Справа № 823/3074/13-а
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Гарань С.М.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

26 лютого 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання:
Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Звенигородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області на
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 21 жовтня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Астра-Бразерс» до
Звенигородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області про визнання нечинними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Астра-Бразерс»
звернулось до суду з позовом до
Катеринопільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області, в якому, з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, ставить питання про
скасування податкових повідомлень
рішень Катеринопільської ОДПІ від
01.07.2013р. № та №.

В подальшому, в зв'язку з
реорганізацією податкового органу,
ухвалою суду від 02.10.2013р. було здійснено
заміну неналежного відповідача -
«Катеринопільську об'єднану державну
податкову інспекцію Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області» на належного -
«Звенигородську об'єднану державну
податкову інспекцію Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області» (надалі - Звенигородська ОДПІ).

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 21 жовтня 2013
року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
до Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалене у
справі судове рішення скасувати та
постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з`явились у судове
засідання, перевіривши за матеріалами
справи наведені у апеляційній скарзі
доводи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ДПІ проведено позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Астра-Бразерс» з питань
дотримання податкового законодавства
за період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р. при
здійсненні операцій з придбання
товарів, робіт (послуг) у ТОВ «Альтман
Груп», ТОВ «ВАД Технолоджі Груп», ТОВ
«Ей-Лат-Трейд», ТОВ «Конкорд Ексім», ТОВ
«Трейдтех», ТОВ «Стім-А», за
результатами якої складено акт від
12.06.2013р. №134/22-017/32081316 (том №1, а.с.17-35).

На підставі акту перевірки від 12.06.2013р.
№134/22-017/32081316, податковим органом
01.07.2013р. прийнято податкові
повідомлення-рішення форми «Р»:

- №, яким збільшено суму грошового
зобов'язання ТОВ «Астра-Бразерс» з ПДВ
на загальну суму 1240552,70 грн., у тому
числі основний платіж в сумі 997 432,70грн.
та штрафні санкції в сумі 243 120,00грн.(т.1,
а.с.13);

- №, яким збільшено суму грошового
зобов'язання ТОВ «Астра-Бразерс» з
податку на прибуток на загальну суму 1
286 762,80грн., у тому числі основний платіж
в сумі 1 061 067,00грн. та штрафні санкції в
сумі 225 695,80грн. (т.1, а.с.15).

Не погоджуючись із вказаними рішення
позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
наступних мотивів, з чим погоджується
колегія суддів.

Згідно пп.14.1.181. п.14.1.ст.14 Кодексу,
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду.

Відповідно до п.198.1, п.198.3. ст.198 Кодексу,
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків, сплачених
(нарахованих) платником податку у
звітному періоді у зв'язку з придбанням
товарів (робіт і послуг), вартість яких
відноситься до складу витрат
виробництва (обігу). Право на
нарахування податкового кредит
виникає незалежно від того, чи такі
товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п.198.6. ст.198 Податкового кодексу
України, не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
п.201.11 ст.201 Кодексу). У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Відповідно до п.201.10. ст.201 Кодексу,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Законом України "Про бухгалтерський
обік та фінансову звітність в Україні"
передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку (який основою
будь-якого іншого обліку)
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Таким чином, для підтвердження
включення витрат на оплату виконаних
робіт до складу валових витрат
підприємства, а також для
підтвердження включення сум
сплаченого податку на додану вартість
у складі ціни за виконані роботи до
складу податкового кредиту, необхідні
первинні документи (платіжні
доручення, податкові накладні, акти
виконаних робіт тощо), оформлені
відповідно до вимог Закону України "Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні".

Відповідно до ст.1 зазначеного закону,
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст.9 Закону України "Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно п.2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 р. № 88, первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ
«Астра-Бразерс» за період з січня 2011р.
по грудень 2012р. були укладені договори
поставки: від 10.01.2011р. №2/11 з ТОВ
«Альтман Груп» (том №1, а.с.36-37); від
01.11.2011р. №12/11 з ТОВ «ВАД Технолоджі
Груп» (том №1, а.с.206-207); від 01.05.2012р. №1/5 з
ТОВ «Ей-Лат-Трейд» (том №1, а.с.153-154); від
01.06.2012р. №1/6 з ТОВ «Конкорд Ексім» (том
№1, а.с.71-72); від 02.07.2012р. №1/7 з ТОВ
«Трейдтех» (том №2, а.с.27-28); від 01.09.2012р.
№1/9 з ТОВ «Стім-А» (том №1, а.с.85-86).

