колишніх республік СРСР
стався нещасний випадок на виробництві
із застрахованою особою або виникло
професійне захворювання, пов'язане з
виконанням нею трудових обов'язків.

У пункті "а"статті 27 закону України від
05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про
пенсійне забезпечення"передбачено, що
громадянам України -переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
призначаються незалежно від стажу
роботи.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІ
"Прикінцеві положення"Закону № 1105-ХІУ
Фондом провадяться відшкодування
шкоди, медична, професійна та соціальна
реабілітація також зазначеним у статті
8 цього закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
такі страхові виплати і соціальні
послуги (абзац 2); уся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, яким до набрання чинності
зазначеним Законом підприємства,
установи й організації не відшкодували
матеріальної та моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами й організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -Фондом
(абзац третій).

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей матеріальну і моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
того, чи сплачували Фонду страхові
платежі підприємства, які ліквідовано
та на яких було ушкоджено здоров'я
потерпілого.

Як зазначено в абзаці сьомому того
самого пункту, Фонд є правонаступником
державного, галузевих та регіональних
фондів охорони праці, передбачених
статтею 21 Закону України від 14 жовтня
1992 року № 2694-ХІІ "про охорону праці", які
ліквідуються.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності незалежних держав у
галузі пенсійного забезпечення,
підписаної в місті Москві 13 березня 1992
року, пенсійне забезпечення громадян
держав-учасниць цієї Угоди та членів їх
сімей здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають.

У статті 3 зазначеної Угоди
встановлено, що всі витрати, пов'язані
зі здійсненням пенсійного
забезпечення за Угодою, несе держава,
яка його надає. За змістом наведеної
норми взаємні розрахунки між державами
можуть провадитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Викладене свідчить про те, що
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, котра
стала інвалідом внаслідок нещасного
випадку на виробництві на території
колишніх республік СРСР, є Фонд. Він
також має відшкодовувати витрати в
разі виплати такої пенсії органами
Пенсійного фонду України.

Механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному Фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності"( крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків визначено
Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
Постановою Правління Пенсійного фонду
України, Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04 березня 2003
року № 5-4/4, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 року за № 376/7697.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що
органи Пенсійного фонду України
щомісячно, до 10-го числа місяця,
наступного за звітним, на підставі
списку осіб, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та списку померлих осіб і
осіб, знятих з обліку із інших причин,
які отримували пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, проводять з Відділеннями
Виконавчої Дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у районах та у
містах обласного значення звірку
витрат за особовими справами
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, у якому визначають
загальну суму витрат, що підлягає
відшкодуванню, та до 15 числа місяця,
наступного за звітним подають його
відповідно Головним управлінням
Пенсійного фонду України в АР Крим,
областях, містах Києві та Севастополі і
Управлінням Виконавчої Дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в АР Крим,
областях, містах Києві та Севастополі.

Пунктами 6 та 7 Порядку визначено, що
Головні управління Пенсійного фонду
України та Управління Виконавчої
Дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань на підставі акту
щомісячної звірки витрат за особовими
справами потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, узагальнюють і
узгоджують довідку про відшкодування
Фондом відповідних витрат.

Таким чином, відповідач повинен
відшкодувати позивачу суму основного
розміру пенсії ОСОБА_3 за червень 2013
року в розмірі 144,26грн. та 1,14грн. витрат
на доставку основного розміру пенсії,
що підтверджується розрахунком суми
позовних вимог (а.с.5), тому позовні
вимоги в цій частині підлягають
задоволенню.

Що стосується відшкодування державної
адресної допомоги ОСОБА_5 у сумі 41,80грн.,
то судова колегія зазначає наступне.

Виплата пенсій, відповідно до статті 8
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 року
здійснюється з коштів Пенсійного фонду
України, який формується за рахунок
коштів, що відраховуються
підприємствами і організаціями (в тому
числі й тими, що використовують працю
громадян за угодами цивільно-правового
характеру) на заходи соціального
страхування за тарифами,
диференційованими залежно від
небезпечності, шкідливості, тяжкості
робіт та стану інших умов праці,
страхових внесків громадян, які
займаються підприємницькою
діяльністю, обов'язкових страхових
внесків громадян, а також коштів
державного бюджету України.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003
року непрацездатні громадяни крім
пенсійних виплат із системи пенсійного
забезпечення мають право отримувати
доплати, надбавки та підвищення до
зазначених виплат, додаткову пенсію в
порядку та за рахунок коштів,
визначених законодавством.

Так, відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 26.03.2008 року №265
"Деякі питання пенсійного забезпечення
громадян" у п. 2 установлено, що у разі,
коли щомісячний розмір пенсійних
виплат, державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

Але, відповідно до ч. 3 статті 30 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" № 1058-IV
від 09.07.2003 року пенсія по інвалідності
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, яка
виплачується Пенсійним фондом України
замість відповідача, призначається
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

При цьому до страхових виплат,
передбачених Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" адресна допомога,
визначена Постановою КМУ від 26.03.2008
року № 265 не включається.

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що дія Постанови КМУ від
26.03.2008 року №265 не розповсюджується на
відповідача та на правовідносини між
органами Пенсійного фонду та Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в частині
відшкодування витрат з виплати
адресної допомоги, оскільки такі
додаткові державні гарантії
громадянам передбачені лише Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", який
визначає обов'язки саме органів
Пенсійного фонду України.

Тобто, щомісячна державна адресна
допомога є самостійним видом пенсійних
виплат та виплачуються пенсіонеру
окрім інших видів виплат.

Таким чином, відсутні як правові
підстави, так і порядок відшкодування
відповідачем суми адресної допомоги
ОСОБА_5 у сумі 41,80грн.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
згідно ст.86 цього Кодексу, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Доводи апеляційної скарги
зазначених висновків суду не
спростовують і не дають підстав для
висновку, що судом першої інстанції при
розгляді справи порушено норми чинного
законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла до
висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи, рішення суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування судового рішення не
вбачається.

Керуючись статтями 195, 198, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Сімферополь АР
Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 19.12.13 по справі №
801/7841/13-а - залишити без задоволення.

2. Постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 19.12.13 по справі №
801/7841/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення згідно з частиною п'ятою
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку
статті 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з якою
касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, а в разі
складення ухвали в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення ухвали в повному
обсязі.

Повний текст судового рішення
виготовлений 24 лютого 2014 р.

Головуючий суддя підпис
М.В. Кукта

Судді підпис
О.Е.Єланська

підпис О.В.Кучерук

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
М.В. Кукта