Справа № 806/8081/13-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2014-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
УХВАЛА

іменем України

"24" лютого 2014 р.
Справа № 806/8081/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Франовської К.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"25" грудня 2013 р. у справі за позовом
Державної фінансової інспекції в
Житомирській області до
Миролюбівської сільської ради
Житомирської області про
відшкодування втрат бюджетних коштів ,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року Державна фінансова
інспекція в Житомирській області
звернулась в суд з позовом до
Миролюбівської сільської ради
Попільнянського району Житомирської
області, в якому просила зобов'язати
виконати пункт 3 вимоги про усунення
виявлених плановою виїзною ревізією
сільського бюджету та
фінансово-господарської діяльності
порушень, відображених в акті ревізії
№ 61-09/68 від 10.09.2013 року , а саме:стягнути
з ПАТ "Попільнянський спецкар"єр" суму
нарахованої орендної плати 1 318 594,95 грн.
за здані в оренду земельні ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за
результатами планової виїзної ревізії
фінансово-господарської діяльності
Миролюбівської сільської ради за
період з 01.01.2009 року по 30.06.2013 року на
підставі акту ревізії №61-09/68 від 10.09.2013
року відповідно до статті 10 Закону
України „Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні"
Бердичівською об"єднаною державною
фінансовою інспекцією на адресу
відповідача направлена письмова
вимога про усунення виявлених ревізією
порушень №61-09/68 від 10.09.2013 року, яка
відповідачем не виконана.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 25.12.2013 року
у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим по справі
рішенням, Державна фінансова інспекція
в Житомирській області звернулась до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове судове рішення про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
доводи апеляційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права колегія суддів апеляційного
суду вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суд встановив, що Розпорядженням
Попільнянської районної державної
адміністрації Житомирської області
№423 від 02 грудня 2004 року " про передачу в
оренду земельної ділянки ВАТ
"Попільнянський спецкар"єр" передано в
довгострокову оренду строком на 20
років ВАТ "Попільнянський спецкар"єр"
земельну ділянку загальною площею 42,5094
га , в тому числі на території
Миролюбівської сільської ради - 40,5549 га,
на території Попільнянської сільської
ради -1 , 9545 га для виробничих цілей.

Цим же розпорядженням зобов"язано
контролювати надходження коштів на
спецрахунки сільрад відповідно до
договорів оренди.

На підставі зазначеного розпорядження,
02 грудня 2004 року Попільнянською
райдержадміністрацією було укладено
два договори оренди з ВАТ
"Попільнянський спецкар"єр" , які у
встановленому порядку зареєстровані у
Попільнянському районному відділі
Житомирської регіональної філії ДП
"Центр ДЗК" :

1) про оренду земельної ділянки площею
1,9545 га, яка знаходиться на території
Попільнянської сільради (а.с.17-19);

2) про оренду земельної ділянки площею
40,5549 га, яка знаходиться на території
Миролюбівської сільради (а.с.20-22).

В червні-вересні 2013 року позивачем
проведена планова виїзна ревізія
фінансово-господарської діяльності
Миролюбівської сільської ради за
період з 01.01.2009 року по 30.06.2013 року, за
результатами якої складений акт № 61-09/68
від 10.09.2013 року. Ревізією встановлено,
що протягом 2010-2013 років по перевірених
договорах оренди земельних ділянок, що
укладалися Миролюбівською сільською
радою та Попільнянською РДА, до
місцевих бюджетів від орендарів не
надійшло 1 318 594,95 грн. внаслідок
нарахування в занижених розмірах
орендної плати, в порушення чинного
законодавства, яким врегульовано
нормативну грошову оцінку земельних
ділянок.

На підставі акту ревізії
Миролюбівській сільській раді
пред'явлена вимога №61-09/68 від 10.09.2013
року про стягнення з орендаря ПАТ
"Попільнянський спецкар"єр" суму
нарахованої орендної плати за надані в
оренду земельні ділянки, внаслідок
чого сільським бюджетом недоотримано
доходу.

Колегія суддів апеляційного
адміністративного суду, перевіряючи
законність вимоги службових осіб
державної фінансової інспекції,
прийшла до наступних висновків .

Згідно обставин справи між сторонами
виник спір щодо повноважень позивача
про здійснення контролю за
правильністю обчислення і справляння
орендної плати за земельні ділянки
комунальної власності.