У відповідності до п.п.1.1 розділу 1
зазначених договорів, постачальники
(якими виступають вищевказані
товариства) беруть на себе обов'язок
поставити покупцю (ТОВ «Астра-Бразерс»)
товарно-матеріальні цінності, зокрема:
фанеру, емаль, розчинник, авто ткань,
клей, ремені безпеки 2-х та 3-х точичні,
дермонтин, механізми, а покупець в свою
чергу - прийняти та оплатити поставлені
товарно-матеріальні цінності.

За умовами вказаних договорів,
придбаний товар доставлявся
постачальниками своїми зусиллями на
склад покупця.

Кінцева ціна за поставку товарів
визначалась на підставі підписаних
сторонами договору відповідних
видаткових накладних (що визначено
п.п.3.1 розділу 3 вищевказаних договорів),
копії яких були долучені позивачем до
матеріалів справи.

Підпунктами 4.1, 4.2 розділу 4 договорів
визначено, що оплата за поставку
товарів здійснювалася ТОВ
«Астра-Бразерс» протягом 30 банківських
днів з моменту передачі товару. Оплата
проводилась у національній валюті,
шляхом переказу позивачем коштів на
розрахункові рахунки постачальників.
Вказана обставина підтверджується
наданими ТОВ «Астра-Бразерс» копіями
виписок банку по рахунку №8700,
відкритого позивачем у АТ
«УкрСиббанк», МФО 351005, для здійснення
господарської діяльності (том №2,
а.с.86-157).

За період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р. на
виконання умов зазначених договорів
ТОВ «Альтман Груп», ТОВ «ВАД Технолоджі
Груп», ТОВ «Ей-Лат-Трейд», ТОВ «Конкорд
Ексім», ТОВ «Трейдтех» та ТОВ «Стім-А»
були оформлені та надали позивачеві
товарно-транспортні накладні на
перевезення товарів, а також
відповідні податкові накладні,
належним чином завірені копії яких
надані позивачем до матеріалів справи.

В подальшому, ТОВ «Астра-Бразерс» на
підставі отриманих від своїх
контрагентів податкових накладних
включило до складу валових витрат та
податкового кредиту за період з 01.01.2011р.
по 31.12.2012р. суми ПДВ, у відповідності до
зазначених договорів поставок.

При цьому необхідно зазначити, що
первинні бухгалтерські документи,
копії яких надані позивачем до
перевірки (видаткові та податкові
накладні, товарно-транспортні
накладні) в повній мірі підтверджують
факт реальності здійснення
господарських операцій між позивачем
та його контрагентами, а також дають
змогу стверджувати, що вони
відповідають вимогам Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», оскільки, містять
в собі всі необхідні реквізити (назви
підприємств від імені яких складений
документ, назви документів та дати їх
складання, зміст господарської
операції та її вимірники, посади,
прізвища і підписи осіб,
відповідальних за складання первинних
документів).

Крім того, до адміністративного позову
ТОВ «Астра-Бразерс» були надані копії
товарно-транспортних накладних на
підтвердження перевезення вантажів,
зазначених у вищевказаних договорах
поставок. Зазначені ТТН оформлені та
повністю відповідають вимогам «Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні», а отже є
належним доказом реальності
здійснення господарських операцій між
позивачем та його контрагентами по
перевезенню вантажів.

Також суд першої інстанції
обґрунтовано зазначив, що порушення
кримінальних проваджень відносно
деяких директорів контрагентів
позивача не є підставою для твердження
про фіктивність господарських
відносин та визнання правочинів
нікчемними, оскільки єдиним, в даному
випадку, доказом вини особи у вчиненні
злочину, є лише вирок суду, а не
припущення податкового органу.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано встановив, що зазначені
первинні документи та викладені
обставини справи свідчать про
реальність здійснення господарських
операцій позивача із зазначеними вище
контрагентами.

Враховуючи вищенаведене, судова
колегія погоджується з висновком суду
першої інстанції про протиправність
прийнятих відповідачем податкових
повідомлень-рішень.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги судова
колегія не вбачає.

Отже, судова колегія визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні
правові норми та встановлені
обставини, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про застосування
статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Звенигородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області -
залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 21 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий:

Судді:

Ухвала складена у повному обсязі
03.03.2014р.

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.