Згідно з п. 7 статті 10 Закону України
"Про державну контрольно-ревізійну
службу в Україні" органи державної
контрольно-ревізійної служби мають
право пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів. Пунктом 10 вказаної статті
Закону передбачено, що органи
державної контрольно-ревізійної
служби мають право звертатися до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених ревізією
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Відповідно ч.1 ст.2 Закону України "Про
плату за землю" використання землі в
Україні є платним. Плата за землю
справляється у вигляді земельного
податку або орендної плати,

Згідно п. 8 ч.1 ст.14 Закону України "Про
систему оподаткування" від 25.06.1991 року
№ 1251-XII (в редакції, яка діє з 31.03.2005р.,
після внесення змін Законом України
від 25.03.2005 р. № 2505) плата за землю
(земельний податок, а також орендна
плата за земельні ділянки державної і
комунальної власності) належить до
загальнодержавних податків і зборів
(обов'язкових платежів). Вказана норма
законодавства кореспондується з
підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України, згідно
якої плата за землю - це
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Порядок оподаткування землі в Україні,
починаючи з 1 січня 2011 року,
визначається розділом XIII "Плата за
землю" Податкового кодексу України.
Пунктом 288.1 статті 288 Податкового
кодексу України визначено, що
підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до пункту 288.5 статті 288
Податкового кодексу України розмір
орендної плати за земельні ділянки
державної і комунальної власності
встановлюється у договорі оренди, але
річна сума платежу не може бути меншою:
для земель сільськогосподарського
призначення розміру земельного
податку, що встановлюється розділом XIII
Кодексу; для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється розділом XIII
Кодексу. Не може перевищувати: для
земельних ділянок, наданих для
розміщення, будівництва,
обслуговування та експлуатації
об'єктів енергетики, які виробляють
електричну енергію з відновлюваних
джерел енергії, включаючи технологічну
інфраструктуру таких об'єктів
(виробничі приміщення, бази,
розподільчі пункти (пристрої),
електричні підстанції, електричні
мережі) - 3 відсотки нормативної
грошової оцінки.

Статтею 271 Податкового кодексу України
визначено, що базою оподаткування
плати за землю є нормативна грошова
оцінка земельних ділянок з урахуванням
коефіцієнта індексації, визначеного
відповідно до порядку, встановленого
розділом XIII Податкового кодексу
України, а у разі, якщо нормативну
грошову оцінку не проведено - площа
земельних ділянок.

Частиною 1 статті 124 Земельного кодексу
України визначено, що передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
згідно з їх повноваженнями,
визначеними статтею 122 цього Кодексу,
чи договору купівлі-продажу права
оренди земельної ділянки (у разі
продажу права оренди) шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до частини 5 статті 126
Земельного кодексу України право
оренди земельної ділянки
посвідчується договором оренди землі,
зареєстрованим відповідно до закону.

Згідно ст.13 Закону України "Про оренду
землі" договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства. Підставою
для нарахування земельного податку є
дані державного земельного кадастру, а
орендної плати за земельну ділянку, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, - договір оренди такої
земельної ділянки.

Суб'єкти господарювання, які отримали
земельну ділянку на умовах оренди i
уклали з відповідною радою чи
відповідним органом виконавчої влади
договір на оренду земельної ділянки, є
платниками орендної плати за землю i
повинні подавати до податкового органу
за місцезнаходженням земельної
ділянки податкову декларацію по
орендній платі за землі державної або
комунальної власності.

Згідно ст.14 Закону України "Про плату за
землю" платники земельного податку, а
також орендної плати за земельні
ділянки державної або комунальної
власності (крім громадян) самостійно
обчислюють суму земельного податку та
орендної плати щороку за станом на 1
січня і до 1 лютого поточного року
подають відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою центральним
податковим органом, з розбивкою річної
суми рівними частками за місяцями.

Статтею 27 Закону України „Про плату
за землю" встановлено, що контроль за
правильністю обчислення і справляння
земельного податку, а також орендної
плати за земельні ділянки державної та
комунальної власності здійснюється
органами державної податкової служби.

Наведені норми законодавства
відповідають положенням Податкового
кодексу України.

Підпункт 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК
України встановлює, що контроль за
дотриманням податкового законодавства
щодо податків, які справляються до
бюджетів та державних цільових фондів,
крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, покладається на органи
державної податкової служби, інші
державні органи не мають права
проводити перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків, у тому числі на запит
правоохоронних органів.

Згідно з підпунктом 41.5 цієї статті
органами стягнення є виключно органи
державної податкової служби, які
уповноважені здійснювати заходи щодо
забезпечення погашення податкового
боргу в межах їх повноважень, а також
державні виконавці в межах своїх
повноважень. Стягнення податкового
боргу за виконавчими написами
нотаріусів не дозволяється.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
норми здійснення контролю за
правильністю обчислення і справляння
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності є в
межах повноважень органів державної
податкової служби, а не позивача.

Враховуючи викладене, суди першої
інстанції дійшов до вірного висновку
про відсутність задоволення позовних
вимог.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Житомирській
області залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "25" грудня
2013 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
К.С. Франовська

судді:
І.Ф.Бондарчук

С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Державна
фінансова інспекція в Житомирській
області м-н
С.П.Корольова,12,м.Житомир,10014

3- відповідачу/відповідачам:
Миролюбівська сільська рада
Житомирської області
вул.Садова,51,с.Миролюбівка,Попільнянсь
кий район, Житомирська область,13510